title: Lieta T-246/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 4. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/47

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 4. jūlijā
   (Lieta T-246/05)
   (2005/C 217/102)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 4. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 19. aprīļa lēmumu lietā R 730/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 498 717 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina grafiska preču zīme melnā un dzeltenā krāsā instrumenta formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta F-77/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā – ZZ/Padome

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/68

      Prasība, kas celta 2014. gada 7. augustā – ZZ/Padome
      (Lieta F-77/14)
      (2014/C 395/84)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atzīt, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pants, kas grozīts ar Regulas Nr. 1023/2013 1. panta 67. punkta d) apakšpunktu, nav piemērojams, ciktāl tajā ir noteikta saikne starp šajā pantā paredzēto pabalstu piešķiršanu un ekspatrianta vai ārvalstnieka statusu, un prasība atcelt Komisijas 2014. gada 1. janvāra vispārīgos īstenošanas noteikumus par ceļa izdevumiem no dienesta vietas uz izcelsmes vietu, kuros ir noteikta tāda pat saikne.

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka atbilstoši LESD 277. pantam Regulas Nr. 1023/2013 1. panta 67. punkta d) apakšpunkts nav jāpiemēro, ciktāl tajā ikgadējā ceļa izdevumu maksājuma, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. pantā, saņemšana ir pakļauta ekspatrianta vai ārvalstnieka statusa nosacījumam;

                  —

                  atcelt 2014. gada 1. janvāra vispārīgo īstenošanas noteikumu 1. pantu, ciktāl tajā ikgadējā ceļa izdevumu maksājuma, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 7. pantā, saņemšana ir pakļauta ekspatrianta vai ārvalstnieka statusa nosacījumam;

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-238/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 29. maijā ierosinājusi Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/9

         Apelācija, ko 2006. gada 29. maijā ierosinājusi Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-238/06 P)
   (2006/C 212/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (pārstāvis — H. Kunz-Hallstein)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 (1);

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. janvāra lēmumu lietā R367/2003-2;

               —

               pakārtoti — nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pamato apelāciju par minēto Pirmās instances tiesas spriedumu šādi:

               1.

               Atbilstoši mūsdienās vispārēji atzītajai normu teorijai, kas ir piemērojama arī Tiesas procesam, saskaņā ar pierādīšanas pienākuma principiem personai, kas atsaucas uz normu, ir jāpierāda, ka ir izpildīti tās faktiskie priekšnosacījumi. Jo īpaši tas attiecas uz izņēmumiem, kas atbilstoši Tiesas judikatūrai ir vienmēr interpretējami šauri. Tā kā ITSB, atsakoties piešķirt aizsardzību, balstījās uz izņēmumu, tam, līdz ar to, būtu pienākums pierādīt izņēmuma faktisko apstākļu pastāvēšanu.

               2.

               Šajā lietā pastāv ne tikai agrāka valsts reģistrācija, bet arī ES un Parīzes konvencijas rūpnieciskā īpašuma aizsardzībai (PK) dalībvalsts reģistrācija PK 6. quinquies panta A daļas nozīmē, kuru var atteikt tikai saskaņā ar 6. quinquies panta B daļas izņēmuma noteikumiem. 6. quinquies panta A daļas 1. punktā noteiktās speciālās tiesības liedz atbildētājam pasludināt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu par neaizsargājamo vismaz attiecībā uz tās dalībvalsts teritoriju, kur ir aizsargāta identiska Kopienas preču zīme. Tomēr savā lēmumā atbildētājs balstījās uz atšķirtspējas trūkumu Kopienā un, līdz ar to, Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā, šajā sakarā atbildētājs galīgi atzīst PK dalībvalsts reģistrāciju par spēkā neesošu. Šajā lietā nepietiek ar to, ka ITSB pilnībā atsaucas uz “valsts”, tas ir, Vācijas tiesību sistēmas neatkarību, jo Savienības preču zīmes īpašniekam ir tiesības vairāk nekā uz pieeju atbilstoši valsts tiesībām. Šim vērtējumam, tieši pretēji, jānotiek atbilstoši PK 6. quinquies panta A daļai.

               3.

               Attiecībā uz atšķirtspējas trūkuma pierādījumu Pirmās instances tiesa norādīja, ka ITSB ir izpildījis savus pienākumus vismaz tiktāl, ciktāl tas ir pamatoti norādījis uz vispārējo pieredzi. Tomēr vispārējo pieredzi nevar uzskatīt par rezerves argumentu neveiksmīgas faktu pierādīšanas gadījumā. Turklāt atšķirtspējas trūkuma jautājumu Pirmās instances tiesa pārbaudīja, prettiesiski pamatojoties vienīgi uz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un pilnībā neievērojot PK 6. quinquies panta B daļu.

               4.

               Pirmās instances tiesa nav pārbaudījusi nedz atšķirtspēju saistībā ar konkrētām pieteiktajām precēm, nedz arī pienācīgi noteikusi preču zīmes kopējo iespaidu. Atsevišķas preces netika aplūkotas atšķirīgi. Pirmās instances tiesa nav ievērojusi, ka veidola kā izcelsmes norādes izmantošana kalpo arī tirgus dalībnieka vajadzībām, proti — iepakojuma forma ir vienīgā iepriekšējas izvēles iespēja lielveikalā, kur vienā plauktā ir ierindots liels pudeļu skaits ar identisku saturu.

      (1)  OV C 108, 20. lpp.


title: lieta T-377/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko Bart Nijs iesniedza 2004. gada 16. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/26

         Prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko Bart Nijs iesniedza 2004. gada 16. septembrī
   (lieta T-377/04)
   (2004/C 284/52)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Revīzijas palātu, ko cēla Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga), kuru pārstāv Fränk Rollinger, advokāte, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījums Pirmās instances tiesai ir šāds:

               —

               atcelt Revīzijas palātas lēmumu par paaugstināšanu amatā 2003. gadā, ar kuru prasītājs nav paaugstināts tulku redaktoru kategorijā (2003. gadā - LA 5 kategorija).

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītājs norāda, ka paaugstināšanas laikā atbildētāja organizēja kandidatūru salīdzinošu eksāmenu, neievērojot faktoru kopumu, kas varētu ietekmēt tās lēmumu, neobjektīvi, uz nevienlīdzīgiem pamatiem, neievērojot dienesta intereses un pamatojoties uz nesalīdzināmiem informācijas avotiem, kurus sniedzis, iespējams, viens redaktors, kura profesionālo kompetenci prasītājs apstrīd.


title: Lieta T-816/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. decembrī  – Tayto Group /ITSB – MIP Metro  ( “REAL HAND COOKED” )

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. decembrī – Tayto Group/ITSB – MIP Metro (“REAL HAND COOKED”)
   (Lieta T-816/14)
   (2015/C 056/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tayto Group Ltd (Craigavon, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: R. Kunze, Solicitor, un G. Würtenberger, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgās preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “REAL HAND COOKED” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 0 62  688

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 6. oktobra lēmums lietā R 842/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 64., 75., 76. un 83. panta pārkāpums.


title: Lieta C-553/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-35/11 Kyocera Mita Europe BV /Eiropas Komisija 2014. gada 1. decembrī iesniedza Kyocera Mita Europe BV

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-35/11 Kyocera Mita Europe BV/Eiropas Komisija 2014. gada 1. decembrī iesniedza Kyocera Mita Europe BV

   (Lieta C-553/14 P)
   (2015/C 046/34)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kyocera Mita Europe BV (pārstāvji – P. De Baere, avocat, P. Muñiz, advogado)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas rīkojumu lietā T-35/11;

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai apelācijas sūdzības izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus par apelācijas tiesvedību un tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir balstīta uz šādiem pamatiem.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu LESD 263. panta interpretācijā un piemērošanā, secinādama, ka regula “ietver īstenošanas pasākumus” minētā panta izpratnē.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības tikt uzklausītai, kļūdījusies attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegto pierādījumu juridisko kvalificēšanu un, pakārtoti, esot sagrozījusi šos pierādījumus.


title: Lieta C-546/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. novembrī iesniedza Tribunale di Udine (Itālija) – Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. , likvidācijas procesā

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. novembrī iesniedza Tribunale di Udine (Itālija) – Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C., likvidācijas procesā
   (Lieta C-546/14)
   (2015/C 081/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Udine

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C., likvidācijas procesā

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LES 4. panta 3. punktā un Padomes Direktīvā 2006/112/EK (1) ietvertie principi un noteikumi, kā tos jau ir interpretējusi Tiesa 2008. gada 17. [jūlija] spriedumā lietā C-132/06, 2008. gada 11. decembra spriedumā lietā C-174/07 un 2012. gada 29. marta spriedumā lietā C-500/10, ir jāinterpretē tādējādi, ka par nesaderīgu ir uzskatāma tāda valsts tiesību norma (tādējādi šajā lietā – Maksātnespējas likuma 162. un 182.b pants), saskaņā ar kuru par pieņemamu ir uzskatāms preventīvas vienošanās priekšlikums, ar kuru parādnieks paredz likvidēt savu īpašumu un tikai daļēji samaksāt savu parādu valstij par PVN, ja viņš neizmanto nodokļu darījuma instrumentu un ja, ņemot vērā neatkarīga eksperta konstatēto, un pēc tiesas veiktas formālas pārbaudes nav paredzams, ka šī parāda samaksa būtu lielāka maksātnespējas gadījumā?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-619/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. novembrī iesniedza Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) — Patricia Dumont de Chassart/Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 30. novembrī iesniedza Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) — Patricia Dumont de Chassart/Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

   (Lieta C-619/11)
   2012/C 49/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Patricia Dumont de Chassart

      Atbildētājs: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), 79. panta 1. punktu, ja to interpretē tādējādi, ka tas ļauj tikai attiecībā uz mirušo vecāku piemērot 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, 72. pantā paredzētos apdrošināšanas, nodarbinātības vai pašnodarbinātības laikposmu pielīdzināšanas noteikumus, kā rezultātā ar 1939. gada 19. decembra Konsolidēto likumu par ģimenes pabalstiem 56.a panta 1. punktu pārdzīvojušajam vecākam — neatkarīgi no viņa pilsonības, ja vien viņš ir kādas dalībvalsts pilsonis vai uz viņu attiecas 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā piemērojamība personām —, kurš ir sniedzis pakalpojumus citā Eiropas Savienības dalībvalstī divpadsmit mēnešu laikposmā, par ko ir runa 1939. gada 19. decembra Konsolidēto likumu par ģimenes pabalstiem 56.a panta 1. punktā, līdz ar to tiek liegta iespēja sniegt pierādījumu, ka viņš atbilst nosacījumam, saskaņā ar kuru, būdams pabalsta saņēmējs 1939. gada 19. decembra Konsolidēto likumu par ģimenes pabalstiem 51. panta 3. punkta 1. apakšpunkta izpratnē, viņš būtu varējis pretendēt uz sešiem vienotas likmes ikmēneša pabalstiem par divpadsmit mēnešiem pirms nāves gadījuma, kurpretim pārdzīvojušajam vecākam — neatkarīgi no tā, vai viņš ir Beļģijas vai citas Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonis —, kurš divpadsmit mēnešu laikposmā, par ko ir runa 1939. gada 19. decembra Konsolidēto likumu par ģimenes pabalstiem 56.a panta 1. punktā, ir strādājis tikai Beļģijā attiecīgi tādēļ, ka viņš nav atstājis Beļģijas teritoriju, ir atļauts šādu pierādījumu sniegt, ir pārkāpti vispārējie vienlīdzības un nedriskriminācijas principi, kas ir nostiprināti tostarp 1950. gadā Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību konvencijas 14. pantā, kas vajadzības gadījumā skatīts kopā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma konsolidētās versijas 17., 39. un/vai 43. pantu?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.


title: Lieta T-260/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra rīkojums – Ryanair/Komisija

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. oktobra rīkojums – Ryanair/Komisija
   (Lieta T-260/13) (1)

   (2015/C 429/39)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-370/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. jūnijā – KPN/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/47

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. jūnijā – KPN/Komisija
   (Lieta T-370/17)
   (2017/C 249/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: KPN BV (Hāga, Nīderlande) (pārstāvji – P. van Ginneken un G. Béquet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 3. augusta lēmumu C(2016), final, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu atbilstoši Padomes Regulas Nr. 139/2004 6. panta 2. punktam lietā M. 7978 – Vodafone/Liberty Global/Dutch JV;

               —

               nodot lietu atpakaļ Komisijai tālākai izskatīšanai atbilstoši Regulas nr. 139/2004 10. panta 5. punktam;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par sporta satura tirgu un ka līdz ar to Komisijas veiktā analīze par konkurenci ir nepamatota.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka sporta saturs nav aizvietojams un ir būtiski svarīgs abonentiem. Kā norāda prasītājs, tas padara sporta saturu (un it īpaši neatsveramu sporta saturu) par būtiski svarīgu TV pakalpojumu sniedzējiem, kuri vēlas konkurēt (tostarp) tirgos, kas ir saistīti ar TV pakalpojumiem.

                           —

                           Prasītājs turpinājumā apgalvo, ka Komisija, ieņemot pretēju nostāju, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par sporta satura tirgu (tirgiem). Kā norāda prasītājs, šīs kļūdas tirgus noteikšanā ietekmē turpmāko Komisijas vērtējumu šajā lēmumā un galu galā Komisijas secinājumus atļaut apvienošanos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz interesi nepieļaut jaunienācēju piekļuvi maksas Premium TV sporta kanālu pakalpojumu sniegšanas vairumtirdzniecības tirgum.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka jau pirms apvienošanās Ziggo bija spēja un interese nepieļaut konkurentu piekļuvi neatsveramajam saturam. Kā norāda prasītājs, Komisijai tas bija zināms un apvienošanās līdz ar to ļauj paplašināt piekļuves noslēgšanu jauniem tirgiem, piemēram, apvienotu pakalpojumu pakešu uz stacionārajām vai mobilajām iekārtām tirgum.

                           —

                           Prasītājs turklāt apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini novērtējusi to, ka satura patēriņš no mobilajām iekārtām ir neievērojams un ka līdz ar to apvienošanās šo tirgu neietekmētu. Papildus, kā to apgalvo prasītājs, Komisija ir kļūdaini novērtējusi, ka apvienotu pakalpojumu pakešu uz stacionārajām vai mobilajām iekārtām tirgi Nīderlandē ir tikai sākotnējās attīstības stadijā.

                           —

                           Kā norāda prasītājs, Komisija līdz ar to ir nonākusi pie kļūdaina secinājuma, ka apvienošanās neatstās nelabvēlīgas sekas attiecībā uz sporta satura piekļuves noslēgšanu apvienotu pakalpojumu pakešu uz stacionārajām vai mobilajām iekārtām tirgū.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu, kādēļ kopuzņēmumam nebūtu intereses noslēgt lejupējo konkurentu piekļuvi neatsveramajam saturam.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka iepriekšējos pamatos aplūkotie Komisijas secinājumi nav pietiekami pamatoti.


title: Lieta T-507/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. septembrī — Peek & Cloppenburg /ITSB — Peek & Cloppenburg ( “Peek & Cloppenburg” )

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. septembrī — Peek & Cloppenburg/ITSB — Peek & Cloppenburg (“Peek & Cloppenburg”)
   (Lieta T-507/11)
   2011/C 362/26
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis — S. Abrar, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Peek & Cloppenburg (Hamburga, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 262/2005-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Peek & Cloppenburg” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: “Peek & Cloppenburg”

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: cits agrāks apzīmējums, proti, sabiedrības nosaukums “Peek & Cloppenburg”, kas ir spēkā Vācijā

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo nevarot tikt aizliegta jaunākās preču zīmes “Peek & Cloppenburg” izmantošana un nepastāvot tiesības aizliegt [preču zīmes izmantošanu] visā Vācijas teritorijā atbilstoši MarkenG [Gesetz über den Schutz von Marken und sonstigen Kennzeichen; Likums par preču zīmju un citu apzīmējumu aizsardzību] 12. pantam, kā arī Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta ievada daļas pārkāpums, jo Apelāciju padomei bija jāsagaida Vācijas Federālās Augstākās tiesas nolēmums un sprieduma stāšanās spēkā Vācijas preču zīmes izslēgšanas tiesvedībā


title: Lieta C-387/07: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums ( Tribunale di Ancona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — MI.VER Srl , Daniele Antonelli / Provincia di Macerata (Atkritumi — Jēdziens īslaicīga uzglabāšana — Direktīva 75/442/EEK — Lēmums 2000/532/EK — Iespēja sajaukt atkritumus, kuriem ir dažādi kodi — Jēdziens jaukts iepakojums )

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/7

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums (Tribunale di Ancona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — MI.VER Srl, Daniele Antonelli/Provincia di Macerata

   (Lieta C-387/07) (1)

   (Atkritumi - Jēdziens “īslaicīga uzglabāšana’ - Direktīva 75/442/EEK - Lēmums 2000/532/EK - Iespēja sajaukt atkritumus, kuriem ir dažādi kodi - Jēdziens “jaukts iepakojums’)
   (2009/C 32/12)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale di Ancona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: MI.VER Srl, Daniele Antonelli

      Atbildētāja: Provincia di Macerata

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Ancona — Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/422/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.) un Komisijas 2000. gada 3. maija Lēmuma 2000/532/EK, ar ko aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar kuru izveidots atkritumu saraksts saskaņā ar Padomes Direktīvas 75/442/EEK 1. panta a) punktu, un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar kuru izveidots bīstamo atkritumu saraksts saskaņā ar Padomes Direktīvas 91/689/EEK (OV L 226, 3. lpp.) 1. panta 4. punktu, interpretācija — Pagaidu uzglabāšanas jēdziens — Ražotāja tiesības sajaukt atkritumus ar dažādiem kodiem Eiropas Atkritumu katalogā, ko paredz Lēmums 2000/532/EK
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, un Komisijas 2000. gada 3. maija Lēmumā 2000/532/EK, ar ko aizstāj Lēmumu 94/3/EK, ar kuru izveidots atkritumu saraksts saskaņā ar Padomes Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem 1. panta a) punktu, un Padomes Lēmumu 94/904/EK, ar kuru izveidots bīstamo atkritumu saraksts saskaņā ar Padomes Direktīvas 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem 1. panta 4. punktu, nav paredzēts aizliegums atkritumu radītājam sajaukt atkritumus, kuriem atbilst dažādi kodi, kas noteikti Lēmumam 2000/532 pievienotajā sarakstā, kamēr atkritumi tiek īslaicīgi uzglabāti pirms savākšanas vietā, kur tie radušies. Tomēr dalībvalstīm ir jāparedz pasākumi, saskaņā ar kuriem atkritumu radītājam atkritumi ir jāšķiro un jāglabā atsevišķi, kamēr tie tiek īslaicīgi uzglabāti pirms savākšanas vietā, kur tie radušies, šajā nolūkā izmantojot minētajā sarakstā noteiktos kodus, ja dalībvalstis uzskata, ka šādi pasākumi ir nepieciešami, lai sasniegtu mērķus, kas noteikti Direktīvas 75/442, kas grozīta ar Regulu Nr. 1882/2003, 4. panta pirmajā daļā;

               2)

               tā kā valsts tiesiskajā regulējumā ir pārņemts Lēmumam 2000/532 pievienotais atkritumu saraksts, kodu 15 01 06, kurš atbilst “jauktam iepakojumam”, var izmantot, lai apzīmētu atkritumus, kas sastāv no iepakojumiem, kuri ir no dažāda veida kopā sagrupētiem materiāliem.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: lieta C-167/08: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 43. panta 1. punkts — Jurisdikcija un spriedumu izpilde — Jēdziens puse )

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/18

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. aprīļa spriedums (Hof van Cassatie van België (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd
   (lieta C-167/08) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 43. panta 1. punkts - Jurisdikcija un spriedumu izpilde - Jēdziens “puse”)
   2009/C 141/30
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāji: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV, Parc Healthcare International Limited
   Atbildētāja: Omnipol Ltd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — 43. panta 1. punkta interpretācija Padomes 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (“Briseles I regula”) (OV L 12, 1. lpp.) — Puses jēdziens — Prasība, ko kreditors cēlis sava debitora vārdā un labā — Lēmums par lūgumu izdot deklarāciju, ar ko konstatē sprieduma izpildāmību.

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 43. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka parādnieka kreditors nevar pārsūdzēt lēmumu par izpildāmības deklarācijas pieteikumu, ja tas formāli nav rīkojies kā procesa puse tiesvedībā, kurā attiecībā uz šo parādnieku šādu izpildāmības deklarāciju prasījis cits kreditors.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-319/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Giudice di Pace di Ischia (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Lucia Anna Giorgia Iacono / Telecom Italia SpA

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Giudice di Pace di Ischia (Itālija) 2008. gada 15. jūlija rīkojumu — Lucia Anna Giorgia Iacono/Telecom Italia SpA

   (Lieta C-319/08)
   (2008/C 236/17)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Giudice di Pace di Ischia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lucia Anna Giorgia Iacono

      Atbildētāja: Telecom Italia SpA

   Prejudiciālais jautājums
   Vai iepriekš minētās Kopienu tiesības, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā, Direktīvā 2002/22/EK (1), Direktīvā 1999/44/EK (2), Komisijas Ieteikumā 2001/310/EK (3) un Direktīvā 1998/257/EK (4), ir tieši piemērojamas un tās ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka uz strīdiem “starp gala lietotājiem un saimniecisko darbību veicējiem elektronisko saziņas līdzekļu jomā attiecībā uz tiesību noteikumu par universālo pakalpojumu neievērošanu un attiecībā uz gala lietotāju tiesībām, kuras paredzētas tiesiskajā regulējumā, Autorità lēmumos, līguma noteikumos un pakalpojumu vienošanās” (strīdi, kuri paredzēti Autorità Lēmuma Nr. 173/07/CONS 2. pantā), nav jāpiemēro obligātā prasība mēģināt panākt mierizlīgumu, un gadījumā, ja tā netiek izmantota, tad prasība tiesā nav pieņemama, jo šie noteikumi ir pārāki pār iepriekš minētā iestādes lēmuma 3. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 108, 51. lpp.

      (2)  OV L 171, 12. lpp.

      (3)  OV L 109, 56. lpp.

      (4)  OV L 115, 31. lpp., (Komisijas Ieteikums).


title: Lieta T-315/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fortress Participations /ITSB — Fortress Investment Group and Fortress Investment Group (UK) ( “FORTRESS” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/33

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fortress Participations/ITSB — Fortress Investment Group and Fortress Investment Group (UK) (“FORTRESS”)
   (Lieta T-315/11)
   2011/C 238/56
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fortress Participations BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — M.L.J. van de Braak, lawyer, B. Ladas, Solicitor, un S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Fortress Investment Group LLC (Ņujorka, ASV) un Fortress Investment Group (AK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. marta lēmumu lietā R 355/2009-2; un

               —

               piespriest atbildētājam un pārējām lietas dalībniecēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā Birojā un Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “FORTRESS” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2095784

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Lietas dalībnieces, kas lūdza atzīt spēkā neesamību, atsaucās uz relatīviem spēkā neesamības pamatiem atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunktam kopsakarā ar 8. panta 4. punktu. Tās atsaucās arī uz Apvienotās Karalistes nereģistrētām preču zīmēm “FORTRESS”, “FORTRESS INVESTMENTS” un “FORTRESS INVESTMENT GROUP” kas tiek izmantotas komercdarbībā.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pienācīgi izvērtējusi firmas vērtības, kuru nosaka tās klientūra, [goodwill] jautājumu atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesiskajam regulējumam par maldinošu izmantošanu [passing off], un neesot pienācīgi izvērtējusi maldināšanas iespēju un no tās izrietošo kaitējumu.


title: Lieta T-309/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. jūnijā – Cafés Pont/EUIPO – Giordano Vini (“Art’s Café”)

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/27

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. jūnijā – Cafés Pont/EUIPO – Giordano Vini (“Art’s Café”)
   (Lieta T-309/16)
   (2016/C 296/36)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cafés Pont, SL (Sabadell, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. M. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Giordano Vini SpA (Diano d’Alba, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Art’s Café” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 622 345

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 1. aprīļa lēmums lietā R 1110/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pasludināt spriedumu, apmierinot prasību, atsaucot Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 5 622 345 atcelšanu neizmantošanas dēļ un konstatējot šīs preču zīmes izmantošanu;

               —

               piespriest atbildētājam un iespējamām personām, kas iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta un 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-296/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Dongguan Nanzha Leco Stationery/Padome (Dempings — Ķīnas izcelsmes arkveidīgo piespiešanas mehānismu imports — Dempinga starpības noteikšana — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss — Salīdzinājums starp parasto vērtību un eksporta vērtību — Tādas metodes piemērošana, kas atšķiras no sākotnējā izmeklēšanā izmantotās — Regulas (EK) Nr. 348/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts un 10 pants)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/55

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Dongguan Nanzha Leco Stationery/Padome
   (lieta T-296/06) (1)

   (Dempings - Ķīnas izcelsmes arkveidīgo piespiešanas mehānismu imports - Dempinga starpības noteikšana - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss - Salīdzinājums starp parasto vērtību un eksporta vērtību - Tādas metodes piemērošana, kas atšķiras no sākotnējā izmeklēšanā izmantotās - Regulas (EK) Nr. 348/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts un 10 pants)
   2009/C 267/93
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd, Dongguan (Ķīna) (pārstāvis — A. Bentley, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Gerrisch, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Scharf); IML Industria Meccanica Lombarda Srl, Offanengo (Itālija); Interkov spol. s r.o., Bráník (Čehijas Republika); MI.ME.CA. Srl, Ricengo (Itālija); un NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki, Železniki (Slovēnija) (pārstāvis — R. Bierwagen, advokāts)

      Priekšmets

   Par prasību daļēji atcelt Padomes 2006. gada 24. jūlija Regulas (EK) Nr. 1136/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes piespiešanas mehānismu importam (OV L 205, 1. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes, IML Industria Meccanica Lombarda Srl, Interkov spol. s r.o., MI.ME.CA. Srl un NIKO — kovinarsko podjetje, d.d., Železniki tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-209/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. maijā — Alder Capital /ITSB — Halder Holdings ( ALDER CAPITAL )

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/56

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. maijā — Alder Capital/ITSB — Halder Holdings (“ALDER CAPITAL”)
   (lieta T-209/09)
   2009/C 180/104
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alder Capital Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvji — H. Hartwig un A. von Mühlendahl, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Halder Holdings BV, Hāga (Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2009. gada 20. februāra lēmumu lietā R 486/2008-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē;

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelāciju padomē — gadījumā, ja Halder Holdings iestājas šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “ALDER CAPITAL” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Beneluksā reģistrēta vārdiska preču zīme “Halder” un “Halder Investments” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 36. klasē; starptautiski reģistrēta vārdiska preču zīme “Halder” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 36. klasē; nereģistrēti tirdzniecības un firmu nosaukumi “Halder”, “Halder Holdings”, “Halder Investments” un “Halder Interest”, kas tika izmantoti komercdarbībā

      Anulēšanas nodaļas lēmums: attiecīgo Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               1)

               Padomes Regulas Nr. 40/94 57. un 58. panta (tagad — attiecīgi Padomes Regulas Nr. 207/2009 58. un 59. pants), kā arī Komisijas Regulas Nr. 216/96 (1) 8. panta 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju Padome kļūdījās, apmierinot otras procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces lūgumu atkārtoti izvērtēt jautājumu par faktisku izmantošanu;

               2)

               Padomes Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts) un Padomes Regulas Nr. 40/94 55. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 56. panta 1. punkta b) apakšpunkts) kopsakarā ar Padomes Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 41. panta 1. punkts) un Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 2. punkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 2. punkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome nenolēma pilnībā noraidīt otras procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu, ciktāl tas bija pamatots ar agrākām tiesībām, kuras ir tikušas nodotas trešai personai;

               3)

               Padomes Regulas Nr. 40/94 56. panta 2. un 3. punkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkts) kopsakarā ar Padomes Regulas Nr. 40/94 15. panta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 15. pants) un Padomes Direktīvas 89/104/EEK (2) 10. panta, kā arī Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (3) 40. noteikuma 6. punkta kopsakarā ar 22. noteikuma 3. un 4. punktu pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini uzskatīja, ka otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece ir pierādījusi ikvienas no tās agrākajām preču zīmēm faktisku izmantošanu jebkurā vietā;

               4)

               pakārtoti — Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta (tagad — Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini konstatēja, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

      (1)  Komisijas 1996. gada 5. februāra Regula (EK) Nr. 216/96, ar ko paredz Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelācijas padomes procesuālos noteikumus (OV L 28, 11. lpp.).

      (2)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV 1989 L 40, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: lieta C-407/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Hof van Cassatie van België 2005. gada 8. novembra  spriedumu lietā  Reyniers & Sogama bvba  pret  1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. Belgische Staat

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van Cassatie van België2005. gada 8. novembra spriedumu lietā Reyniers & Sogama bvba pret 1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. Belgische Staat

   (lieta C-407/05)
   (2006/C 22/15)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Hof van Cassatie van België (Beļģijas Kasācijas tiesas) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 8. novembra spriedumu lietā Reyniers & Sogama bvba pret 1. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, 2. Belgische Staat un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 21. novembrī.

      Hof van Cassatie van België lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Komisijas 1987. gada 27. marta Regulas (EEK) Nr. 1062/87 (1) par Kopienas tranzīta procedūras īstenošanas noteikumiem un šās procedūras vienkāršojumiem 11.a pants, kas ievietots ar Komisijas 1990. gada 29. maija Regulas (EEK) Nr. 1429/90 (2), ar ko groza šo regulu, 1. pantu, 34. pants Padomes 1990. gada 17. septembra Regulā (EEK) Nr. 2726/90 (3) par Kopienas tranzītu un 49. pants Komisijas 1992. gada 21. aprīļa Regulā (EEK) Nr. 1214/92 (4) par Kopienas tranzīta procedūras īstenošanas noteikumiem un šās procedūras vienkāršojumiem ir jāinterpretē tādējādi:

               —

               ka, neskatoties uz to, ka paziņojumā deklarantam netika norādīts triju mēnešu laikposms, kurā nosūtītājai iestādei var iesniegt pierādījumus par tranzīta darbības regularitāti vai par vietu, kur noticis pārkāpums vai nelikumība, lai izpildītu kompetento iestāžu prasību, tiesa var noteikt atbilstoši faktiem, kas pamato tās lēmumu, ka paziņojums, kurā nav norādīts trīs mēnešu laikposms, tik un tā atbilst tiesību normā paredzētam mērķim; vai

               —

               ka paziņojumā deklarantam ir obligāti jābūt norādītam triju mēnešu laikposmam, kurā nosūtītājai iestādei var iesniegt pierādījumus par tranzīta darbības regularitāti vai par vietu, kur noticis pārkāpums vai nelikumība, lai izpildītu kompetento iestāžu prasību, kā rezultātā kompetentā iestāde var uzsākt piedziņu tikai pēc tam, kad tā ir skaidri informējusi deklarantu, ka tam ir trīs mēneši, kuru laikā iesniegt prasītos pierādījumus, un ja šajā laikposmā šie pierādījumi nav iesniegti?

      (1)  OV L 107, 1. lpp.

      (2)  OV L 137, 21. lpp.

      (3)  OV L 262, 1. lpp.

      (4)  OV L 132, 1. lpp.


title: Lieta C-247/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-407/06 Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd /Eiropas Savienības Padome 2010. gada 18. maijā iesniedza Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-407/06 Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd/Eiropas Savienības Padome 2010. gada 18. maijā iesniedza Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd

   (Lieta C-247/10 P)
   ()
   2010/C 209/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (pārstāvis — M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Citi lietas dalībnieki: Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas, Calzaturificio Elisabet Srl, Calzaturificio Iacovelli di Iacovelli Giuseppe & C. Snc, Calzaturificio Leopamy Srl, Calzaturificio Lunella Srl, Calzaturificio Mia Shoe Snc di Gattafoni Carlo & C., Calzaturificio Primitempi di Monaldi Geri, Calzaturificio R. G. di Rossi & Galiè Srl, Calz. S. G. di Seghetta Giampiero e Sergio Snc, Carim Srl, Florens Shoes SpA, Gattafoni Shoe Snc di Gattafoni Giampaolo & C., Grif Srl, Missouri Srl, New Swing Srl, Podosan Medical Shoes di Cirilli Michela, Viviane Sas

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās Tiesas 2010. gada 4. marta spriedumu lietā T-407/06;

               —

               atcelt Padomes Regulu (EK) Nr. 1472/2006 (1), ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa — daļā, kurā tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, un

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas instancē un tos, kuri radušies lietas T–407/06 izskatīšanas procesā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa:

               Pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, nolemjot, ka Komsija varēja likumīgi izlemt atbilstoši 17. panta 3. punktam Padomes Regulā (EK) Nr. 384/96 (2) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (turpmāk tekstā — “pamatregula”) neizvērtēt apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikumu par sabiedrības, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusa (turpmāk tekstā — “TES”) un individuālas pieejas (turpmāk tekstā — “IP”) noteikšanu un neveikt šo noteikšanu.

               Pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz to, vai apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību ir tikušas pārkāptas saistībā ar pieļauto pamatregulas 20. panta 5. punkta pārkāpumu.

      (1)  Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.)

      (2)  OV L 56, 1. lpp.


title: Lieta C-227/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV , kas veic komercdarbību ar nosaukumu ArkeFly/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) — Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, kas veic komercdarbību ar nosaukumu ArkeFly/Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

   (Lieta C-227/12)
   2012/C 250/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, TUI Airlines Nederland BV, kas veic komercdarbību ar nosaukumu ArkeFly

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai regulas (1) 7. un 16. pants, skatot tos kopā ar lojālas sadarbības principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem (aplūkojot kopumā ar valsts likumu) tādai valsts iestādei kā atbildētājs tiek piešķirta kompetence vai attiecīgi uzlikts pienākums kompensācijas par kavējumu pasažieriem nesamaksas dēļ veikt pasākumus pret gaisa pārvadātāju, pat ja šie pasažieri šim nolūkam var izmantot Monreālas konvencijas (2) 33. pantā paredzēto tiesību aizsardzības līdzekli?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša: vai īstenošanas pasākumu skaitā ietilpst tāda administratīvā rīkojuma, kura izpilde ir nodrošināta ar naudas sodu, izdošana, kāds tiek aplūkots šajā lietā?

               3)

               Vai šajā ziņā ir nozīme tam, vai

                           a)

                           gaisa pārvadātāji ir vai nav paziņojuši pasažieriem par viņu tiesībām?

                           b)

                           pamatojoties uz pieņēmumu par regulas 14. panta nepietiekamu izpildi, pirms rīkojuma, kura izpilde ir nodrošināta ar naudas sodu, izdošanas attiecībā uz gaisa pārvadātājiem ir tikusi piemērota sankcija par šī panta neizpildi?

                           c)

                           attiecīgie pasažieri ir vai nav paziņojuši gaisa pārvadātājiem par to, vai viņi vēlas saņemt šo maksājumu?

                           d)

                           atbildētājs ir izšķīries par labu nevis rīkojuma, kura izpilde ir nodrošināta ar administratīvajiem piespiedu līdzekļiem, instrumentam (kura gadījumā atbildētājs, ja gaisa pārvadātājs rīkojumu neizpilda, pats veic maksājumu pasažieriem uz gaisa pārvadātāja rēķina), bet gan rīkojuma, kura izpilde ir nodrošināta ar naudas sodu, instrumentam (kura gadījumā gaisa pārvadātājs, ja tas rīkojumu neizpilda, atbildētājam ir parādā naudas summu kopējās nesamaksātās kompensācijas apmērā, kas tiek samaksāts valsts kasē)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).

      (2)  1999. gada 28. maijā Monreālā noslēgtā Konvencija par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kuru Eiropas Kopiena parakstīja 1999. gada 9. decembrī un kura tās vārdā ir apstiprināta ar Padomes 2001. gada 5. aprīļa Lēmumu 2001/539/EK (OV L 194, 38. lpp.).


title: Lieta F-21/05: Civildienesta tiesas 2009. gada 18. jūnija rīkojums — De Geest/Padome

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/37

         Civildienesta tiesas 2009. gada 18. jūnija rīkojums — De Geest/Padome
   (Lieta F-21/05) (1)

   2009/C 193/63

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 9.7.2005., 28. lpp.


title: Lieta C-445/11 P: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Bavaria NV /Eiropas Komisija (Apelācijas sūdzība — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Nīderlandes alus tirgus — Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sodi — Administratīvā procesa ilgums — Naudas soda apmērs)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/9

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums — Bavaria NV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-445/11 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Nīderlandes alus tirgus - Komisijas lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sodi - Administratīvā procesa ilgums - Naudas soda apmērs)
   2013/C 46/16
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bavaria NV (pārstāvji — O. Brouwer, P.W. Schepens un N. Al-Ani, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Van Nuffel un F. Ronkes Agerbeek, kuriem palīdz M. Slotboom, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas ir iesniegta par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2001. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-235/07 Bavaria/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2007. gada 18. aprīļa lēmuma C(2007) 1697 par (EKL) 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/B/37.766 — Nīderlandes alus tirgus) 1. pantu tiktāl, ciktāl Eiropas Komisija tajā konstatējusi, ka Bavaria NV piedalījusies pārkāpumā, ko veido laiku pa laikam notikusi individuālajiem patērētājiem “horeca” sektorā Nīderlandē piedāvāto komercnosacījumu, izņemot cenas, saskaņošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Bavaria NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 340, 19.11.2011.


title: Lieta T-717/15: Prasība, kas celta 2015. gada 4. decembrī – Drugsrus/EZA

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/74

         Prasība, kas celta 2015. gada 4. decembrī – Drugsrus/EZA

   (Lieta T-717/15)
   (2016/C 038/100)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drugsrus Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – M. Howe un S. Ford, Barristers un R. Sanghvi, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EZA lēmumu, kas ietverts 2015. gada 8. oktobra elektroniskā pasta vēstulē, ka Drugsrus tiek aizliegts pārsaukt par Eklira Genuair – zāles, kuras tika importētas ar nosaukumu Bretaris Genuair; un

               —

               piespriest EZA atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienīgo pamatu.
   Prasītāja apgalvo, ka EZA ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinādama, ka nav pieļaujami pārsaukt centralizēti autorizētās zāles. Tā apgalvo, ka atbilstoši LESD normām par preču brīvu apriti paralēlajam importētājam ir atļauts pārpakot un/vai pārsaukt preces to paralēlai izplatīšanai, ja vien šāda pārpakošana vai pārsaukšana ir objektīvi nepieciešama, lai importētām precēm tiktu sniegta efektīva piekļuve importētājas dalībvalsts tirgum.


title: lieta T-315/01: Pirmās instances tiesas 2005. gada 21. septembra spriedums — Kadi/Padome un Komisija (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban — Kopienas kompetence — Līdzekļu iesaldēšana — Pamattiesības — Jus cogens — Tiesas kontrole — Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/17

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 21. septembra spriedums — Kadi/Padome un Komisija
   (lieta T-315/01) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret personām un organizācijām, kas ir saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban - Kopienas kompetence - Līdzekļu iesaldēšana - Pamattiesības - Jus cogens - Tiesas kontrole - Prasība atcelt tiesību aktu)
   (2005/C 281/32)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Yassin Abdullah Kadi (Džeda [Jeddah], Saūda Arābija), (Pārstāvji — D. Paniks [D. Pannick], QC, P. Seni [QC, P. Saini], barrister, G. Martins [G. Martin] un A. Tjudors [A. Tudor], solicitors);

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (Pārstāvji — M. Vicendzats [M. Vitsentzatos] un M. Bišops [M. Bishop], pārstāvji) un Eiropas Kopienu Komisija (A. van Solinge [A. Van Solinge] un K. Brauns [C. Brown], pārstāvji);

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Pārstāvji — sākotnēji Dž. Kolinss [J. Collins], pēc tam — R. Kodvela [R. Caudwell], pārstāvji).
   Priekšmets
   Sākotnēji — atcelt, pirmkārt, Padomes 2001. gada 6. marta Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, un ar kuru tiek atcelta Regula (EK) Nr. 337/2000 (OV L 67, 1. lpp.), un, otrkārt, Komisijas 2001. gada 19. oktobra Regulu (EK) Nr. 2061/2001, ar ko trešo reizi groza Regulu (EK) Nr. 467/2001 (OV L 277, 25. lpp.), pēc tam — atcelt Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu [Oussama ben Laden], Al Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001 (OV L 139, 9. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt pirms sprieduma taisīšanas daļā par Padomes 2001. gada 6. marta Regulas (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu un ar kuru tiek atcelta Regula (EK) Nr. 337/2000, un Komisijas 2001. gada 19. oktobra Regulas (EK) Nr. 2062/2001, ar ko trešo reizi groza Regulu (EK) Nr. 467/2001, atcelšanu;

               2)

               prasību noraidīt, ciktāl tā ir celta pret Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001;

               3)

               prasītāji atlīdzina savus, Padomes, kā arī Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies līdz 2002. gada 1. jūlijam, ieskaitot tiesāšanās izdevumus, kas radušies pagaidu noregulējuma izskatīšanas laikā;

               4)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā karaliste un Komisija par laika periodu pēc 2002. gada 1. jūlija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 56, 02.03.2002.


title: Lieta C-312/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 8. augustā ierosināja TeleTech Holdings, Inc. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā T-288/03 TeleTech Holdings, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (persona, kas iestājusies lietā — Teletech International, S.A.)

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/12

         Apelācija, ko 2005. gada 8. augustā ierosināja TeleTech Holdings, Inc. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā T-288/03 TeleTech Holdings, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (persona, kas iestājusies lietā — Teletech International, S.A.)
   (Lieta C-312/05 P)
   (2005/C 243/20)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. augustā izskatīšanai ir iesniegta TeleTech Holdings, Inc., ko pārstāv E. Armiho Čavari [E. Armijo Chávarri] un A. Kastans Peress-Gomess [A. Castán Pérez-Gómez], avocats, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 25. maija spriedumu lietā T-288/03 TeleTech Holdings, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (persona, kas iestājusies lietā — Teletech International, S.A.).
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir — atcelt apstrīdēto spriedumu un apmierināt tās prasījumus.
   Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācija ir balstīta uz diviem pamatiem.
   Pirmais pamats ir balstīts uz Regulas Nr. 40/94 (1) 52. panta (lasot to kontekstā ar minētās regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu) pārkāpumu, ciktāl Pirmās instances tiesa kļūdaini interpretēja minēto pantu, kā arī pārkāpa Kopienas preču zīmju un valsts preču zīmju līdzāspastāvēšanas un salīdzināšanas principu. Uz šī paša pamata balstās apgalvojums par augstākminētās regulas 74. panta pārkāpumu, kā arī par kļūdainu interpretāciju un prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.
   Ar otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Pirmās instances tiesa, interpretējot Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pieļāva kļūdu tiesību jautājumā, ciktāl Pirmās instances tiesa nepareizi piemēroja konkrētās sabiedrības daļas uztveres kritēriju, lai novērtētu konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēju.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1994. gada 14. janvāris, 1. lpp.)


title: Lieta C-435/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein Hallinto-oikeus (Somija) 2006. gada 17. oktobra rīkojumu — C

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Korkein Hallinto-oikeus (Somija) 2006. gada 17. oktobra rīkojumu — C

   (Lieta C-435/06)
   (2006/C 326/69)
   Tiesvedības valoda — somu
   Iesniedzējtiesa
   Korkein Hallinto-oikeus
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: C

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Padomes Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (turpmāk tekstā — “Briseles II a-regula”) (1) ir piemērojama attiecībā uz visu lēmuma daļu izpildi — kādas tās ir minētas šajā lietā — ja lēmums par tūlītēju [bērna] nodošanu aizgādnībā ir pieņemts viena lēmuma formā, un bērna izvietošana ārpus viņa ģimenes audžuģimenē ir īstenota, lai aizsargātu bērnu tiesības ietvaros, uz ko attiecas publiskās tiesības,

                           b)

                           vai arī regula, ņemot vērā tās 1. panta 2. punkta d) apakšpunktu, ir piemērojama tikai daļai no lēmuma, kas attiecas uz [bērna] izvietošanu ārpus savas ģimenes audžuģimenē,

                           c)

                           un vai minētajā pēdējā gadījumā Briseles II a-regula ir piemērojama lēmumam par [bērna] izvietošanu, kas ir lēmuma par aizgādnību sastāvdaļa, arī tādā gadījumā, ja lēmumu par aizgādnību, no kā ir atkarīgs lēmums par [bērna] izvietošanu, regulētu attiecīgo dalībvalstu tiesību normas, kas attiecas uz abpusējo spriedumu un administratīvu lēmumu atzīšanu un izpildi saskaņotas sadarbības veidā?

               2.

               Ja uz 1. jautājuma a) apakšjautājumu tiek atbildēts apstiprinoši — vai, ņemot vērā faktu, ka pēc Ziemeļvalstu padomes pieprasījuma saskaņotās tiesību normas par aprūpes lēmumu, ko regulē publiskās tiesības, atzīšanu un izpildi regulā nav tikušas ņemtas vērā, savukārt ir ievērota tikai atbilstošā, civiltiesību jomā pieņemtā konvencija, tomēr ir iespējams, ka iepriekš minētās saskaņotās tiesību normas, kas, pamatotas ar tiešu administratīvu lēmumu atzīšanu un izpildi administratīvu iestāžu sadarbības veidā, ir piemērojamas bērna nodošanai aizgādnībā?

               3.

               Ja uz 1. jautājuma a) apakšjautājumu tiek atbildēts apstiprinoši un uz 2. jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai uz lietu attiecas Briseles II a-regulas spekā esamība laikā, ja minētās regulas 72. pants un 64. panta 2. punkts, kā arī minētās Ziemeļvalstu saskaņotās tiesību normas par [bērna] izvietošanas lēmumu, ko regulē publiskās tiesības, tomēr tiktu ņemtas vērā un vai var uzskatīt, ka Zviedrijas iestādes lēmumu par tūlītēju [bērna] nodošanu aizgādnībā, kā arī izvietošanu ārpus ģimenes pieņēma 2005. gada 23. februāri, bet 2005. gada 25. februārī iesniedza K Länsrätt apstiprināšanai savu lēmumu par tūlītēju [bērna] nodošanu aizgādnībā, un šī tiesa, pamatojoties uz šo iesniegšanas faktu, 2005. gada 3. martā apstiprināja šo lēmumu.

      (1)  OV L 338, 1.lpp.


title: Lieta C-174/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Rechtbank Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Autortiesības un blakustiesības — Aizsargājamo darbu nomas tiesības un patapinājuma tiesības — Direktīva 2006/115/EK — 1. panta 1. punkts — Darbu kopiju patapinājums — 2. panta 1. punkts — Objektu patapinājums — Grāmatas digitālas kopijas patapinājums — Publiskās bibliotēkas

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/6

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums (Rechtbank Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vereniging Openbare Bibliotheken/Stichting Leenrecht

   (Lieta C-174/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Autortiesības un blakustiesības - Aizsargājamo darbu nomas tiesības un patapinājuma tiesības - Direktīva 2006/115/EK - 1. panta 1. punkts - Darbu kopiju patapinājums - 2. panta 1. punkts - Objektu patapinājums - Grāmatas digitālas kopijas patapinājums - Publiskās bibliotēkas)
   (2017/C 014/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Den Haag

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Atbildētājs: Stichting Leenrecht,

      piedaloties: Vereniging Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/115/EK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā, 1. panta 1. punkts, 2. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 6. panta 1. punkts ir interpretējami tādējādi, ka jēdziens “patapinājums” šo normu izpratnē ietver digitālas grāmatas kopijas patapinājumu, ja šis patapinājums tiek veikts, šo kopiju izvietojot publiskas bibliotēkas serverī un ļaujot lietotājam piekļūt minētajai kopijai, to lejuplādējot savā datorā, ievērojot, ka patapinājuma periodā var tikt lejupielādēta tikai viena kopija un pēc šī perioda beigām lietotājs šo lejupielādēto kopiju vairs nevar izmantot;

               2)

               Savienības tiesības, tostarp Direktīvas 2006/115 6. pants, ir interpretējamas tādējādi, ka tām nav pretrunā, ka dalībvalsts Direktīvas 2006/115 6. panta 1. punkta piemērošanai izvirza nosacījumu, ka digitālā grāmata, kuru padara pieejamu publiskā bibliotēka, tās izplatīšanas tiesību īpašniekam pirmo reizi ir jāpārdod vai citādi jānodod īpašumtiesības uz šo kopiju citai personai Eiropas Savienībā vai arī tas ir jāizdara ar šā subjekta piekrišanu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 4. panta 2. punkta izpratnē;

               3)

               Direktīvas 2006/115 6. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka tajā paredzēto atkāpi saistībā ar publisku patapinājumu piemēro gadījumā, kad publiska bibliotēka padara pieejamu grāmatas digitālu kopiju, ja šī kopija ir iegūta no nelikumīga avota.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015.


title: Lieta T-243/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Laukaugi — Olīveļļa — Finanšu revīzija — 24 mēnešu termiņš)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/31

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-243/05) (1)

   (ELVGF - “Garantiju’ nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Laukaugi - Olīveļļa - Finanšu revīzija - 24 mēnešu termiņš)
   (2007/C 247/49)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — G. Kanelopuls [G. Kanellopoulos] un E. Svolopulu [E. Svolopoulou])

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Cerepa-Lakombe [H. Tserepa-Lacombe] un L. Vizadžo [L. Visaggio], pārstāvji, kuriem palīdz N. Korojanakis [N. Korogiannakis], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 29. aprīļa Lēmumu 2005/354/EK, ar ko izslēdz no Kopienas finansējuma atsevišķus izdevumus, ko dalībvalstis veikušas Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) “Garantiju” nodaļas ietvaros (OV L 112, 14. lpp.), ciktāl ar to izslēdza [no Kopienas finansējuma] noteiktus Grieķijas Republikas izdevumus laukaugu, olīveļļas, kā arī finanšu revīzijas nozarē.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Komisijas 2005. gada 29. aprīļa Lēmums 2005/354/EK, ar ko izslēdz no Kopienas finansējuma atsevišķus izdevumus, ko dalībvalstis veikušas Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) “Garantiju” nodaļas ietvaros, atcelt tiktāl, ciktāl tas Grieķijas Republikai paredz precīzu korekciju EUR 200 146,68 apmērā par 1996.-1998. finanšu gadu (atbalsts olīveļļas patēriņam);

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un papildus atlīdzina 70 % Komisijai radušos tiesāšanās izdevumu, 30 % savu tiesāšanās izdevumu Komisija sedz pati.

      (1)  OV C 205, 20.8.2005.


title: Lieta F-18/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Lūgums — Tiešs noraidījums, kas paziņots pēc klusējot izteikta noraidījuma — Apstiprinošs akts — Novēlota sūdzība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/45

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. novembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-18/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Lūgums - Tiešs noraidījums, kas paziņots pēc klusējot izteikta noraidījuma - Apstiprinošs akts - Novēlota sūdzība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2009/C 6/91)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   2005. gada 25. oktobra lēmuma, ar kuru tika noraidīts prasītāja lūgums atzīt Civildienesta noteikumu 72. panta un Eiropas Kopienu iestādēm kopējās veselības apdrošināšanas shēmas ietvaros, ka viņam ir smaga slimība, atcelšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV L 223, 22.9.2007., 18. lpp.


title: Lieta F-14/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Nelaimes gadījums — Daļējas pastāvīgas invaliditātes atzīšanas procedūra Civildienesta noteikumu 73. panta izpratnē — Procesa ilgums — Prasība par kaitējuma atlīdzību — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 94. pants)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/52

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-14/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Nelaimes gadījums - Daļējas pastāvīgas invaliditātes atzīšanas procedūra Civildienesta noteikumu 73. panta izpratnē - Procesa ilgums - Prasība par kaitējuma atlīdzību - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 94. pants)
   2011/C 252/113
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. J. Currall un C. Berardis-Kayser, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam radušies procedūras, kuras ietvaros tika lūgts atzīt daļējas invaliditātes iestāšanos, ilguma dēļ

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               L. Marcuccio prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               L. Marcuccio atlīdzina Civildienesta tiesai summu EUR 1 000 apmērā, pamatojoties uz Reglamenta 94. pantu.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010., 54. lpp.


title: DB Schenker 2013. gada 6. aprīļa prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-4/13)

text:
               20.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/11

      DB Schenker2013. gada 6. aprīļa prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-4/13)
   2013/C 174/07

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS (kopā “DB Schenker”), ko pārstāv advokāts Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvēģija, 2013. gada 6. aprīlī iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēji EBTA Tiesai pieprasa:

               1.

               atcelt EUI 2013. gada 7. februāra Lēmumu Nr. 73038 (DB Schenker – piekļuve dokumentiem), ciktāl tas liedz piekļuvi pārbaudes dokumentiem Lietā Nr. 34250 (Norway Post / Privpak);

               2.

               piespriest EUI (un atbildētājai un jebkurām personām, kas iestājušās lietā) segt izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Prasības iesniedzēji Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS ir daļa no starptautiskas kravu pārvadājumu un loģistikas grupas DB Schenker. Schenker North AB vada grupas, tajā skaitā arī meitasuzņēmumu Schenker Privpak AS un Schenker Privpak AB saimniecisko darbību Norvēģijā, Zviedrijā un Dānijā.

               —

               Prasības iesniedzēji, saskaņā ar noteikumiem par publisku piekļuvi dokumentiem, kuri noteikti ar EUI 2008. gada 27. jūnija Lēmumu Nr. 407/08/COL (RAD), iesniedza pieprasījumu par piekļuvi 2010. gada 3. augusta Lietai Nr. 34250. 2011. gada 16. augustā EUI nolēma liegt piekļuvi konkrētiem dokumentiem (“pārbaudes dokumenti”). Lēmums tika atcelts ar EBTA Tiesas 2012. gada 21. decembra spriedumu Lietā E-14/11, ciktāl tas liedza pilnu vai daļēju piekļuvi Lietas Nr. 34250 Norway Post / Privpak pārbaudes dokumentiem.

               —

               Saskaņā ar EUI 2012. gada 5. septembra Lēmumu Nr. 300/12/COL tika pieņemti jauni noteikumi par publisku piekļuvi dokumentiem. 2013. gada 7. februārī EUI pieņēma lēmumu saskaņā ar noteikumiem par publisku piekļuvi dokumentiem liegt piekļuvi vairākiem pārbaudes dokumentiem. Prasības iesniedzēji pieprasa atcelt lēmumu saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 36. pantu.

         Prasības iesniedzēji apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde inter alia:

               —

               iesākumā rīkojusies nelikumīgi apgalvojot, ka RAD 2012 nav daļa no EEZ tiesību aktiem un nav saskaņā ar viendabīgas interpretācijas principu, kā arī piešķīrusi noteikumiem nelikumīgu atpakaļejošu spēku,

               —

               pārkāpusi RAD 2012 4. panta 4. apakšpunktu un pienākumu sniegt pamatojumu (sal. ar Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu), kā arī

               —

               pārkāpusi daļējas piekļuves tiesības, ko nosaka RAD 2012 4. panta 9. apakšpunkts, un pienākumu sniegt pamatojumu (sal. ar Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu).


title: Lieta T-217/10: Prasība, kas celta 2010. gada 11. maijā — Rautaruukki Oyj /ITSB — Manuel Vigil Pérez ( “MONTERREY” )

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/26

         Prasība, kas celta 2010. gada 11. maijā — Rautaruukki Oyj/ITSB — Manuel Vigil Pérez (“MONTERREY”)
   (Lieta T-217/10)
   2010/C 195/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rautaruukki Oyj (Helsinki, Somija) (pārstāvis — J. Tanhuanpää, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Manuel Vigil Pérez (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2010. gada 24. februāra lēmumu lietā R 1001/2009-2;

               —

               pilnībā atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu Nr. B 1173707;

               —

               atļaut reģistrēt prasītājas preču zīmi “MONTERREY” attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 6. un 19. klasē, atbilstoši prasītājas iesniegtajam Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumam Nr. 5276936;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesā ITSB Apelāciju padomē, un

               —

               gadījumā, ja otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks iestājas šajā lietā, piespriest tam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā ITSB Apelāciju padomē

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MONTERREY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 19. un 37. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiskas preču zīmes “MONTERREY” reģistrācija Nr. 1695663 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 37. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes “MONTERREY” reģistrācija Nr. 1695662 attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt daļā

      Izvirzītie pamati: savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo Apelāciju padome kļūdaini novērtēja preču un pakalpojumu līdzību.
   Sava otrā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts Komisijas Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu Nr. 40/94, 99. noteikums, jo Apelāciju padome kļūdaini pieņēma, ka agrāko tiesību [dokumenta] tulkojums atbilst attiecīgajam oriģinālam.
   Sava trešā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpti tiesiskās paļāvības aizsardzības, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskuma principi.


title: Lieta T-172/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā  – Stahlwerk Bous /Komisija

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/46

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. martā – Stahlwerk Bous/Komisija
   (Lieta T-172/14)
   2014/C 142/59
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Vācija) (pārstāvji – H. Höfler, C. Kahle un V. Winkler, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lietā attiecībā uz valsts atbalstu SA.33995 (2013/C) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem pieņemto atbildētājas lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu, kas paziņots kopā ar uzaicinājumu iesniegt piezīmes (OV 2014 C 37, 73. lpp.);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja būtībā ir izvirzījusi šādus pamatus:

               1.

               Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka atbilstoši LESD 296. panta otrajai daļai atbildētāja nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu. Lēmumā par procedūras uzsākšanu neesot ietverts konkrēts materiāltiesisks novērtējums, kas būtu pamatots ar faktiskiem un tiesību apsvērumiem attiecībā uz visu pārkāpumu veidojošo elementu pastāvēšanu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               2.

               Līgumu pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka ar Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts. Tā šajā kontekstā apgalvo, ka Tiesa savā 2001. gada 13. marta spriedumā lietā C-379/98 PreussenElektra (Recueil, I–2099. lpp.) jau ir nospriedusi, ka ar likumu par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien, turpmāk tekstā – “EEG”) netiek piešķirts nekāds atbalsts. EEG būtībā esot palicis nemainīgs. It īpaši neesot mainījušies atbalsta novērtējuma pamataspekti. Tas pats attiecoties arī uz atbildētājas 2002. gada 22. maija lēmumu (OV C 164, 5. lpp.), ar kuru atbildētāja esot konstatējusi, ka EEG nav uzskatāms par atbalstu.

                           —

                           Tāpat prasītāja norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neatbilst nosacījumiem, lai to varētu kvalificēt par atbalstu saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu. Tā šajā ziņā it īpaši norāda, ka EEG maksājuma samazinājums neesot priekšrocība, ko uzņēmums nebūtu ieguvis parastajos tirgus apstākļos, ka tam nav selektīvs raksturs, ka tas nav valsts atbalsts vai no valsts līdzekļiem piešķirts atbalsts un ka tas nerada nedz konkurences izkropļojumu, nedz iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               3.

               Saderība ar iekšējo tirgu

                           —

                           Gadījumā, ja Vispārējā tiesa atzītu, ka šajā lietā pastāv valsts atbalsts, prasītāja uzskata, ka tas būtu saderīgs ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta b) un c) apakšpunktam.


title: Lieta T-489/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY SNAP”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY SNAP”)
   (Lieta T-489/15)
   (2015/C 337/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvis – M. Graf, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Cyrus Wellness Consulting (Berlīne, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “VIEWTY SNAP” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 125 055

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 12. jūnija lēmums lietā R 1938/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-376/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. marta rīkojums – Yassin/Padome

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/20

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. marta rīkojums – Yassin/Padome
   (Lieta T-376/14) (1)

   (2016/C 165/24)
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-369/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. septembrī — Latvija/Komisiju

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/66

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. septembrī — Latvija/Komisiju
   (Lieta T-369/07)
   (2007/C 269/121)
   Tiesvedības valoda — latviešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Latvijas Republika (pārstāvji — E. Balode-Buraka, K. Bārdiņa)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 13. jūlija Lēmumu K(2007)3409 attiecībā uz grozījumiem valsts siltumnīcefekta gāzu emisiju kvotu sadales plānā, ko Latvija paziņojusi saskaņā ar 3. panta 3. punktu Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumā K/2006/5612 (galīgā redakcija) par valsts siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu sadales plānu, ko paziņojusi Latvija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piemērot prasības pieteikumam paātrināto procesu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja norāda, ka ievērojami plašāk interpretējot Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā piešķirtās tiesības, Komisija ir būtiski ierobežojusi Latvijas Republikas suverēnās tiesības enerģētikas, t.i., energoresursu izvēles un elektroenerģijas nodrošināšanas jomā, tādējādi pārkāpjot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 175. panta 2. punkta c) apakšpunktā noteikto kompetenci.
   Turklāt prasītāja uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, jo, piemērojot tās izstrādāto aprēķinu metodiku valsts kopējā atļautā emisijas kvotu apjoma noteikšanai, tiek diskriminētas dalībvalstis ar mazām kopējām emisijām.
   Papildus prasītāja uzskata, ka ir pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK III pielikuma 1. kritērijs, jo Komisija, pieņemot Lēmumu, nav ņēmusi vērā Latvijas Republikas starptautiskās saistības, kas izriet no Kioto protokola.
   Visbeidzot, Lēmums pieņemts, pārkāpjot būtiskas procesuālo tiesību normas, jo netika ievērots Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā noteiktais termiņš plāna noraidīšanai.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.).


title: Lieta F-29/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 26. septembra spriedums — Arnaldos Rosauro u.c./Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts — Iekšējais konkurss par pāreju uz citu kategoriju, par kuru tika paziņots ar publikāciju pirms 2004. gada 1. maija — Pirms 2006. gada 1. maija rezerves sarakstā iekļauti kandidāti — Klasificēšana pakāpē — Korekcijas koeficienta, kas ir mazāks par 1, izmantošana — Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/34

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 26. septembra spriedums — Arnaldos Rosauro u.c./Komisija
   (Lieta F-29/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts - Iekšējais konkurss par pāreju uz citu kategoriju, par kuru tika paziņots ar publikāciju pirms 2004. gada 1. maija - Pirms 2006. gada 1. maija rezerves sarakstā iekļauti kandidāti - Klasificēšana pakāpē - Korekcijas koeficienta, kas ir mazāks par 1, izmantošana - Paaugstināšanas amatā punktu zaudēšana)
   2011/C 340/66
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Andres Arnaldos Rosauro u.c. (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Rodrigues un A. Jaume, vēlāk S. Rodrigues, un, visbeidzot, S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar kuriem prasītāji, kas ir C kategorijas ierēdņi un veiksmīgie kandidāti iekšējā konkursā pārcelšanai citā kategorijā, ir iecelti B*3/B*4 pakāpēs, piemērotā korekcijas koeficienta dēļ prasītājiem saglabā atalgojumu, kādu viņi saņēma pirms pārcelšanas citā kategorijā, un līdz nullei samazina viņu paaugstināšanas amatā punktus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 121, 20.05.2006., 19. lpp.


title: Lieta C-252/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)/Josef Ebert

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 2. maijā iesniedza Amtsgericht München (Vācija) – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)/Josef Ebert

   (Lieta C-252/16)
   (2016/C 279/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)

      Atbildētājs: Josef Ebert

   Ar Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 31. maija rīkojumu lieta ir tikusi izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta T-199/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Strack/ Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 17., 17.a, 19. pants un 90. panta 1. punkts — Lūgums atļaut izsniegt dokumentus — Lūgums atļaut publicēt tekstu — Lūgums atļaut izmantot konstatējumus valsts tiesās — Prasības nepieņemamība pirmajā instancē — Nelabvēlīga akta neesamība — Reglamenta 90. panta a) punkts)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — Strack/Komisija
   (Lieta T-199/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 17., 17.a, 19. pants un 90. panta 1. punkts - Lūgums atļaut izsniegt dokumentus - Lūgums atļaut publicēt tekstu - Lūgums atļaut izmantot konstatējumus valsts tiesās - Prasības nepieņemamība pirmajā instancē - Nelabvēlīga akta neesamība - Reglamenta 90. panta a) punkts)
   2013/C 38/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Guido Strack (Ķelne, Vācija) (pārstāvis — H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers, pārstāvji, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 20. janvāra spriedumu lietā F-132/07 Strack/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Guido Strack sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               G. Strack samaksā Vispārējai tiesai EUR 2 000, lai segtu daļu tās izdevumu.

      (1)  OV C 232, 06.08.2011.


title: Lieta T-581/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Royal County of Berkshire Polo Club /ITSB — Lifestyle Equities ( “Royal County of Berkshire POLO CLUB” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/26

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB — Lifestyle Equities (“Royal County of Berkshire POLO CLUB”)
   (Lieta T-581/13)
   2014/C 24/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Maitland-Walker, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lifestyle Equities CV (Amsterdama, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 1374/2012-2;

               —

               atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un procesā Apelāciju padomē radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska precu zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Royal County of Berkshire POLO CLUB”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 14., 16., 18., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 642 621

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: reģistrētas Kopienas precu zīmes Nr. 8 456 469, Nr. 5 482 484, Nr. 532 895 un Nr. 364 257

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus pilnībā noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu daļēji atcelt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-246/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa rīkojums – Yoworld/ITSB – Nestlé (“yogorino”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               6.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. aprīļa rīkojums – Yoworld/ITSB – Nestlé (“yogorino”)
   (Lieta T-246/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 221/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Yoworld SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – A. Tornato un D. Hazan, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Bonne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveice)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 20. decembra lēmumu lietā R 115/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Société des produits Nestlé SA un Yoworld SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus un katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.