title: Lieta C-308/05: Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 19. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/32

         Tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2006. gada 19. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Nīderlandes Karalisti
   (Lieta C-308/05) (1)

   (2006/C 224/66)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Lieta T-90/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra spriedums – ONP  u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Francijas biomedicīnisko analīžu tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums — Uzņēmumu apvienība — Arodapvienība — Pārbaudes un izmeklēšanas priekšmets — LESD 101. panta piemērošanas nosacījumi — Pārkāpums mērķa dēļ — Minimālā cena un šķēršļi laboratoriju grupu attīstībai — Vienots un turpināts pārkāpums — Pierādījumi — Kļūdas faktu vērtējumā un kļūdas tiesību piemērošanā — Naudas soda apmērs — 2006. gada pamatnostādņu naudas sodu apmēra noteikšanai 37. punkts — Neierobežota kompetence

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra spriedums – ONP u.c./Komisija
   (Lieta T-90/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Francijas biomedicīnisko analīžu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Uzņēmumu apvienība - Arodapvienība - Pārbaudes un izmeklēšanas priekšmets - LESD 101. panta piemērošanas nosacījumi - Pārkāpums mērķa dēļ - Minimālā cena un šķēršļi laboratoriju grupu attīstībai - Vienots un turpināts pārkāpums - Pierādījumi - Kļūdas faktu vērtējumā un kļūdas tiesību piemērošanā - Naudas soda apmērs - 2006. gada pamatnostādņu naudas sodu apmēra noteikšanai 37. punkts - Neierobežota kompetence)
   (2015/C 034/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ordre national des pharmaciens (ONP) (Parīze, Francija), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) (Parīze) un Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) (Parīze) (pārstāvji – O. Saumon, L. Defalque, T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, C. Giolito, B. Mongin un N. von Lingen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Labco (Parīze, Francija) (pārstāvji – N. Korogiannakis, M. Coppet un B. Dederichs, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 8. decembra Lēmumu C (2010) 8952, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu (lieta 39510 – Labco/ONP) un pakārtoti – prasība samazināt naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sods, kas Komisijas 2010. gada 8. decembra Lēmuma C (2010) 8952, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu (lieta 39510 – Labco/ONP) 3. pantā ir kopīgi un solidāri uzlikts Ordre national des pharmaciens (ONP), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) un Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG), ir noteikts EUR 4,75 miljonu apmērā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina ONP, CNOP un CCG radušos tiesāšanās izdevumus vienas desmitdaļas apmērā;

               4)

               ONP, CNOP un CCG sedz savus tiesāšanās izdevumus deviņu desmitdaļu apmērā;

               5)

               Labco sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 173, 11.6.2011.


title: Lieta T-341/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Hess Group /ITSB — Coloma Navarro ( “COLOMÉ” ) (Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēka neesamības atzīšanu saskaņošana un atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/31

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Hess Group/ITSB — Coloma Navarro (“COLOMÉ”)
   (Lieta T-341/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēka neesamības atzīšanu saskaņošana un atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2011/C 347/51
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hess Group AG (Berne, Šveice) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: José Félix Coloma Navarro (Alvarado, Spānija) (pārstāvis — A. Fernández Lerroux, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 21. maija lēmumu lietā R 1030/2007-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp José Félix Coloma Navarro un Hess Group AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību šajā lietā;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta T-331/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Azarov/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu — Prasītāja vārda iekļaušana — Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Azarov/Padome
   (Lieta T-331/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, struktūru un organizāciju saraksts, kam piemēro līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu - Prasītāja vārda iekļaušana - Pierādījumi par iekļaušanas sarakstā pamatotību)
   (2016/C 098/45)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji – G. Lansky un A. Egger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un F. Naert)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna) un Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt, D. Gauci un T. Scharf)

      Priekšmets

   Par prasību atcelt, pirmkārt, Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 26. lpp.), un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV L 66, 1. lpp.), un, otrkārt, Padomes 2015. gada 29. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/143, ar ko groza Lēmumu 2014/119 (OV L 24, 16. lpp.), un Padomes 2015. gada 29. janvāra Regulu (ES) 2015/138, ar ko groza Regulu Nr. 208/2014 (OV L 24, 1. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl tie attiecas uz Mykola Yanovych Azarov;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina M. Azarov tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasības pieteikumā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               4)

               M. Azarov sedz savus, kā arī atlīdzina Padomes tiesāšanās izdevumus attiecībā uz prasījumu grozījumu rakstā izvirzīto atcelšanas prasījumu;

               5)

               Polijas Republika un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta T-126/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. martā — Direct Way un Direct Way Worldwide /Parlaments

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. martā — Direct Way un Direct Way Worldwide/Parlaments
   (Lieta T-126/13)
   2013/C 147/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Direct Way (Brisele, Beļģija) un Directway Worldwide (Machelen, Beļģija) (pārstāvis — E. Van Nuffel d’Heynsbroeck, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to

                           —

                           atcelt:

                                       —

                                          Direct Way grupai ar 2012. gada 3. septembra vēstuli paziņoto nezināma datuma Parlamenta lēmumu atteikties no notiekošas publiskā iepirkuma konkursa procedūras, jo “piedāvājumi, kas iesniegti saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, ir nepieņemami saistībā ar piešķiršanas nosacījumiem, it īpaši saistībā ar piedāvātajām cenām, kas ir pārāk augstas salīdzinājumā ar paziņojumā par līgumu norādīto vērtību”;

                                       —

                                       nezināma datuma Parlamenta lēmumu piemērot sarunu procedūru bez izsludināšanas, lai piešķirtu tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu, kas paziņota Direct Way grupai ar ielūgumu piedalīties procedūrā, kurš tai paziņots 2012. gada 19. septembrī;

                                       —

                                       nezināma datuma Parlamenta lēmumu piešķirt konkurējošam pretendentam tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu, kurš tika paziņots Direct Way grupai ar 2012. gada 21. decembra e-pastu un apstiprināts ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli;

               —

               līdz ar to atzīt par spēkā neesošu līgumu, kas noslēgts starp Parlamentu un s.c.s. TMS Limousines;

               —

               piespriest Parlamentam samaksāt Direct Way grupai provizorisku summu EUR 199 500 gadā kā zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Finanšu regulas (1) 101. pants, Finanšu regulas īstenošanas kārtības 127. panta 1. punkta a) apakšpunkts (2) un vienlīdzības princips, kā arī pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo Parlaments sarunu procedūrā ir piešķīris tiesības noslēgt publiskā iepirkuma līgumu par cenu, kas ir augstāka par to, ko prasītājas bija piedāvājušas sākotnējā uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā.

               2)

               Ar otro pakārtoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Finanšu regulas īstenošanas kārtības 127. panta 1. punkta a) apakšpunkts un vienlīdzības princips, jo Parlaments ir būtiski grozījis līguma sākotnējos nosacījumus, i) piešķirot tiesības slēgt publiska iepirkuma līgumu par augstāku cenu, kura atzīta par nepieņemamu sākotnējā uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā (pirmā daļa), un ii) samazinot sniedzamā apjoma aplēsi salīdzinājumā ar apjomu, kas paziņots sākotnējo līguma nosacījumu ietvaros, tādējādi ietekmējot apspriesto piedāvājumu cenu izvērtējumu (otrā daļa).

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euroatom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam(OV L 248, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK.Euroatom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta T-468/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – – Souruh/Padome

text:
               7.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/34

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. septembra rīkojums – – Souruh/Padome
   (Lieta T-468/15) (1)

   (2016/C 410/54)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-390/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — Evonik Industries /ITSB — Bornemann ( “EVONIK” )

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/57

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — Evonik Industries/ITSB — Bornemann (“EVONIK”)
   (Lieta T-390/11)
   2011/C 269/124
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Industries AG (Essen, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen (Obernkirchen, Vācija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atbildētāja (Apelāciju otrās padomes) 2011. gada 19. aprīļa lēmumu (apelācijas lietas numurs R 1802/2010-2) atcelt tiktāl, ciktāl starptautiskai preču zīmei Nr. 918 426“EVONIK” tika atteikta aizsardzības paplašināšana uz Eiropas Savienību;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EVONIK” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 9., 11., 16., 17., 19., 35., 37., 39., 40., 41. un 42. klasē — starptautiskā reģistrācija Nr. 918 426

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “EVO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 37. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 75. un 76. panta pārkāpums, jo i) starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas; ii) Apelāciju padome esot pamatojusies uz iemesliem, par kuriem prasītājai neesot bijusi iespēja izteikt nostāju, un iii) Apelāciju padome apstrīdēto lēmumu esot pamatojusi ar argumentiem, kurus procesā nav sniegusi iebildumu iesniedzēja


title: Lieta C-260/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Publisko pakalpojumu koncesijas — 329 koncesiju derību rīkošanai zirgu skriešanās sacīkstēs atjaunošana bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu — Atklātības un pārskatāmības pienākumi)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/4

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-260/04) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība - Publisko pakalpojumu koncesijas - 329 koncesiju derību rīkošanai zirgu skriešanās sacīkstēs atjaunošana bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu - Atklātības un pārskatāmības pienākumi)
   (2007/C 269/08)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Vīdners [K. Wiedner], K. Katabriga [C. Cattabriga] un L. Vizadžo [L. Visaggio], pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bragulja [I. Braguglia], pārstāvis, kam palīdz Dž. de Bellis [G. De Bellis], avvocat)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam — Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde [J. Molde], pārstāvis), Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Diess Moreno [F. Díez Moreno], pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pārskatāmības principa un atklātības pienākuma, kas izriet no EKL 43. un turpmākajiem pantiem un EKL 49. un turpmākajiem pantiem, pārkāpums — 329 koncesiju derību rīkošanai zirgu skriešanās sacīkstēs atjaunošana bez iepriekšēja uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atjaunojot 329 koncesijas derību rīkošanai zirgu skriešanās sacīkstēs bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar EKL 43. un 49. pantu, un it īpaši ir pārkāpusi vispārējo pārskatāmības principu, kā arī pienākumu nodrošināt atbilstošu atklātības līmeni;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-211/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Hübner /ITSB — Silesia Gerhard Hanke ( “Original silicea Kieselsäure-Gel” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Hübner/ITSB — Silesia Gerhard Hanke (“Original silicea Kieselsäure-Gel”)
   (Lieta T-211/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 336/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anton Hübner GmbH & Co. KG (Ehrenkirchen, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji A. Kirchgäßner, vēlāk R. Kunz-Hallstein, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Poch)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co. KG (Norf, Vācija) (pārstāvis — H.-J. Krieger, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 1. marta lēmumu lietā R 351/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co. KG un Anton Hübner GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājam radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-398/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūlijā iesniedza High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūlijā iesniedza High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

   (Lieta C-398/11)
   2011/C 290/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh

      Atbildētāji: Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvu 2008/94/EK (1) var piemērot prasītāju situācijā, ņemot vērā Direktīvas 1. panta 1. punktu un faktu, ka prasītāju pieprasīto pensijas pabalstu zaudēšana saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem nav viņu darba devēja parāds, kas būtu atzīstams, pārņemot vai likvidējot prasītāju darba devēju, un kas citādi nenodrošina juridisko pamatojumu prasībai pret viņu darba devēju šīs lietas apstākļos?

               2)

               Vai, izvērtējot to, vai valsts ir izpildījusi pienākumus, ko tai paredz [Direktīvas] 8. pants, valsts tiesa drīkst ņemt vērā valsts nodrošināto pensiju, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām un kuru saņems prasītāji (kuras saņemšanu neietekmē saistība ar nodarbinātības pensiju programmu), un salīdzināt a) valsts pensijas kopējo apmēru un to pensiju, ko prasītāji saņems vai visdrīzāk
                     faktiski
                   saņems attiecīgās nodarbinātības pensiju programmas ietvaros, ar b) valsts nodrošinātās pensijas, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām, kopējo apmēru un katra prasītāja uzkrāto pensijas pabalstu dienā, kad notika programmas likvidēšana, ja valsts pensija tika ņemta vērā, nosakot prasītāju pieprasīto pensijas pabalsta apmēru?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai kāda no summām, ko faktiski saņems prasītāji, rada situāciju, kad valsts izpilda pienākumus, kuri tai paredzēti 8. pantā?

               4)

               Vai, lai varētu piemērot Direktīvas 8. pantu, ir nepieciešams konstatēt cēloņsakarību starp to, ka prasītāji ir zaudējuši savus pensijas pabalstus, un viņu darba devēja maksātnespēju, papildus tam, ka i) pensiju programma, sākot no darba devēja maksātnespējas iestāšanās dienas, nesaņem pietiekamu finansējumu, un ii) darba devēja maksātnespēja nozīmē, ka darba devējam nav attiecīgo līdzekļu, lai iemaksātu pietiekami daudz naudas pensiju programmā, lai varētu pilnībā izmaksāt [programmas] dalībnieku pensijas pabalstus (darba devējam nav pienākuma to darīt, tiklīdz programma ir likvidēta)?

               5)

               Vai iepriekš minētie Īrijas veiktie pasākumi ietver Direktīvas noteikto pienākumu izpildi, ņemot vērā sociālos, komerciālos un ekonomiskos faktorus, ko Īrija ir ņēmusi vērā, pārskatot pensiju aizsardzību, pēc sprieduma lietā Robins (kā izklāstīts Orlaigh Quinn liecībā) un, it īpaši ņemot vērā “nepieciešamību līdzsvarot ekonomisko un sociālo attīstību Kopienā”, kas minēta Direktīvas preambulas 3. apsvērumā?

               6)

               Vai ekonomiskā situācija (kā izklāstīts Colm McCarthy, Phillip Lane un Kevin Cardiff liecībās) rada pietiekami īpašu situāciju, lai attaisnotu zemāku prasītāju interešu aizsardzības līmeni, nekā būtu jānodrošina citā gadījumā, un, ja tas tā ir, kāds ir šis zemākais aizsardzības līmenis?

               7)

               Pieņemot, ka atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tas, ka valsts veiktie pasākumi, kas sekoja pēc sprieduma lietā Robins, nav radījuši rezultātu, ka prasītāji saņem vairāk nekā 49 % no sava uzkrātā pensijas pabalsta nodarbinātības pensiju programmā, pats par sevi ir būtiska valsts pienākumu, piemēram, nodrošināt prasītājiem tiesības saņemt atlīdzību par zaudējumiem, neizpilde (t.i., atsevišķi neparādot, ka valsts darbības, kas sekoja spriedumam lietā Robins, radīja rupju un acīmredzamu to valsts pienākumu neizpildi, kas tai paredzēti Direktīvas 8. pantā)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 36. lpp.).


title: Lieta T-265/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Johan Maes iesniedza 2005. gada 8. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/29

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Johan Maes iesniedza 2005. gada 8. jūlijā
   (Lieta T-265/05)
   (2005/C 229/62)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Johans Maess [Johan Maes], ar dzīvesvietu Sterebekā -Zāventemā [Sterrebeek-Zaventem] (Beļģija), kuru pārstāv Lukass Fogels [Lucas Fogel], avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumu, ko 2005. gada 21. martā pieņēmusi līgumu noslēgšanai pilnvarotā iestāde, ar kuru noraidīta prasība, kas vēlāk pārkvalificēta par sūdzību, ko prasītājs iesniedza 2004. gada 3. decembrī par lēmumu, ar kuru saskaņā ar līguma noteikumiem, kas stājās spēkā 2004. gada 16. septembrī, prasītājam kā vietējam darbiniekam tika noteikta pakāpe un atalgojums;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī sākotnējo lēmumu, ar kuru saskaņā ar vienošanos, kas stājās spēkā 2004. gada 16. septembrī, noteikta prasītāja kā vietējā darbinieka pakāpe un atalgojums;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt zaudējumus EUR 25 000 apmērā, prasītājam paturot tiesības šo summu vēlāk palielināt, samazināt vai precizēt;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-253/05 Fernandez Tunon/Komisija.


title: Lieta C-335/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/9

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Somijas Republika
   (Lieta C-335/07)
   (2007/C 235/15)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — I. Koskinen, M. Patakia un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neparedzot, ka visi notekūdeņi no tādu aglomerāciju kanalizācijas sistēmām, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, tiek stingri attīrīti, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (1) 5. panta 2., 3. un 5. punkts;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Visi Somijas ūdeņi esot jutīgās zonas Direktīvas 91/271/EEK izpratnē. Tāpēc esot pienākums nodrošināt, lai visi notekūdeņi no tādu aglomerāciju kanalizācijas sistēmām, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, visā Somijas teritorijā tiktu stingri attīrīti. Slāpeklis ir būtisks eitrofikācijas faktors zināmās Selkämeri daļās, dominējošs faktors Saaristomeri un Somijas jūras līcī. Baltijas jūras centrā slāpeklis pavasarī sasniedzot robežvērtību. Šo apgabalu eitrofikācija neesot apstrīdama. Slāpekļa un fosfora daudzuma samazināšana ļautu aizkavēt fitoplanktona ziedēšanu pavasarī un vasarā. Tā kā Somija nav nodrošinājusi slāpekļa samazināšanu komunālajos notekūdeņos no tādu aglomerāciju kanalizācijas sistēmām, kuru cilvēka ekvivalents ir lielāks par 10 000, tā esot pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 5. panta 2., 3. un 5. punktu.

      (1)  OV L 135, 40. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2006. gada 10. janvārī  lietā C-178/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Parlamenta un Padomes  2003. gada 28. janvāra  Regula (EK) Nr. 304/2003 par bīstamu ķīmisku vielu eksportu un importu — Juridiskā pamata izvēle — EKL 133. pants un EKL 175. pants)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2006. gada 10. janvārī
   lietā C-178/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 304/2003 par bīstamu ķīmisku vielu eksportu un importu - Juridiskā pamata izvēle - EKL 133. pants un EKL 175. pants)
   (2006/C 48/05)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-178/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 24. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Curhauzens [G. zur Hausen], kā arī L. Strēma van Līra [L. Ström van Lier] un E. Rigini [E. Righini]) pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — K. Pennera [C. Pennera] un M. Mūrs [M. Moore], pēc tam M. Mūrs un K. Bredlijs [K. Bradley]), un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji –B. Hofs-Nīlsens [B. Hoff-Nielsen] un M. Simsa-Robertsone [M. Sims-Robertson], pēc tam M. Simsa-Robertsone un K. Mihūla [K. Michoel]), ko atbalsta Francijas Republika (pārstāvji — Ž. de Bergess [G. de Bergues], F. Alabruns [F. Alabrune] un E. Puisē [E. Puisais]), Somijas Republika (pārstāve — T. Pinne [T. Pynnä]), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāve — R. Kodvela [R. Caudwell], kam palīdz A. Dešvuds [A. Dashwood], barrister), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermans [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], K. Gulmans [C. Gulmann], P. Kūris [P. Kūris] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2006. gada 10. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 304/2003 par bīstamu ķīmisku vielu eksportu un importu;

               2)

               šīs regulas sekas ir saistošas līdz brīdim, kamēr samērīgā termiņā tiek pieņemta jauna regula, kas balstīta uz piemērotiem juridiskiem pamatiem;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija, Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši;

               4)

               Francijas Republika, Somijas Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 146, 21.06.2003.


title: Lieta T-90/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Murphy/EUIPO – Nike Innovate (Elektroniskā pulksteņa aproce) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota elektroniskā pulksteņa aproce — Agrāks Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības pamats — Individuāls raksturs — Atšķirīgs kopējais iespaids — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 6/2002 62. pants

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/39

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. jūlija spriedums – Murphy/EUIPO – Nike Innovate (Elektroniskā pulksteņa aproce)
   (Lieta T-90/16) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota elektroniskā pulksteņa aproce - Agrāks Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Atšķirīgs kopējais iespaids - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 6/2002 62. pants)
   (2017/C 277/58)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Murphy (Dublina, Īrija) (pārstāvji – N. Travers, SC, J. Gormley, barrister, un M. O’Connor, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Gája)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nike Innovate CV (Bīvertona, Oregona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2015. gada 19. novembra lēmumu lietā R 736/2014-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Murphy k–gu un Nike Innovate

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Thomas Murphy k–gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta T-386/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra spriedums — Peek & Cloppenburg /ITSB — Redfil ( Agile ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes Agile reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska un valsts agrāka vārdiska preču zīme Aygill’s — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/27

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 29. oktobra spriedums — Peek & Cloppenburg/ITSB — Redfil (“Agile”)
   (Lieta T-386/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Agile” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska un valsts agrāka vārdiska preču zīme “Aygill’s” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 312/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peek & Cloppenburg, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — T. Dolde, A. Renck un V. von Bomhard, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākumā S. Laitinen, pēc tam — R. Pethke)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Redfil, SL ,Barselona (Spānija) (pārstāvis — C. Hernández Hernández, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 1324/2006-2 par iebildumu procesu starp Peek & Cloppenburg un Redfil, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 26. jūlija lēmumu lietā R 1324/2006-2;

               2)

               ITSB atlīdzina Peek & Cloppenburg tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Redfil, SL sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 297, 08.12.2007.


title: Lieta C-136/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. martā iesniedza Curte de Apel Târgu-Mureș (Rumānija) — Daniel Ionel Obreja/Direcția Generală a Finanțelor Publice a județului Mureș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. martā iesniedza Curte de Apel Târgu-Mureș (Rumānija) — Daniel Ionel Obreja/Direcția Generală a Finanțelor Publice a județului Mureș, Administrația Fondului pentru Mediu

      (Lieta C-136/10)
      (2010/C 161/26)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curte de Apel Târgu-Mureș

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Daniel Ionel Obreja

         Atbildētājs: Direcția Generală a Finanțelor Publice a județului Mureș, Administrația Fondului pentru Mediu

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar attiecīgo Rumānijas tiesisko regulējumu (steidzamības kārtā pieņemtais Dekrēts Nr. 50/2008) laika posmā no 2008. gada 1. jūlija līdz 2008. gada 15. decembrim ieviestais dabas resursu nodoklis ir saderīgs ar muitas savienības un dubultas nodokļu uzlikšanas aizlieguma principiem, kas izriet no EKL 23., 25. un 90. panta, tiktāl, ciktāl saskaņā ar šiem Līguma noteikumiem ir atļauts ieviest dabas resursu nodokli, lai varētu īstenot mērķi, ko Rumānijas likumdevējs ir paredzējis steidzamības kārtā pieņemtā Dekrēta Nr. 50/2008 preambulā un kas izriet arī no EKL 174. panta un nākamajiem pantiem: nodrošināt vides aizsardzību, ieviešot programmas un projektus ar mērķi uzlabot gaisa kvalitāti un sasniegt Kopienu tiesību aktos šajā jomā paredzētās robežvērtības? Citiem vārdiem sakot, vai gadījumā, ja kādā Eiropas Savienības dalībvalstī ir ieviests dabas resursu nodoklis, kas tiek iekasēts citā dalībvalstī iegādāta jauna vai lietota transportlīdzekļa pirmās reģistrācijas attiecīgajā dalībvalstī brīdī, EKL 174. pants un nākamie panti ļauj nepiemērot EKL 23., 25. un 90. pantu?

                  2)

                  gadījumā, ja saistībā ar šo transportlīdzekli kādā dalībvalstī jau ir samaksāts attiecīgajam dabas resursu nodoklim līdzīgs nodoklis (ar tādu pašu konceptuālo saturu un piemērojamību ar mērķi nodrošināt vides aizsardzību saskaņā ar EKL 174. pantā un nākamajos pantos paredzētajiem principiem un mērķiem), vai ir iespējams ieviest šādu dabas resursu nodokli, kuram ir tādi mērķi kā EKL 174. pantā un nākamajos pantos paredzētie, pirmo reizi reģistrējot to citā dalībvalstī, kaut arī saistībā ar šo transportlīdzekli citā dalībvalstī iepriekš jau ir samaksāts dabas resursu nodoklis?

                  3)

                  visbeidzot gadījumā, ja dabas resursu nodoklis saistībā ar šo transportlīdzekli citā dalībvalstī iepriekš nav samaksāts (vai nu tādēļ, ka tajā šāds nodoklis nepastāv vai arī citu iemeslu dēļ), bet, ja, veicot vēlāku reģistrāciju kādā citā dalībvalstī, piemēram, Rumānijā, kur šāds nodoklis tiek piemērots, transportlīdzekļa pirmās reģistrācijas šajā valstī brīdī tiek iekasēts dabas resursu nodoklis, vai var uzskatīt, ka ir noticis EKL 23., 25. un 90. pantā paredzēto muitas savienības vai netiešas valsts aizsardzības aizlieguma principu pārkāpums?


title: Lieta T-271/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Styron Deutschland/Komisija

text:
               11.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. marta rīkojums – Styron Deutschland/Komisija
   (Lieta T-271/14) (1)

   (2015/C 155/48)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-332/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Tribunale di Treviso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giuseppe Astone Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 167., 168., 178.–182., 193., 206., 242., 244., 250., 252. un 273. pants — Tiesības uz PVN atskaitīšanu — Materiāltiesiskas prasības — Formālas prasības — Noilguma termiņš — Valsts tiesību normas, ar kurām atskaitīšanas tiesības tiek liegtas vairuma formālo prasību neievērošanas gadījumā — Krāpšana nodokļu jomā

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/10

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Tribunale di Treviso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Giuseppe Astone
   (Lieta C-332/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 167., 168., 178.–182., 193., 206., 242., 244., 250., 252. un 273. pants - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - Materiāltiesiskas prasības - Formālas prasības - Noilguma termiņš - Valsts tiesību normas, ar kurām atskaitīšanas tiesības tiek liegtas vairuma formālo prasību neievērošanas gadījumā - Krāpšana nodokļu jomā)
   (2016/C 350/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Treviso

      Pamatlietas puse

      Giuseppe Astone

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167., 168., 178. pants, 179. panta pirmā daļa, 180. un 182. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts tāds atskaitīšanas tiesību īstenošanas noilguma termiņš kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta, ja ir ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               2)

               Direktīvas 2006/112 168., 178., 179., 193., 206., 242., 244., 250., 252. un 273. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu kā tas, uz kuru attiecas pamatlieta, ar ko nodokļu administrācijai tiek ļauts atteikt nodokļa maksātājam tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu, ja ir ticis konstatēts, ka šis pēdējais minētais, veicot krāpšanu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, nav izpildījis lielāko daļu tam noteikto formālo pienākumu, lai varētu šīs tiesības īstenot.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-412/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedums – Chin Haur Indonesia/Padome Dempings — Velosipēdu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, imports — Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu — Apiešana — Sadarbības neesamība — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. un 18. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedums – Chin Haur Indonesia/Padome
   (Lieta T-412/13) (1)

   (Dempings - Velosipēdu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, imports - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu - Apiešana - Sadarbības neesamība - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. un 18. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 146/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chin Haur Indonesia, PT (Tanerana, Indonēzija) (pārstāvji – T. Müller–Ibold un F.-C. Laprévote, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, kurai palīdz R. Bierwagen, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França), un Maxcom Ltd (Plovdiva, Bulgārija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme, 1. panta 1. un 3. punktu atcelt daļā attiecībā uz Chin Haur Indonesia, PT;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina Chin Haur Indonesia tiesāšanās izdevumus un sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               3)

               Eiropas Komisija un Maxcom Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta C-177/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. aprīlī iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Salim Lachheb, Nadia Lachheb

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. aprīlī iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Salim Lachheb, Nadia Lachheb

   (Lieta C-177/12)
   2012/C 200/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caisse nationale des prestations familiales

      Atbildētāji: Salim Lachheb, Nadia Lachheb

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tāds pabalsts kā 2007. gada 21. septembra likumā par piemaksu par bērnu paredzētais ir ģimenes pabalsts Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97 (2), 1. panta u) punkta i) apakšpunkta un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta izpratnē?

               2)

               Vai gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 18. un 45. pants (iepriekš — Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12. un 39. pants), Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (3) 7.pants vai Regulas (EEK) Nr. 1408/71 3.pants pieļauj tāda veida valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, ar kuru tāda pabalsta kā 2007. gada 21. septembra likumā par piemaksu par bērnu paredzētais piešķiršana darba ņēmējiem, kuri veic savu profesionālo darbību attiecīgās dalībvalsts teritorijā un kopā ar saviem ģimenes locekļiem dzīvo citas dalībvalsts teritorijā, tiek apturēta līdz dzīvesvietas dalībvalsts tiesiskajā regulējumā viņu ģimenes locekļiem paredzēto ģimenes pabalstu summas apmēram, jo valsts tiesiskais regulējums paredz, ka attiecīgajam pabalstam ir jāpiemēro Regulas (EEK) Nr. 1408/71 76.pantā un Padomes 1972. gada 21.marta Regulā (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (4), redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, 10. pantā paredzētie noteikumi par ģimenes pabalstu pārklāšanās novēršanu?

      (1)  OV L 149, 2.lpp.

      (2)  Padomes 1996. gada 2.decembra Regula (EEK) Nr. 118/97, ar kuru groza un atjaunina Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, un Regulu (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka izpildes kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 (OV L 28, 1.lpp.).

      (3)  OV L 257, 2.lpp.

      (4)  Padomes 1972. gada 21. marta Regula (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 74, 1.lpp.).


title: Lieta T-129/06: Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. janvāra rīkojums — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Būtiskas formas prasības — Prasība, ka fiziskas un juridiskas personas obligāti jāpārstāv advokātam, kas ir tiesīgs pārstāvēt personas kādas dalībvalsts tiesā — Novēlota pareiza prasības pieteikuma iesniegšana — Prasības nepieņemamība)

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/19

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. janvāra rīkojums — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju
   (Lieta T-129/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Būtiskas formas prasības - Prasība, ka fiziskas un juridiskas personas obligāti jāpārstāv advokātam, kas ir tiesīgs pārstāvēt personas kādas dalībvalsts tiesā - Novēlota pareiza prasības pieteikuma iesniegšana - Prasības nepieņemamība)
   (2007/C 69/45)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi un Musa Akar, Ankāra (Turcija) (pārstāvis — Ç. Şahin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un F. Hoffmeister, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt 2005. gada 23. decembra Lēmumu MK/KS/DELTUR/(2005)/SecE/D/1614 par līguma piešķiršanu mācību iestāžu celtniecībai Siirt un Diyarbakir provincēs (EuropeAid/121601/C/W/TR) un, otrkārt, apturēt attiecīgās procedūras izpildi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājas, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi un Musa Akar, katra sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un solidāri atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-627/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/13

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Eiropas Komisija/Slovēnijas Republika
   (Lieta C-627/10)
   2011/C 103/23
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Slovēnijas Republika saistībā ar pirmās dzelzceļa paketes ieviešanu nav izpildījusi grozītās Direktīvas 91/440/EEK (1) 6. panta 3. punktā un II pielikumā, Direktīvas 2001/14/EK (2) 14. panta 2. punktā un Direktīvas 2001/14/EK 6. panta 2.-5. punktā, 7. panta 3. punktā, 8. panta 1. punktā, 11. pantā un 30. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka sakarā ar to, ka infrastruktūras pārvaldītājs ir vienīgā persona, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumus, organizē vilcienu satiksmi un tādējādi piedalās tādu lēmumu pieņemšanā, kas ir saistīti ar vilcienu ceļu piešķiršanu, tai skaitā dzelzceļa jaudas sadalījumu, Slovēnijas Republika nav izpildījusi grozītās Direktīvas 91/440/EEK 6. panta 3. punktā un II pielikumā, kā arī Direktīvas 2001/14/EK 14. panta 2. punktā paredzētos pienākumus.
   Komisija uzskata, ka, nenodrošinot mehānismu, kas infrastruktūras pārvaldītājus stimulētu samazināt infrastruktūras nodrošināšanas izmaksas un piekļuves maksas lielumu, Slovēnijas Republika nav izpildījusi arī Direktīvas 2001/14/EK 6. panta 2.-5. punktā paredzētos pienākumus.
   Komisija uzskata, ka, neparedzot tādu maksas noteikšanas metodi, kas nodrošinātu, ka maksa par minimālo piekļuves pakalpojumu kompleksu un sliežu ceļa piekļuvi apkalpes iekārtām ir tāda, kādas ir tiešās izmaksas, kas radušās, sniedzot vilcienu satiksmes pakalpojumus, Slovēnijas Republika nav izpildījusi arī Direktīvas 2001/14/EK 7. panta 3. punktā paredzētos pienākumus.
   Turklāt Komisija apgalvo, ka, neieviešot darbības uzlabošanas shēmu, kas dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumus un infrastruktūras pārvaldītāju mudinātu līdz minimumam samazināt traucējumus un veikt uzlabojumus dzelzceļu tīkla darbībā, Slovēnijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2001/14/EK 11. pantā paredzētos pienākumus.
   Tāpat savos valsts tiesību aktos neparedzot veikt pārbaudi par to, vai noteiktā tirgus daļā ir iespējams piemērot uzcenojumus, lai pilnībā segtu infrastruktūras pārvaldītājam radušās izmaksas, Slovēnijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2001/14/EK 8. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.
   Visbeidzot Komisija apgalvo, ka, neizveidojot regulatīvo iestādi, kas savu lēmumu pieņemšanā nav atkarīga ne no viena infrastruktūras pārvaldītāja vai pretendenta, Slovēnijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 2001/14/EK 30. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

      (1)  Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīva 91/440/EEK par Kopienas dzelzceļa attīstību (OV L 237, 25. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju (OV L 75, 29. lpp.).


title: Lieta C-121/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. martā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) komercnosaukums – “Mylan”/Gilead Sciences Inc.

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. martā iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) komercnosaukums – “Mylan”/Gilead Sciences Inc.

   (Lieta C-121/17)
   (2017/C 151/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) komercnosaukums – “Mylan”

      Atbildētāja: Gilead Sciences Inc.

      Prejudiciālais jautājums

   Saskaņā ar kādiem kritērijiem ir jānosaka, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” Regulas Nr. 469/2009 (1) 3. panta a) punkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV 2009, L 152, 1. lpp.).


title: Lieta C-6/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 14. jūnijā ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Medipac — Kazantzidis AE / Venizeleio-Pananeio (PE.S.Y. KRITIS) (Preču brīva aprite — Direktīva 93/42/EEK — Medicīnas ierīču ar CE zīmi iepirkums, ko veic slimnīca — Drošības pasākumi — Piegāžu publiskā iepirkuma līgums — Līgums, kurš nepārsniedz Direktīvas 93/36/EEK piemērošanai paredzēto robežvērtību — Vienlīdzīgas attieksmes princips un pienākums nodrošināt pārskatāmību)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/2

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 14. jūnijā (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Medipac — Kazantzidis AE/Venizeleio-Pananeio (PE.S.Y. KRITIS)

   (Lieta C-6/05) (1)

   (Preču brīva aprite - Direktīva 93/42/EEK - Medicīnas ierīču ar CE zīmi iepirkums, ko veic slimnīca - Drošības pasākumi - Piegāžu publiskā iepirkuma līgums - Līgums, kurš nepārsniedz Direktīvas 93/36/EEK piemērošanai paredzēto robežvērtību - Vienlīdzīgas attieksmes princips un pienākums nodrošināt pārskatāmību)
   (2007/C 183/02)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Symvoulio tis Epikrateias
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Medipac — Kazantzidis AE

      Atbildētāja: Venizeleio-Pananeio (PE.S.Y. KRITIS)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/36/EEK par to, kā koordinēt procedūras, ar ko piešķir pakalpojumu valsts līgumus [tiesības slēgt publisko pakalpojumu līgumus] un piegāžu valsts līgumus [tiesības slēgt publiskos piegādes līgumus] (OV L 199, 1. lpp.) un Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 169, 1. lpp.) interpretācija — Piedāvājuma par precēm, uz kurām ir CE zīme, noraidīšana — Minēto preču nepietiekama kvalitāte attiecībā uz sabiedrības veselības aizsardzību un tām paredzēto īpašo lietošanu — Medicīniski tehnisko preču piegādes slimnīcai procedūra
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar vienlīdzīgas attieksmes principu un pienākumu nodrošināt pārskatāmību nav saderīgi, ja līgumslēdzēja iestāde, kas izsludinājusi konkursu par medicīnas ierīču piegādi un precizējusi, ka šīm ierīcēm jāatbilst Eiropas Farmakopejai un uz tām jābūt CE zīmei, tiešā veidā un ārpus drošības procedūras, kas paredzēta 8. un 18. panta Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1882/2003, pamatojoties uz sabiedrības veselības aizsardzības iemesliem, noraida piedāvātās ierīces, kaut arī tās atbilst izvirzītajai tehniskajai prasībai. Ja līgumslēdzēja iestāde uzskata, ka šīs ierīces varētu apdraudēt sabiedrības veselību, tai ir jāinformē kompetentā valsts iestāde, lai tiktu veikta minētā drošības procedūra;

               2)

               līgumslēdzējai iestādei, kas vērsusies kompetentajā valsts iestādē, lai veiktu Direktīvas 93/42, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 1882/2003, 8. un 18. pantā paredzēto drošības procedūru saistībā ar medicīnas ierīcēm ar CE zīmi, ir pienākums apturēt konkursa procedūru līdz top zināms drošības procedūras rezultāts, kurš līgumslēdzējai iestādei ir saistošs. Ja šādas drošības procedūras īstenošanas rezultātā var rasties kavēšanās, kas var apdraudēt valsts slimnīcas darbību un tādējādi arī sabiedrības veselību, līgumslēdzējai iestādei, ievērojot samērīguma principu, ir tiesības veikt visus vajadzīgos pagaidu pasākumus, lai sagādātu šīs slimnīcas darbībai nepieciešamās ierīces.

      (1)  OV C 69, 19.3.2005.


title: Lieta T-299/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./ITSB Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā un tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā — Pretendenta novērtējums daudzpakāpju procedūrā — Piešķiršanas kritēriji — Vienlīdzīgas iespējas — Pārskatāmība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Ārpuslīgumiskā atbildība — Iespējas zaudēšana

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – European Dynamics Luxembourg u.c./ITSB
   (Lieta T-299/11) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā un tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā - Pretendenta novērtējums daudzpakāpju procedūrā - Piešķiršanas kritēriji - Vienlīdzīgas iespējas - Pārskatāmība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Ārpuslīgumiskā atbildība - Iespējas zaudēšana)
   (2015/C 398/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Etelbrika, Luksemburga), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) un European Dynamics Belgium SA (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, vēlāk – I. Ampazis, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – N. Bambara un M. Paolacci, pārstāvji, kam palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, avocats)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt ITSB lēmumu, kas pieņemts saistībā ar atklāto publiskā iepirkuma Nr. AO/021/10 “Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā un tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā” procedūru un kas prasītājām tika paziņots ar 2011. gada 28. marta vēstuli, ar ko pirmās prasītājas piedāvājums ierindots trešajā vietā pamatlīguma piešķiršanai saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu, un, otrkārt, prasības par zaudējumu atlīdzību.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt ITSB lēmumu, kas pieņemts saistībā ar atklāto publiskā iepirkuma Nr. AO/021/10 “Ārējo pakalpojumu sniegšana programmu un projektu vadībā un tehniskajā konsultēšanā informācijas tehnoloģiju jomā” procedūru un kas European Dynamics Luxembourg SA paziņots ar 2011. gada 28. marta vēstuli, ar ko tās piedāvājums ir ierindots trešajā vietā saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu pamatlīguma piešķiršanai, kā arī, pirmkārt, Consortium Unisys SLU un Charles Oakes & Co Sàrl, un, otrkārt, ETIQ Consortium (by everis un Trasys) piedāvājumi ierindoti attiecīgi pirmajā un otrajā vietā;

               2)

               Eiropas Savienība atlīdzina zaudējumus, kas radīti European Dynamics Luxembourg saistībā ar iespējas zaudēšanu, ka tai tiks piešķirts pamatlīgums kā pirmajai līgumslēdzējai saskaņā ar daudzpakāpju sistēmu;

               3)

               pārējā daļā prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt;

               4)

               lietas dalībnieki iesniedz Vispārējai tiesai kopīgas vienošanās rezultātā sagatavotu zaudējumu aprēķinu trīs mēnešu laikā no šī sprieduma pasludināšanas;

               5)

               gadījumā, ja vienošanās netiek panākta, lietas dalībnieki tajā pašā termiņā iesniedz Vispārējai tiesai savus aprēķinus;

               6)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 232, 6.8.2011.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 9. novembrī apvienotajās lietās T-285/02 un T-395/02 Eva Vega Rodríguez pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Vispārīgs konkurss — Jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem — Atbilžu pareizība labošanas veidlapā — Tiesiskā kontrole — Termiņi)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/21

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 9. novembrī
   apvienotajās lietās T-285/02 un T-395/02 Eva Vega Rodríguez pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Vispārīgs konkurss - Jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem - Atbilžu pareizība labošanas veidlapā - Tiesiskā kontrole - Termiņi)
   (2005/C 19/46)
   tiesvedības valoda - franču
   Apvienotajās lietās T-285/02 un T-395/02 Eva Vega Rodríguez, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko lietā T-285/02 pārstāv J. Iturriagagoitia Bassas un lietā T-395/02 J. Iturriagagoitia Bassas un K. Delvolvé, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis – J. Currall, kas norādīja adresi Luksemburgā), galvenokārt par lūgumu atcelt konkursa atlases komisijas Lēmumu COM/A/10/01, ar kuru prasītājai piešķirta kvalifikācijas atzīme un konkursa turpināšanai nepietiekams punktu skaits, kā arī lēmumu, ar kuru noraidīta viņas sūdzība, un papildus par zaudējumu atlīdzību, Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A.W.H. Meij, N.J. Forwood, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 9. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               katra puse sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Apvienotās lietas T-23/10 un T-24/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — Arkema France /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Alvas savienojumu un ESBO/esteru termisko stabilizatoru Eiropas tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi — Naudas sodi — Pārkāpuma ilgums — Noilgums — Leģitīmas intereses konstatēt pārkāpumu — Prasība grozīt lēmumu — Naudas sodu apmērs — Pārkāpumu ilgums — Neierobežotas kompetences pilnvaras)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/6

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — Arkema France/Komisija
   (Apvienotās lietas T-23/10 un T-24/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Alvas savienojumu un ESBO/esteru termisko stabilizatoru Eiropas tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi - Naudas sodi - Pārkāpuma ilgums - Noilgums - Leģitīmas intereses konstatēt pārkāpumu - Prasība grozīt lēmumu - Naudas sodu apmērs - Pārkāpumu ilgums - Neierobežotas kompetences pilnvaras)
   2014/C 78/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Arkema France (Colombes, Francija) (pārstāvji — sākotnēji J. Joshua, barrister un E. Aliende Rodríguez, advokāts, vēlāk J.-P. Gunther un C. Breuvart, avocats) (lieta T-23/10) un CECA SA (La Garenne-Colombes, Francija) (pārstāvji — sākotnēji J. Joshua, barrister un E. Aliende Rodríguez, advokāts, vēlāk J.-P. Gunther un C. Breuvart, advokāts) (lieta T-24/10)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Mojzesowicz, F. Ronkes Agerbeek un J. Bourke, piedaloties J. Holmes, barrister)

      Priekšmets

   Prasības atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra lēmumu C(2009) 8682, galīgā versija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C38.589 — Termiskie stabilizatori), vai, pakārtoti, atcelt vai samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Arkema France un CECA SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 27.3.2010.


title: Lieta C-60/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. februārī iesniedza Tribunale di Ragusa (Itālija) — kriminālprocess pret Mohamed Mrad

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. februārī iesniedza Tribunale di Ragusa (Itālija) — kriminālprocess pret Mohamed Mrad

   (Lieta C-60/11)
   2011/C 113/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Ragusa

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Mohamed Mrad

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīva 2008/115/EK (1) var tikt uzskatīta par tādu, kas ir tieši piemērojama Itālijas tiesiskajā regulējumā no 2010. gada 25. decembra?

               2)

               Vai Dekrēta-likuma Nr. 286/98 14. panta 5.b un 5.c punkts ar vēlāk pieņemtajiem grozījumiem nav saderīgs ar iepriekš minētās direktīvas 15. un 16. pantu un vai tādējādi šai tiesai nav jāpiemēro valsts tiesiskais regulējums?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lieta T-120/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. novembra spriedums — Peróxidos Orgánicos pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Organiskie peroksīdi — Soda nauda — EKL 81. pants — Regula (EEK) Nr. 2988/74 — Noilgums — Pārkāpuma ilgums — Pierādīšanas pienākuma sadale — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/55

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. novembra spriedums — Peróxidos Orgánicos pret Komisiju
   (Lieta T-120/04) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Organiskie peroksīdi - Soda nauda - EKL 81. pants - Regula (EEK) Nr. 2988/74 - Noilgums - Pārkāpuma ilgums - Pierādīšanas pienākuma sadale - Vienlīdzīga attieksme)
   (2006/C 326/118)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Peróxidos Orgánicos, SA, San Cugat del Vallés (Spānija) (pārstāvji — A. Kreuss Karerass [A. Creus Carreras] un B. Uriarte Valjente [B. Uriarte Valiente], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bukē [A. Bouquet] un F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 10. decembra lēmumu 2005/349/EK par procedūru saskaņā ar EK dibināšanas līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/E-2/37.857 — Organiskie peroksīdi) (OV 2005, L 110, 44. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta C-437/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 20. maija rīkojums ( Tribunal Judical de Vieira do Minho (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Manuel Afonso Esteves/Axa — Seguros de Portugal SA

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 20. maija rīkojums (Tribunal Judical de Vieira do Minho (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Manuel Afonso Esteves/Axa — Seguros de Portugal SA

   (Lieta C-437/10) (1)

   2011/C 232/38
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-85/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. februāra spriedums – Infocit /ITSB – DIN  ( “DINKOOL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DINKOOL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “DIN”  — Agrāks valsts komercnosaukums “DIN”  — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. februāra spriedums – Infocit/ITSB – DIN (“DINKOOL”)
   (Lieta T-85/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DINKOOL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “DIN” - Agrāks valsts komercnosaukums “DIN” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 8. panta 4. punkts)
   (2015/C 096/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (pārstāvis – A. Oliveira, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – M. Bagh, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 12. novembra lēmumu lietā R 1106/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp DIN – Deutsches Institut für Normung eV un Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               DIN – Deutsches Institut für Normung eV sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta F-83/08: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — Gheysens /Padome (Civildienests — Pagaidu līgumdarbinieks — Darbā pieņemšanas nosacījumi — Funkciju grupa — Saistība starp uzdevumu veidiem un funkciju grupām — Darba tiesisko attiecību ilgums)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/35

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums — Gheysens/Padome
   (Lieta F-83/08) (1)

   (Civildienests - Pagaidu līgumdarbinieks - Darbā pieņemšanas nosacījumi - Funkciju grupa - Saistība starp uzdevumu veidiem un funkciju grupām - Darba tiesisko attiecību ilgums)
   2013/C 313/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Johan Gheysens (Malines, Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, vēlāk S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Bauer un K. Zieleśkiewicz, vēlāk M. Bauer un J. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes lēmumu, kurā noteikti prasītāja darbā pieņemšanas nosacījumi, ciktāl tajā līguma ilgums noteikts tikai uz diviem gadiem un viņš iecelts III funkciju grupas 11. pakāpes 1. līmenī, kā arī atzīt par nelikumīgu Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pantu, ciktāl tajā ir atļauts noslēgt secīgus līgumus uz noteiktu laiku, kopumā nepārsniedzot trīs gadus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Padomes lēmumu pieņemt darbā J. Gheysens, ciktāl tajā noteikts, ka viņš tiek iecelts III funkciju grupā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas J. Gheysens tiesāšanās izdevumu;

               4)

               J. Gheysens sedz vienu ceturto daļu savu tiesāšanās izdevumu pats.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008., 59. lpp.


title: Lieta C-341/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūlijā iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 8. jūlijā iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – Hans Maschek/Magistratsdirektion der Stadt Wien

   (Lieta C-341/15)
   (2015/C 346/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Wien

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzējs: Hans Maschek

      Atbildētāja: Magistratsdirektion der Stadt Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvas 2003/88/EK (1) 7. pantu ir saderīga tāda valsts tiesību norma kā Wiener Besoldungsordnung 1994 [1994. gada Vīnes pilsētas ierēdņu atalgojuma likuma] 41.a panta 2. punkts, saskaņā ar kuru darba ņēmējam, kas uz sava lūguma pamata no noteikta brīža izbeidz nodarbinātības attiecības, principā nav tiesību uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu Direktīvas 2003/88 7. panta izpratnē?
               Ja atbilde ir noliedzoša, vai [ar Direktīvas 2003/88 7. pantu ir saderīga] tāda valsts tiesību norma, kurā paredzēts, ka katram darba ņēmējam, kas pēc sava lūguma izbeidz nodarbinātības attiecības, ir jādara viss, lai līdz nodarbinātības attiecību izbeigšanās brīdim izmantotu visu uzkrāto atvaļinājumu, un ka gadījumos, kad nodarbinātības attiecības tiek izbeigtas pēc darba ņēmēja lūguma, tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu rodas tikai tad, ja darba ņēmējs, arī pieprasot ikgadējo atvaļinājumu no dienas, kurā tas lūdz nodarbinātības attiecību izbeigšanu, nebūtu spējīgs izmantot atvaļinājumu apmērā, kas ir pieprasītās kompensācijas par neizmantoto atvaļinājumu pamatā?

               2)

               Vai ir jāpieņem, ka tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu pastāv tikai tad, ja darba ņēmējs, kurš darbnespējas rezultātā nebija spējīgs izmantot savas tiesības uz atvaļinājumu tieši pirms nodarbinātības attiecību izbeigšanas: a) savam darba devējam bez liekas kavēšanās (un tādējādi principā pirms brīža, kad tiek izbeigtas nodarbinātības attiecības) ir paziņojis par savu darbnespēju (piemēram, slimības dēļ) un b) savu darbnespēju (piemēram, slimības dēļ) bez liekas kavēšanās (un tādējādi principā pirms brīža, kad tiek izbeigtas nodarbinātības attiecības) ir apliecinājis (piemēram, ar ārsta izsniegtu darbnespējas lapu)?
               Ja atbilde ir noliedzoša, vai ar Direktīvas 2003/88 7. pantu ir saderīga tāda valsts tiesību norma, kurā paredzēts, ka tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu pastāv tikai tad, ja darba ņēmējs, kurš darbnespējas rezultātā nebija spējīgs izmantot savas tiesības uz atvaļinājumu tieši pirms nodarbinātības attiecību izbeigšanas: a) savam darba devējam bez liekas kavēšanās (un tādējādi principā pirms brīža, kad tiek izbeigtas nodarbinātības attiecības) ir paziņojis par savu darbnespēju (piemēram, slimības dēļ) un b) savu darbnespēju (piemēram, slimības dēļ) bez liekas kavēšanās (un tādējādi principā pirms brīža, kad tiek izbeigtas nodarbinātības attiecības) ir apliecinājis (piemēram, ar ārsta izsniegtu darbnespējas lapu)?

               3)

               Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (skat. Tiesas spriedumus, 2004. gada 18. marts, Gomez, C-342/01, 31. punkts; 2012. gada 24. janvāris, Dominguez, C-282/10, 47.–50. punkts; 2012. gada 3. maijs, Neidei, C-337/10, 37. punkts) dalībvalstis likumos var darba ņēmējam piešķirt tādas tiesības uz atvaļinājumu vai tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu, kuras pārsniedz Direktīvas 2003/88 7. pantā garantētās minimālās tiesības. Tāpat ar Direktīvas 2003/88 7. pantu piešķirtās tiesības ir tieši piemērojamas (skat. Tiesas spriedumus, 2012. gada 24. janvāris, Dominguez, C-282/10, 34.–36. punkts; 2014. gada 12. jūnijs, Bollacke, C-118/13, 28. punkts).
               Vai, ņemot vērā šo Direktīvas 2003/88 7. panta interpretāciju, situācija, kurā valsts likumdevējs noteiktam personu lokam paredz tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu, kas būtiski pārsniedz šajā direktīvas normā paredzēto, nozīmē, ka Direktīvas 2003/88 7. panta tiešās piemērojamības rezultātā arī tām personām, kurām pretrunā direktīvai ar valsts likumu ir atņemtas tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu, ir piešķiramas tiesības uz kompensāciju par neizmantoto atvaļinājumu apmērā, kas būtiski pārsniedz šajā direktīvas normā paredzēto un kas saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu pienākas tikai personām, kurām ir piemērojams attiecīgais noteikums?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta T-541/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris/ITSB – Vicente Gandía Pla (ILLIRIA) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “ILLIRIA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CASTILLO DE LIRIA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/40

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. februāra spriedums – Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris/ITSB – Vicente Gandía Pla (ILLIRIA)

   (Lieta T-541/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “ILLIRIA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “CASTILLO DE LIRIA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2016/C 098/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris Srl (Salice Salentino, Itālija) (pārstāvji – D. Russo un V. Wellens, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un H. Kunz)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Vicente Gandía Pla, SA (Chiva, Spānija) (pārstāvis – I. Temiño Ceniceros, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 21. maija lēmumu lietā R 917/2013-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vicente Gandía Pla, SA un Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-397/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Diputación Foral de Bizkaia /Komisija

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/15

         Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Diputación Foral de Bizkaia/Komisija
   (Lieta T-397/12)
   2012/C 319/29
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diputación Foral de Bizkaia (Spānija) (pārstāvis — I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu pārsūdzētā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tajā par nelikumīgu ir atzīts 2009. gada 15. aprīlī paziņotajos līgumos paredzētais atbalsts, vai pakārtoti — tiktāl, ciktāl tajā par nelikumīgu ir atzīts paziņotajā līgumā par zemesgabaliem paredzētais atbalsts;

               —

               atzīt par spēkā neesošiem pārsūdzētā lēmuma 5. un 6. pantu tiktāl, ciktāl LESD 108. panta 2. punktā paredzētajā vērtējumā par tā saderīgumu ar Līgumu Komisija ir balstījusies uz pieņēmumu, ka šis atbalsts ir nelikumīgs;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā (1) par nelikumīgu un attiecīgi ar iekšējo tirgu saderīgu un nesaderīgu atbalstu ir atzīti divi līgumi, proti, līgums “par zemesgabaliem” un līgums “par mājokļiem”, kurus 2006. gada 15. decembrī noslēdza sabiedrība Bizkailur S.A. (Diputación pilnībā piederoša publiska sabiedrība), no vienas puses, un sabiedrības Habidite Technologies Pais Vasco S.A., Grupo Empresarial Afer S.L. un Grupo Habidite, no otras puses, par Habidite ražotnes izveidi Alonsotegi (Alonsótegui) pašvaldībā.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, 2006. gada līgumos paredzēto atbalstu atzīstot par nelikumīgu, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo uzskatīts, ka toreiz esot bijusi kāda tiesiski saistoša un beznosacījuma vienošanās par atbalsta sniegšanu Habidite. Komisija neesot ņēmusi vērā tiesiskās sekas, kādas rodas, interpretējot līgumus atbilstoši tos regulējošo valsts tiesību normām (konkrēti Código Civil (Spānijas Civilkodeksa) 1258. pantu).

               2)

               Ar iepriekš minētajam pamatam pakārtoti izvirzīto otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, par nelikumīgu atzīstot tā dēvētajā “līgumā par zemesgabaliem” minēto atbalstu, jo lēmumā neesot ņemts vērā, ka minētajā līgumā ir skaidri noteikts, ka tas ir izpildāms, ja vien tas ir likumīgs (“cik vien tas no likuma viedokļa ir iespējams”), un tādējādi nepareizi interpretējot un piemērojot LESD 108. panta 3. punkta un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (2), 1. panta f) punkta noteikumus, esot pārkāptas šīs tiesību normas.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punkts un vispārējais labas pārvaldības princips, neievērojot, konkrēti, Diputación kā LESD 108. panta 2. punktā paredzētajā procedūrā ieinteresētās personas tiesības un procesuālās garantijas, jo tai faktiski nepamatoti esot tikusi liegta, apgrūtināta vai ierobežota iespēja pienācīgi piedalīties Komisijas īstenotajā administratīvajā procedūrā un iedarbīgi un lietderīgi izklāstīt savu viedokli jautājumā par to, ka šis atbalsts tik un tā ir likumīgs.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pamatojuma neesamība jeb nesniegšana, jo LESD 108. panta 2. punktā minēto vērtējumu par saderīgumu ar Līgumu Komisija esot veikusi, balstīdamās uz pieņēmumu, ka šis atbalsts ir nevis paziņots, bet gan nelikumīgs.

      (1)  Eiropas Komisijas 2012. gada 27. jūnija lēmums par valsts atbalstu Nr. SA.28356 (C 37/2009) (ex N 226/2009), Habidite Alonsotegui (COM (2012) 4194, galīgā redakcija).

      (2)  OV L 83, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 339. lpp.


title: Lieta C-272/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. maijā iesniedza Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) — Susana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (ASEP) un Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 31. maijā iesniedza Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Grieķija) — Susana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (ASEP) un Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

   (Lieta C-272/10)
   ()
   2010/C 221/40
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Efeteio Thessalonikis (Saloniku Administratīvā apelācijas tiesa)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Susana Berkizi-Nikolakaki

      Atbildētāji: Anotato Symvoulio Epilogis Prosopikou (Augstākā personāla atlases padome, ASEP) un Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Saloniku Aristoteļa universitāte, APT)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku mērķi EKL 139. panta 2. punkta nozīmē un tās lietderīgo iedarbību EKL 249. panta trešās daļas nozīmē ir saderīgs prezidenta Dekrēta 164/2004 11. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru, lai pārbaudītu, vai ir izpildīti priekšnosacījumi darba līgumu uz noteiktu laiku pārveidošanai par darba līgumiem uz nenoteiktu laiku, darbiniekam divu mēnešu termiņā, sākot no dienas, kad stājās spēkā minētais dekrēts, attiecīgajam uzņēmumam ir jāiesniedz lūgums, kurā ir iekļauti dati, no kuriem izriet, ka minētie priekšnosacījumi ir izpildīti, ja termiņa obligātā rakstura dēļ darbinieks, kas divu mēnešu laikā nav iesniedzis lūgumu, zaudē tiesības uz līguma pārveidošanu?

               2)

               Vai, ņemot vērā Direktīvas 1999/70 mērķi EKL 139. panta 2. punkta nozīmē, divu mēnešu termiņa noteikšana ir pietiekama, lai izpildītu to darbinieku vajadzības, kas ietilpst prezidenta Dekrēta 164/2004 11. panta piemērošanas jomā, un lai nodrošinātu minētās direktīvas mērķu lietderīgo iedarbību EKL 249. panta trešās daļas nozīmē, vienkārši publicējot minēto prezidenta Dekrēta 164/2004 11. pantu [Valsts] Oficiālajā Vēstnesī?

               3)

               Vai divu mēnešu termiņa nepagarināšana veido vispārējā darbinieku aizsardzības līmeņa pazemināšanu, kas ir Direktīvas 1999/70 8. klauzulas 3. punkta pārkāpums, ņemot vērā analogās tiesību normās, kuras bija spēkā pirms prezidenta Dekrēta 164/2004, paredzēto termiņu pagarināšanu?


title: Lieta C-39/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof — (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VBV — Vorsorgekasse AG/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) (Kapitāla brīva aprite — LESD 63. un 65. pants — Uzņēmumu ieguldījuma fondi — Aktīvu ieguldīšana — Citā dalībvalstī reģistrēti kolektīvā ieguldījuma uzņēmumi — Ieguldīšana šādos uzņēmumos, kas atļauta vienīgi tad, ja tiem ir atļauts tirgot savas daļas valsts teritorijā)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/4

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 7. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof — (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — VBV — Vorsorgekasse AG/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
   (Lieta C-39/11) (1)

   (Kapitāla brīva aprite - LESD 63. un 65. pants - Uzņēmumu ieguldījuma fondi - Aktīvu ieguldīšana - Citā dalībvalstī reģistrēti kolektīvā ieguldījuma uzņēmumi - Ieguldīšana šādos uzņēmumos, kas atļauta vienīgi tad, ja tiem ir atļauts tirgot savas daļas valsts teritorijā)
   2012/C 217/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: VBV — Vorsorgekasse AG

      Atbildētāja: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — LESD 63. un nākamo pantu interpretācija — Kapitāla brīva aprite — Ieguldījumu fondi, kas iegulda atlaišanas pabalstu finansēšanai paredzētās darba ņēmēju un pašnodarbināto personu obligātās iemaksas — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ieguldījumus var veikt tikai fondos, kuriem ir atļauts tirgot valsts teritorijā

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru uzņēmuma ieguldījuma fondam vai kolektīvā ieguldījuma uzņēmumam, ko šis fonds izveidojis fonda līdzekļu pārvaldīšanai, tiek ļauts ieguldīt šos līdzekļus citā dalībvalstī reģistrētā kolektīvā ieguldījuma uzņēmumā tikai tad, ja tam ir ļauts tirgot savas daļas valsts teritorijā.

      (1)  OV C 130, 30.04.2011.


title: Apvienotās lietas no C-317/08 līdz C-320/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums ( Giudice di Pace di Ischia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rosalba Alassini (C-317/08) un Filomena Califano/Wind SpA (C-318/08), un Lucia Anna Giorgia Iacono/Telecom Italia SpA (C-319/08), un Multiservice Srl/Telecom Italia SpA (C-320/08) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips — Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/22/EK — Universāls pakalpojums — Strīds starp lietotājiem un pakalpojumu sniedzējiem — Obligāts pienākums mēģināt panākt mierizlīgumu ārpustiesas kārtībā)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 18. marta spriedums (Giudice di Pace di Ischia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rosalba Alassini (C-317/08) un Filomena Califano/Wind SpA (C-318/08), un Lucia Anna Giorgia Iacono/Telecom Italia SpA (C-319/08), un Multiservice Srl/Telecom Italia SpA (C-320/08)
   (Apvienotās lietas no C-317/08 līdz C-320/08) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips - Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/22/EK - Universāls pakalpojums - Strīds starp lietotājiem un pakalpojumu sniedzējiem - Obligāts pienākums mēģināt panākt mierizlīgumu ārpustiesas kārtībā)
   2010/C 134/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Ischia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Rosalba Alassini (C-317/08), Filomena Califano (C-318/08), Lucia Anna Giorgia Iacono (C-319/08), Multiservice Srl (C-320/08)

      Atbildētāji: Telecom Italia SpA (C-317/08), Wind SpA (C-318/08) Telecom Italia SpA (C-319/08), Telecom Italia SpA (C-320/08)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Giudice di Pace di Ischia — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Direktīvas 1999/44/EK par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām (OV L 171, 12. lpp.) un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta interpretācija — Strīdi starp gala lietotājiem un saimniecisko darbību veicējiem elektronisko saziņas līdzekļu jomā, lai iegūtu zaudējumu atlīdzību, kas radušies tāpēc, ka saimniecisko darbību veicējs nav izpildījis līgumu par telekomunikāciju pakalpojumiem — Valsts tiesību noteikumi, saskaņā ar kuriem pirms tiesvedības uzsākšanas obligātā kārtā ir jāmēģina panākt mierizlīgumu — Iespēja uzsākt tiesvedību nemēģinot pirms tam panākt mierizlīgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru par strīdiem elektronisko sakaru pakalpojumu jomā, kas rodas starp lietotājiem un minēto pakalpojumu sniedzējiem un kas ir saistīti ar šajā direktīvā piešķirtajām tiesībām, ir obligāti jāmēģina panākt mierizlīgumu ārpustiesas kārtībā, kas ir prasības tiesā pieņemamības nosacījums;

               2)

               līdzvērtības un efektivitātes princips, kā arī efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips tāpat pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā šādiem strīdiem tiek piemērota prasība iepriekš veikt ārpustiesas mierizlīguma procedūru, ja šīs procedūras beigās netiek pieņemts lietas dalībniekiem saistošs lēmums, tās dēļ netiek būtiski kavēta prasības celšana tiesā, tiek apturēts attiecīgo tiesību noilgums un lietas dalībniekiem nerodas vai rodas nelielas izmaksas, tomēr ar nosacījumu, ka elektroniskā forma nav vienīgais veids, kādā var piekļūt minētajai mierizlīguma procedūrai, un izņēmuma vai steidzamas situācijas gadījumā ir iespējami pagaidu pasākumi.

      (1)  OV C 236, 13.09.2008.


title: Lieta T-414/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 10. jūnija rīkojums — Companhia Previdente /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Finansiāls kaitējums — Ārkārtas apstākļu neesamība — Steidzamības neesamība)

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/17

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 10. jūnija rīkojums — Companhia Previdente/Komisija
   (Lieta T-414/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Finansiāls kaitējums - Ārkārtas apstākļu neesamība - Steidzamības neesamība)
   2011/C 219/25
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — D. Proença de Carvalho un J. Caimoto Duarte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, V. Bottka un P. Costa de Oliveira, pārstāvji, kuriem palīdz M. J. Marques Mendes, advokāts)

      Priekšmets

   Lūgums apturēt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmuma C(2010) 4387, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds) izpildi, kā arī lūgums atbrīvot no pienākuma iesniegt bankas garantiju, lai novērstu saskaņā ar minētā lēmuma 2. pantu piemērotā naudas soda tūlītēju piedziņu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-261/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 27. marta spriedumu lietā T-420/10 Giorgio Armani /ITSB 2012. gada 29. maijā iesniedza Annunziata Del Prete

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2012. gada 27. marta spriedumu lietā T-420/10 Giorgio Armani/ITSB 2012. gada 29. maijā iesniedza Annunziata Del Prete

   (Lieta C-261/12 P)
   2012/C 227/20
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Annunziata Del Prete (pārstāvis — R. Bocchini, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Giorgio Armani SpA un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta spriedumu, tādējādi apstiprinot ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 8. jūlija lēmumu, kas paziņots 2010. gada 19. jūlijā, jo tas pilnībā atbilst Regulas par Kopienas preču zīmi (1) tiesību normām, it īpaši 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, kas kā vienīgais ir minēts iebildumu rakstā Nr. B1309485;

               —

               piespriest atlīdzināt tai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Kopienas preču zīme Nr. 6314462 “AMICI JUNIOR” un Itālijas valsts grafiskās preču zīmes Nr. 912114 “AJ ARMANI JEANS” un Nr. 998554 “ARMANI JUNIOR” nav nedz vizuāli līdzīgas, nedz arī tās ir fonētiski līdzīgas.

               2)

               Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta un atpazīstamības principa piemērošana pārsūdzētajā spriedumā, lai gan atbildētāja apelācijas tiesvedībā Giorgio Armani S.p.A. savos iebildumos uz tiem nav atsaukusies.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).