title: Lieta T-578/19: Prasība, kas celta 2019. gada 21. augustā – Sophia Group/Parlaments

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/20

      Prasība, kas celta 2019. gada 21. augustā – Sophia Group/Parlaments
      (Lieta T-578/19)
      (2019/C 363/29)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sophia Group (Saint-Josse-ten-Noode, Beļģija) (pārstāvji: Y. Schneider un C.-H. de la Vallée Poussin, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  līdz ar to atzīt par spēkā neesošu Eiropas Parlamenta lēmumu piešķirt iepirkuma par Helpdesk buildings pakalpojumiem (Publiskais iepirkums Nr. 06A0010/2019/M011) 1. daļu S.A. Computer Ressources International, kuras juridiskā adrese ir Rue de l’Industrie, 11, 8399 Windhof, Luksemburga;

                  —

                  vajadzības gadījumā, atcelt:

                              —

                              Eiropas Parlamenta lēmumu, kura datums nav zināms, parakstīt līgumu par iepirkuma par Helpdesk buildings pakalpojumiem (Publiskais iepirkums Nr. 06A0010/2019/M011) 1. daļu;

                              —

                              līgumu, kas noslēgts ar izraudzīto pretendentu par iepirkuma par Helpdesk buildings pakalpojumiem (Publiskais iepirkums Nr. 06A0010/2019/M011) 1. daļu;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot procesuālo izdevumu atlīdzību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012, 160. un 167. panta un I pielikuma 16.3., 18.2. un 21.1. punkta pārkāpumu, pilnvaru pārsniegšanu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī konkurences, pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas vispārējo principu publisko līgumu jomā pārkāpumu. Šī pirmā pamata ietvaros prasītāja uzskata, ka daži piešķiršanas kritēriji, pamatojoties uz kuriem tika izraudzīts pretendents, attiecas uz kvalitatīvo atlasi un nevis piešķiršanu, lai gan atlases kritēriji ir stingri saistīti ar kandidātu vai pretendentu novērtēšanu un piešķiršanas kritēriji ir stingri saistīti ar piedāvājumu novērtēšanu un tiem ir jāļauj noteikt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz iepriekš minētās Regulas 2018/1046 160. un 167. panta un I pielikuma 18.2. punkta pārkāpumu, pilnvaru pārsniegšanu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī konkurences, pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas vispārējo principu publisko līgumu jomā pārkāpumu, ciktāl daži piešķiršanas kritēriji, uz kuru pamata tika izraudzīts pretendents attiecībā uz 1. daļu, nebija saistīti ar iepirkuma priekšmetu un bija vismaz neskaidri un neprecīzi, lai gan piešķiršanas kritērijiem ir jāļauj identificēt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu, ir jābūt saistītiem un samērīgiem ar iepirkuma vai tā attiecīgās daļas priekšmetu, skaidriem un precīziem un tie nedrīkst atstāt beznosacījuma izvēles brīvību līguma slēgšanas tiesību piešķiršanā.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz iepriekš minētās Regulas 2018/1046 160. un 167. panta, I pielikuma 18.2. un 18.4. panta pārkāpumu, pilnvaru pārsniegšanu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā arī konkurences, pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas vispārējo principu publisko līgumu jomā pārkāpumu, ciktāl atsauces, kas specifikācijās pieprasītas no pretendentiem, lai pamatotu viņu tehniskās un profesionālās spējas izpildīt 1. daļu, nav saistītas ar iepirkuma priekšmetu, nav samērīgas un ir neskaidras un neprecīzas. Prasītāja apgalvo, ka atlases kritērijiem ir jābūt saistītiem un samērīgiem ar iepirkuma priekšmetu, lai neizkropļotu konkurenci, kā arī tiem ir jābūt skaidriem un precīziem.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz LESD 296. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta, iepriekš minētās Regulas 2018/1046 170. panta un I pielikuma 18.6., 30.2. un 31.1. punkta pārkāpumu, kā arī uz būtisku procedūras noteikumu, pārskatāmības, konkurences un vienlīdzīgas attieksmes Kopienu tiesību vispārējo principu, Eiropas Savienības iestāžu aktu pamatošanas principa pārkāpumu, pilnvaru pārsniegšanu un labas pārvaldības principa pārkāpumu. Šie pārkāpumi tika izdarīti tiktāl, ciktāl prasītājas un izraudzītā pretendenta piedāvājumiem piešķirtie vērtējumi attiecībā uz deviņiem “kvalitātes” piešķiršanas kritērijiem nav pamatoti un/vai tiem ir pievienoti tikai neskaidri un neprecīzi komentāri, lai gan jebkuram lēmumam par līguma piešķiršanu ir jābūt pietiekami pamatotam, ļaujot pretendentiem uzzināt objektīvus, konkrētus un precīzus iemeslus, kas pamato katru no punktiem, kas piešķirti dažādajiem piedāvājumiem, un ir jāuzsver katra iesniegtā piedāvājuma priekšrocības un trūkumi, ņemot vērā specifikācijās noteiktos kritērijus.


title: Lieta T-585/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – EJ/BEI

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/22

      Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – EJ/BEI
      (Lieta T-585/19)
      (2019/C 363/30)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EJ (pārstāves: L. Levi un A. Blot, advokātes)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to:

                  —

                  atcelt 2018. gada 16. februāra lēmumu, ar kuru līdz 18 mēnešiem ir ierobežota iespēja ar atpakaļejošu spēku pretendēt uz tādu transporta izdevumu segšanu, kas ir radušies prasītājas meitas smagās slimības dēļ, un 2018. gada 23. marta lēmumu, ar kuru līdz 5 gadiem ir ierobežota iespēja ar atpakaļejošu spēku saņemt divkāršu apgādājamā bērna pabalstu;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt 2019. gada 14. maija lēmumu, ar kuru šie lēmumi ir apstiprināti;

                  —

                  atlīdzināt šādi nodarīto mantisko un morālo kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – Administratīvo noteikumu 2.2.3. panta un Slimokases atmaksas skalas 1. panta pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  2.

                  Otrais pamats – rūpības pienākuma un labas pārvaldības principa pārkāpums.
                  Prasītāja arī lūdz piespriest atbildētājai viņai izmaksāt divkāršu apgādājamā bērna pabalstu par laikposmu no 2007. gada 1. septembra līdz 2012. gada 31. maijam un samaksāt transporta izdevumus, kas ir radušies prasītājas meitas smagās slimības dēļ, no 2007. gada 1. septembra līdz 2018. gada 18. februārim, šīm summām pieskaitot nokavējuma procentus, kas ir noteikti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas noteiktajai likmei, kura ir palielināta par diviem procentpunktiem. Visbeidzot prasītāja lūdz atlīdzināt viņai nodarīto morālo kaitējumu, kas ir novērtēts 2000 EUR apmērā.


title: Lieta T-586/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. augustā – PL/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/23

      Prasība, kas celta 2019. gada 26. augustā – PL/Komisija
      (Lieta T-586/19)
      (2019/C 363/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: PL (pārstāvis – J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 12. decembra lēmumu, ar kuru ir izveidots prasītāja karjeras attīstības ziņojums par 2017. gadu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pret Komisijas lēmumu, ar kuru ir izveidots prasītāja karjeras attīstības ziņojums par 2017. gadu (KAT 2017), pamatojumam tas izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 22.a un 22.b panti un nav izpildīts Cilvēkresursu ĢD ģenerāldirekcijas rūpības pienākums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, ar kuru piešķir tiesības uz labu pārvaldību un it īpaši uz to, ka lietas tiek izskatītas objektīvi, taisnīgi un saprātīgā termiņā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Civildienesta noteikumu 43. panta vispārīgie īstenošanas noteikumi, pienākums norādīts pamatojumu, kā arī tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta T-587/19: Prasība, kas celta 2019. gada 26. augustā – Frutas Tono/EUIPO – Agrocazalla (“Marién”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/24

      Prasība, kas celta 2019. gada 26. augustā – Frutas Tono/EUIPO – Agrocazalla (“Marién”)
      (Lieta T-587/19)
      (2019/C 363/32)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Frutas Tono, SL (Benifairo de la Valldigna, Spānija) (pārstāvis: A. Cañizares Doménech, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Agrocazalla, SL (Lorca, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Marién” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 146 021

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 25. jūnija lēmums lietā R 171/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un rezultātā – atcelt [lēmumu] piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē; tā vietā pieņemt jaunu lēmumu, apturot apelācijas procesu EUIPO līdz brīdim, kad EUIPO pieņems lēmumu par pieteikumu atzīt iebildumu iesniedzējas preču zīmi par spēkā neesošu, vai, pakārtoti,

                  —

                  gadījumā, ja Vispārējās tiesas sprieduma pasludināšanas brīdī EUIPO jau būtu atzinis iebilduma iesniedzējas preču zīmi par spēkā neesošu, atcelt arī Apelācijas padomes lēmumu, jo tā nav pienācīgi analizējusi [pieteikuma par atzīšanu par spēkā neesošu] ietekmi uz iespēju reģistrēt konfliktējošos apzīmējumus situācijā, kad tai pēc savas ierosmes ir bijis jāaptur process, vai, pakārtoti,

                  —

                  gadījumā, ja šāds vērtējums netiktu veikts, atzīt, ka, ņemot vēra visus iepriekš minētos apsvērumus, starp konfliktējošajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas, un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  apstrīdētās preču zīmes īpašnieka prioritārās tiesības attiecībā uz Spānijas valsts preču zīmēm Nr. 1798380 “MARIEN”, kas ir pieteikta reģistrācijai 1994. gada 12. janvārī attiecībā uz 39. klasi, Nr. 1800302 “MARIEN”, kas ir pieteikta reģistrācijai 1994. gada 25. janvārī attiecībā uz 35. klasi, un Nr. 2222325 “MARIEN”, kas ir pieteikta reģistrācijai 1999. gada 23. martā attiecībā uz 31. klasi;

                  —

                  Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-591/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. augustā – Healios/EUIPO – Helios Kliniken (“Healios”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/25

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. augustā – Healios/EUIPO – Helios Kliniken (“Healios”)
      (Lieta T-591/19)
      (2019/C 363/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Healios KK (Tokija, Japāna) (pārstāvis: P. Venohr, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Helios Kliniken GmbH (Berlīne, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Healios” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 267 041

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 12. jūnija lēmums lietā R 341/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl apelācijas sūdzība ir tikusi apmierināta un strīdīgais reģistracijas pieteikums ticis noraidīts;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  neesot tikuši sniegti pietiekami pierādījumi par faktisku izmantošanu, it īpaši attiecībā uz “pakalpojumiem medicīnas un bakterioloģijas jomā”;

                  —

                  preču un pakalpojumu līdzība nepastāvot vai esot neliela, it īpaši salīdzinot 5. klasē ietilpstošos pakalpojumus medicīnas un bakterioloģijas jomā;

                  —

                  neesot ticis veikts pietiekams vērtējums par grafisko elementu un konkrētās sabiedrības daļas uztveri.


title: Lieta T-593/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. augustā – Kipra/EUIPO – Fontana Food (“GRILLOUMI BURGER”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/25

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. augustā – Kipra/EUIPO – Fontana Food (“GRILLOUMI BURGER”)
      (Lieta T-593/19)
      (2019/C 363/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvis: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fontana Food AB (Tyresö, Zviedrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI BURGER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 963 283

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 19. jūnija lēmums lietā R 1297/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus un atlīdzināt prasītājas, kas lūdz atcelšanu, tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-594/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. augustā – Axactor/EUIPO – Axa (“AXACTOR”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/26

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. augustā – Axactor/EUIPO – Axa (“AXACTOR”)
      (Lieta T-594/19)
      (2019/C 363/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Axactor SE (Oslo, Norvēģija) (pārstāvji: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, Solicitors)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Axa SA (Parīze, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AXACTOR” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 827 728

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 28. jūnija lēmums lietā R 479/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-604/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. septembrī – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (“ISELED”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/30

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. septembrī – Inova Semiconductors/EUIPO – Venta Servicio LED (“ISELED”)
      (Lieta T-604/19)
      (2019/C 363/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Inova Semiconductors GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvis: T. Schmidpeter, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Venta Servicio LED, SL (Martorell, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes “ISELED” melnā, sarkanā, oranžā, dzeltenā, zaļā un zilā krāsā starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 1 343 583, ko attiecina uz Eiropas Savienību

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 25. jūnija lēmums lietā R 2149/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 75. panta 1. punkta būtisku procedūras noteikumu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-610/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Deutsche Telekom/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/31

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Deutsche Telekom/Komisija
      (Lieta T-610/19)
      (2019/C 363/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Telekom AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji: P. Linsmeier, U. Soltész, C. von Köckritz un P. Lohs, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu par spēkā neesošu Komisijas 2019. gada 28. jūnija lēmumu, ar kuru Komisija noraidīja lūgumu par nokavējuma procentu samaksu;

                  —

                  piespriest Savienībai, kuru pārstāv Komisija, izmaksāt prasītājai finansiālu kompensāciju 2 580 374,07 EUR apmērā par zaudējumiem, kas prasītājai radušies tāpēc, ka laikposmā no 2015. gada 16. janvāra līdz 2019. gada 19. februārim tā nevarēja izmantot nepamatoti izmaksāto summu un tādēļ tā nevarēja saņemt parasti no šīs summas gūtos ienākumus vai tās kapitāla cena nevarēja atbilstoši samazināties, vai

                  —

                  pakārtoti, ja Vispārējā tiesa noraida otro prasījumu, izmaksāt prasītājai finansiālu kompensāciju 1 750 522,83 EUR apmērā par zaudējumiem, kas prasītājai radušies tāpēc, ka Komisija par laikposmu no 2015. gada 16. janvāra līdz 2019. gada 19. februārim atteicās tai izmaksāt nokavējuma procentus par summu 12 039 019 EUR apmērā, proti, ar procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot to par 3,5 procentu punktiem, attiecībā uz laikposmu no 2015. gada 16. janvāra līdz 2019. gada 19. februārim, vai – vēl pakārtotāk – citas summas, kuru Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu, apmērā, kas aprēķināta, pamatojoties uz nokavējuma procentu likmi, ko Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu;

                  —

                  konstatēt, ka summai, kas Komisijas jāmaksā atbilstoši otrajam un trešajam prasījumam, ir jāpiemēro procenti par laikposmu no sprieduma pasludināšanas šajā tiesvedībā līdz pilnīgai Komisijas maksājuma veikšanai, tāpat pamatojoties uz procentu likmi, ko Eiropas Centrālā banka piemēro galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot to par 3,5 procentu punktiem, pakārtoti – citas nokavējuma procentu likmes, kuru Vispārējā tiesa uzskata par atbilstošu, apmērā; un

                  —

                  piespriest Komisijai un Eiropas Savienībai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats (prasījums par spēkā neesamības atzīšanu): Komisija ar atteikumu izmaksāt prasītājai nokavējuma procentus neesot pildījusi savu pienākumu izpildīt 2018. gada 13. decembra spriedumu Deutsche Telekom/Komisija (T-827/14, EU:T:2018:930), kas ir apstiprināts 2019. gada 5. septembra spriedumā Eiropas Savienība/Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), tādējādi pārkāpjot LESD 266. panta pirmo daļu.

                  2.

                  Otrais pamats (prasījums par spēkā neesamības atzīšanu): pienākuma norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. panta otro daļu neizpilde.
                  Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka noraidošā lēmuma pamatojums esot nepietiekams, jo neesot pietiekami skaidrs pamats prasītājas lūguma par nokavējuma procentiem noraidīšanai. Neesot skaidrs, vai Komisija atzīst, ka Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (1) 90. pantā ir izsmeļoši reglamentētas arī tiesības uz nokavējuma procentiem, kas izriet no LESD 266. panta pirmās daļas, un kā šāda interpretācija ir saderīga ar pastāvīgo judikatūru par Komisijas pienākumu maksāt procentus atbilstoši LESD 266. panta pirmajai daļai.

                  3.

                  Trešais pamats (prasījums par zaudējumu atlīdzību): prasītājai nodarītie zaudējumi saistībā ar prettiesiskā naudas soda pārmaksātās daļas izmantošanas iespējas neesamību atbilstoši LESD 266. panta otrajai daļai, 268. pantam un 340. panta otrajai daļai, un, pakārtoti, atteiktais nokavējuma procentu maksājums.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362, 1. lpp.).


title: Lieta T-611/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/32

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. septembrī – Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas/Komisija
      (Lieta T-611/19)
      (2019/C 363/41)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Iniciativa ciudadana – Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas (Spānija) (pārstāvji: G. Boye, I. Elbal Sánchez, E. Valcuende Sillero un I. González Martínez, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2019/1182 (2019. gada 3. jūlijs), ar kuru ir atteikts reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “ES tiesību akti, minoritāšu tiesības un Spānijas iestāžu demokratizācija”;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Šī prasība ir par Komisijas lēmumu, ar kuru ir atteikts reģistrēt iepriekš minētā iniciatīva, kurā Komisija tika aicināta iesniegt priekšlikumu par Savienības tiesību aktu attiecībā uz šādam jomām: tiesiskuma un tiesiskās noteiktības principi, tiesu neatkarība un objektivitāte, varas dalīšana, pulcēšanās brīvība, vārda brīvība, tiesības uz brīvām vēlēšanām, tiesības uz brīvību un tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi.
      Apstrīdētajā lēmumā ir uzskatīts, ka šajā iniciatīvā ierosinātās rīcības neietilpstot Komisijas kompetencē iesniegt Savienības tiesību akta priekšlikumu Līgumu piemērošanas mērķiem.
      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – būtisku procedūras noteikumu pārkāpums

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā LESD 296. panta otrajai daļai, saskaņā ar kuru Eiropas Savienības tiesību aktos ir jāsniedz to pieņemšanas pamatojums, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 211/2011 (2011. gada 16. februāris) par pilsoņu iniciatīvu (1) 4. panta 3. punkta otrajai daļai, kurā ir noteikts, ka gadījumā, ja Komisija atsakās reģistrēt kādu ierosināto pilsoņu iniciatīvu, tā informē attiecīgos organizatorus “par šāda atteikuma iemesliem”.

                  2.

                  Otrais pamats – Līguma vai ar tā piemērošanu saistīto tiesību normu pārkāpums

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētais atteikuma lēmums esot pretrunā LES 11. pantam, LESD 24. panta pirmajai daļai un iepriekš minētās regulas – ar kuru tiek īstenotas šīs Līgumu normas – 4. panta 2. punkta a), b) un c) apakšpunktam.

                  3.

                  Trešais pamats – pilsoņu iniciatīvā ierosinātu darbību iedaba

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka neviena jomām, uz kurām attiecas šī pilsoņu iniciatīva, acīmredzami neesot ārpus Komisijas pilnvarām iesniegt Savienības tiesību akta priekšlikumu, lai īstenotu Līgumus.

                  4.

                  Ceturtais pamats – ierosinātās pilsoņu iniciatīvas iederība Savienības tiesību sistēmā.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka gan no Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 2. panta 1. punkta formulējuma, gan no paša attiecīgās iniciatīvas satura izrietot, ka šajā lietā aplūkojamajā gadījumā ir izpildītas visas un ikviena no piemērojamajā regulā noteiktajām prasībām un tāpēc šai iniciatīvai esot bijis jātiek reģistrētai.

         (1)  OV 2011, L 65, 1. lpp.


title: Lieta T-615/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. septembrī – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Divu izplestu spārnu attēlojums)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/33

      Prasība, kas celta 2019. gada 12. septembrī – Point Tec Products Electronic/EUIPO – Compagnie des montres Longines, Francillon (Divu izplestu spārnu attēlojums)
      (Lieta T-615/19)
      (2019/C 363/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Point Tec Products Electronic GmbH (Ismaning, Vācija) (pārstāvji: D. Wiedemann, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (St-Imier, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes, kurā ir attēloti divi izplesti spārni, starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 349 160

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 8. jūlija lēmums lietā R 2427/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 72. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-616/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. septembrī – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (“WONDERLAND”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/34

      Prasība, kas celta 2019. gada 12. septembrī – Katjes Fassin/EUIPO – Haribo The Netherlands & Belgium (“WONDERLAND”)
      (Lieta T-616/19)
      (2019/C 363/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Vācija) (pārstāvji: T. Schmitz un M. Breuer, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Breda, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “WONDERLAND” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 263 295

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 8. jūlija lēmums lietā R 2164/2019-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-242/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – VV/Komisija

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – VV/Komisija
      (Lieta T-242/18) (1)

      (2019/C 363/45)
      Tiesvedības valoda – franču
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-244/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (“CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – Café Camelo/EUIPO – Camel Brand (“CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS”)
      (Lieta T-244/19) (1)

      (2019/C 363/47)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-376/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (“LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY”)

text:
               28.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 5. septembra rīkojums – El Corte Inglés/EUIPO – Big Bang (“LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY”)
      (Lieta T-376/19) (1)

      (2019/C 363/48)
      Tiesvedības valoda – spāņu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Tiesas rīkojums (2019. gada 26. jūlijs) lietā E-1/17 COSTS II Eustagderes filke pret Konkurrenten.no AS (Tiesāšanās izdevumu noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Nokavējuma procenti)2019/C 378/06

text:
               7.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/7

      Tiesas rīkojums
      (2019. gada 26. jūlijs)
      lietā E-1/17 COSTS II

      Eustagderes filke pret Konkurrenten.no AS

         (Tiesāšanās izdevumu noteikšana – Atlīdzināmie tiesāšanās izdevumi – Nokavējuma procenti)

      (2019/C 378/06)
      Lietā E-1/17 COSTS II Eustagderes filke pret Konkurrenten.no AS – PIETEIKUMS par tiesāšanās izdevumu noteikšanu, kurus Tiesa ar 2017. gada 22. decembra nolēmumu lietā E-1/17 Konkurrenten.no pret EUI, (2017. g.) EBTA Tiesas ziņojums 989. lpp., piesprieda segt Eustagderes filkei, – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs (tiesnesis referents) Páll Hreinsson un tiesneši Bernd Hammermann un Ola Mestad (ad hoc), 2019. gada 26. jūlijā taisīja nolēmumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

                  1.

                  Tiesāšanās izdevumi, kas Konkurrenten.no AS jāmaksā Eustagderes filkei, tiek noteikti 230 589,42 NOK apmērā.

                  2.

                  Par minēto summu par laiku no šā rīkojuma paziņošanas dienas līdz samaksas dienai maksājami nokavējuma procenti; piemērojamo procentu likmi aprēķina, pamatojoties uz Norvēģijas Centrālās bankas atsauces likmi, kas ir spēkā tā mēneša pirmajā kalendārajā dienā, kurā veicams maksājums, pieskaitot tai trīsarpus procentpunktus.


title: Lieta C-702/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Silver Plastics GmbH & Co. KG un Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-582/15 Silver Plastics GmbH & Co. KG un Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija

text:
               11.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/53

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 20. septembrī Silver Plastics GmbH & Co. KG un Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-582/15 Silver Plastics GmbH & Co. KG un Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Eiropas Komisija
      (Lieta C-702/19 P)
      (2019/C 383/62)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas:

         Silver Plastics GmbH & Co. KG (pārstāvji: M. Wirtz un S. Möller, advokāti),

         Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (pārstāvis: C. Karbaum, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzību iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  1.

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

                  2.

                  pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz otro apelācijas sūdzības iesniedzēju, un samazināt pirmajai apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu;

                  3.

                  pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu un samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējām solidāri uzlikto naudas sodu;

                  4.

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi LES 6. panta 3. punktu, [Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā – “ECPAK”)] 6. panta 1. punktu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 2. punktu kopsakarā ar tiešuma principu.
      Vispārējā tiesa esot pārkāpusi procesuālos noteikumus, jo, neraugoties uz atkārtotiem apelācijas sūdzības iesniedzēju lūgumiem, nav uzaicinājusi par liecinieku un personīgi uzklausījusi W. k-gu – galveno informācijas avotu konkurenta L iesniegtajam iecietības pieteikumam, kurš ir izmantots pret apelācijas sūdzības iesniedzējām. Turklāt tā esot kopumā uzskatījusi par neticamiem apelācijas sūdzības iesniedzēju rakstveidā iesniegtos, iecietības pieteikumā norādītajiem apgalvojumiem pretējos W. k-ga apgalvojumus, iepriekš neuzklausot W. k-gu. Saskaņā ar pierādījumu savākšanas tiešuma principu Vispārējai tiesai esot bijis šajā jautājumā jāuzaicina un jāuzklausa W. k-gs personīgi (tieši).
      Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi ECPAK 6. panta 1. punktā (kopsakarā ar 3. punkta d) apakšpunktu) noteikto sacīkstes principu.
      Vispārējā tiesa arī pēc atkārtota pieprasījuma apelācijas sūdzības iesniedzējām esot atteikusi, ievērojot sacīkstes principu, uzklausīt W. k-gu kā nozīmīgāko informācijas avotu iecietības pieteikumam, kurš vērsts pret apelācijas sūdzības iesniedzējām. Tā esot vērtējusi iecietības pieteikumā izklāstīto apgalvojumu ticamība, nepiešķirot iespēju uzklausīt W. k-gu atbilstoši sacīkstes principam, tādējādi pārkāpjot procesuālus noteikumus, un pamatojusi apelācijas sūdzības iesniedzējām nelabvēlīgo spriedumu galvenokārt ar šiem apgalvojumiem, nenorādot leģitīmu pamatojumu sacīkstes principa ierobežojumam.
      Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka ir pārkāpts procesuālo tiesību vienlīdzības princips atbilstoši ECPAK 6. panta 3. punkta d) apakšpunktam.
      Vispārējā tiesa esot pārkāpusi procesuālos noteikumus, jo, neraugoties uz atkārtotiem apelācijas sūdzības iesniedzēju lūgumiem, tā neesot uzklausījusi W. k-gu kā aizstāvības liecinieku, lai arī Komisija, nesastādot protokolu, W. k-gu – kā galveno informācijas avotu iecietības pieteikuma pamatā – esot satikusi iepriekšējā naudas soda uzlikšanas procesā, par to neinformējot apelācijas sūdzības iesniedzējas un izslēdzot tās no šī procesa. Arī ar atteikumu personiski uzklausīt citus apelācijas sūdzības iesniedzēju minētos aizstāvības lieciniekus tiekot pārkāpta apelācijas sūdzības iesniedzējām garantētā procesuālo tiesību vienlīdzība.
      Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši Tiesas statūtu 36. pantam kopsakarā ar šo statūtu 53. panta 1. punktu, jo tās nevarot konstatēt: i) no kā Vispārējā tiesa (to apstiprinot) secinājusi dalību it kā pret konkurenci vērstos kontaktos, ii) kādēļ (rakstiskie) attaisnojošie W. k-ga apgalvojumi tiek uzskatīti par neticamiem, kā arī iii) ar kādu konkrēti pamatojumu tā atsakās ievērot sacīkstes principu.
      Atbilstoši piektajam pamatam esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2005 (1) 23. panta 3. punkts tādēļ, ka Vispārējā tiesa esot pārmērīgi pieņēmusi, ka pastāv vienots un turpināts pārkāpums.
      Atbilstoši Vispārējās tiesas konstatējumiem apelācijas sūdzības iesniedzējas pret konkurenci vērstā rīcībā esot piedalījušās ne visās preču jomās un ne visā attiecīgajā pārkāpuma laikposmā. Taču Vispārējās tiesas apstiprinātā naudas soda aprēķina pamatā ir kopīgais apgrozījumus visās preču jomās attiecībā uz visu aplūkoto pārkāpuma laikposmu.
      Saistībā ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka ir pārkāpta Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta pirmā un otrā daļa.
      Vispārēja tiesa, pieļaudama tiesību kļūdu, esot pieņēmusi, ka starp apelācijas sūdzības iesniedzējām pastāv ekonomiska vienība, un, pieļaudama tiesību kļūdu, esot ņēmusi vērā pirmās apelācijas sūdzības iesniedzējas apgrozījumu naudas soda aprēķinā, lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējas esot izskaidrojušas, kādēļ otrajai apelācijas sūdzības iesniedzējai nav nekādas nozīmīgākas ietekmes uz pirmo apelācijas sūdzības iesniedzēju, un līdz ar to noraidījušas Vispārējās tiesas pieņēmumu par ekonomiskās vienības pastāvēšanu.
      Ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka naudas soda aprēķins atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta otrajai daļai esot bijis kļūdains, jo Vispārējā tiesa, nosakot naudas soda apmēru, kļūdaini esot ņēmusi vērā otrās apelācijas sūdzības iesniedzējas toreizējā meitasuzņēmuma apgrozījumu. Tā rezultātā naudas sods pārsniedzot likumā paredzēto maksimālo 10 % apmēru no sodītā uzņēmuma apgrozījuma.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-632/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 22. augustā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Lieta C-632/19)
      (2019/C 399/28)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Atbildētājas: Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regula (EK) Nr. 91/2009 (1), ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes dzelzs vai tērauda savienotājelementu importam, Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2) (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, vai attiecīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 384/96 (3) (1995. gada 22. decembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 6. panta 6. un 7. punkta, kā arī 2. panta 10. punkta pārkāpuma dēļ nav spēkā, jo Komisija nav devusi Ķīnas ražotājiem eksportētājiem laikus iespēju iepazīties ar informāciju par ražojumu veidiem, pamatojoties uz kuriem tika noteikta normālā vērtība, un/vai, jo Komisija, aprēķinot dempinga starpību attiecībā uz attiecīgajiem ražojumiem, salīdzinot Indijas ražotāja ražojumu normālo vērtību ar līdzīgu Ķīnas ražojumu eksporta cenām, ir atteikusies ņemt vērā labojumus saistībā ar importa maksājumiem par izejvielām un netiešajiem nodokļiem analogajā valstī Indijā, kā arī atšķirības saistībā ar ražošanu un ražošanas izmaksām?

                  2)

                  Vai Regula (EK) Nr. 91/2009 Regulas (EK) Nr. 1225/2009 vai attiecīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 3. panta 2. un 3. punkta pārkāpuma dēļ nav spēkā, jo Komisija, vērtējot kaitējumu, tādu divu Ķīnas uzņēmumu veiktu importu, attiecībā uz kuriem bija konstatēts, ka tie neveic dempingu, atzina par importu par dempinga cenām?

                  3)

                  Vai Regula (EK) Nr. 91/2009 Regulas (EK) Nr. 1225/2009 vai attiecīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 3. panta 2., 6. un 7. punkta pārkāpuma dēļ nav spēkā, jo Komisija, vērtējot jautājumu, vai Savienības nozares eksports ir veicinājis kaitējuma nodarīšanu šai ražošanas nozarei, ir balstījusies uz informāciju par ražotājiem, kas nepiederēja pie iekšzemes ražošanas nozares?

                  4)

                  Vai Regula (EK) Nr. 91/2009 Regulas (EK) Nr. 1225/2009 vai attiecīgi Regulas (EK) Nr. 384/96 19. panta 1. un 2. punkta pārkāpuma dēļ nav spēkā, jo Komisija nav nodrošinājusi, ka abi iekšzemes (Itālijas) ražotāji piemērotā veidā izklāsta iemeslus, kāpēc nebija iespējams sniegt konfidenciālās informācijas kopsavilkumu?

                  5)

                  Vai Regula (EK) Nr. 91/2009 ir pretrunā Regulas (EK) Nr. 384/96 6. panta 6. un 7. punktam, kā arī 2. panta 10. punktam, jo Komisija nav laikus sniegusi informāciju par ražojumiem, neņemot vērā Ķīnas ražotāju eksportētāju intereses?

         (1)  OV 2009, L 29, 1. lpp.

         (2)  OV 2009, L 343, 51. lpp.

         (3)  OV 1996, L 56, 1. lpp.


title: Lieta T-19/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra rīkojums – Fastweb/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/103

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra rīkojums – Fastweb/Komisija
      (Lieta T-19/17) (1)

      (2019/C 399/122)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta T-250/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra rīkojums – RATP/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/103

      Vispārējās tiesas 2019. gada 12. septembra rīkojums – RATP/Komisija
      (Lieta T-250/18) (1)

      (2019/C 399/123)
      Tiesvedības valoda – franču
      Trešā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-306/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra rīkojums – Ungārija/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/104

      Vispārējās tiesas 2019. gada 20. septembra rīkojums – Ungārija/Komisija
      (Lieta T-306/18) (1)

      (2019/C 399/124)
      Tiesvedības valoda – ungāru
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta T-19/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra rīkojums – Fastweb/Komisija

text:
               25.11.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/104

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. septembra rīkojums – Fastweb/Komisija
      (Lieta T-19/19) (1)

      (2019/C 399/125)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta C-616/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 1. oktobra spriedums (Tribunal correctionnel de Foix (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mathieu Blaise u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū – Regula (EK) Nr. 1107/2009 – Spēkā esamība – Piesardzības princips – Jēdziena “darbīgā viela” definīcija – Darbīgo vielu kumulācija – Novērtēšanas procedūras uzticamība – Sabiedrības piekļuve dokumentācijai – Ilgtermiņa toksiskuma testi – Pesticīdi – Glifosāts)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/2

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 1. oktobra spriedums (Tribunal correctionnel de Foix (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mathieu Blaise u.c.
      (Lieta C-616/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū - Regula (EK) Nr. 1107/2009 - Spēkā esamība - Piesardzības princips - Jēdziena “darbīgā viela” definīcija - Darbīgo vielu kumulācija - Novērtēšanas procedūras uzticamība - Sabiedrības piekļuve dokumentācijai - Ilgtermiņa toksiskuma testi - Pesticīdi - Glifosāts)
      (2019/C 413/02)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal correctionnel de Foix

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

         Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

      Piedaloties: Espace Émeraude

         Rezolutīvā daļa

      Prejudiciālo jautājumu izvērtējumā nav atklāts neviens apstāklis, kas ietekmētu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK, spēkā esamību.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta C-621/17: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Direktīva 93/13/EEK – 3. panta 1. punkts – Līguma noteikumu negodīguma vērtējums – 4. panta 2. punkts – 5. pants – Pienākums līguma noteikumus formulēt vienkāršā, skaidri saprotamā valodā – Noteikumi segt izmaksas par nekonkretizētiem pakalpojumiem)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/3

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Gyula Kiss/CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss
      (Lieta C-621/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Direktīva 93/13/EEK - 3. panta 1. punkts - Līguma noteikumu negodīguma vērtējums - 4. panta 2. punkts - 5. pants - Pienākums līguma noteikumus formulēt vienkāršā, skaidri saprotamā valodā - Noteikumi segt izmaksas par nekonkretizētiem pakalpojumiem)
      (2019/C 413/03)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

      Kúria

         Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gyula Kiss

         Atbildētāji: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts un 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, saskaņā ar kuru līguma noteikumam ir jābūt formulētam vienkāršā, skaidri saprotamā valodā, nenozīmē, ka pamatlietā aplūkotajos aizdevuma līgumā ar patērētāju ietvertajos līguma noteikumos, kuri nav tikuši atsevišķi apspriesti un kuros ir precīzi noteikts patērētājam sedzamās pārvaldības izmaksas un komisijas maksas par aizdevuma izsniegšanu apmērs, aprēķināšanas metode un to iekasēšanas termiņš, ir jāatspoguļo arī visi pakalpojumi, par kuru sniegšanu tiek iekasētas attiecīgās summas.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds līguma noteikums kā pamatlietā aplūkotais, kas attiecas uz aizdevuma līguma pārvaldības izmaksām un kas neļauj nepārprotami identificēt konkrētus pakalpojumus, kuri tiek sniegti kā pretizpildījums, principā nerada tādu ievērojamu nelīdzsvarotību no līguma izrietošajās pušu tiesībās un pienākumos, kas ir pretēja godprātības prasībai un kaitē patērētājam.

         (1)  OV C 22, 22.1.2018.


title: Lieta C-673/17: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 1. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 95/46/EK – Direktīva 2002/58/EK – Regula (ES) 2016/679 – Personas datu apstrāde un privātās dzīves aizsardzība elektronisko komunikāciju nozarē – Sīkdatnes – Datu subjekta piekrišanas jēdziens – Piekrišanas apliecinājums, izmantojot iepriekš ar ķeksīti atzīmētu izvēles rūtiņu)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/4

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 1. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V./Planet49 GmbH
      (Lieta C-673/17) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 95/46/EK - Direktīva 2002/58/EK - Regula (ES) 2016/679 - Personas datu apstrāde un privātās dzīves aizsardzība elektronisko komunikāciju nozarē - Sīkdatnes - Datu subjekta piekrišanas jēdziens - Piekrišanas apliecinājums, izmantojot iepriekš ar ķeksīti atzīmētu izvēles rūtiņu)
      (2019/C 413/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Atbildētāja: Planet49 GmbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/136/EK (2009. gada 25. novembris), 2. panta f) punkts un 5. panta 3. punkts, skatot tos kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta h) punktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46 (Vispārīgā datu aizsardzības regula) 4. panta 11. punktu un 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās tiesību normās minētā piekrišana nav pienācīgi dota tad, ja atļauja informācijas saglabāšanai tīmekļvietnes lietotāja galiekārtā vai piekļuvei tur jau uzglabātai informācijai ar sīkdatņu palīdzību tiek dota, izmantojot iepriekš ar ķeksīti atzīmētu izvēles rūtiņu, no kuras šim lietotājam, ja viņš nevēlas dot savu piekrišanu, ķeksītis ir jāizņem.

                  2)

                  Direktīvas 2002/58, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/136, 2. panta f) punkts un 5. panta 3. punkts, skatot tos kopsakarā ar Direktīvas 95/46 2. panta h) punktu, kā arī Regulas 2016/679 4. panta 11. punktu un 6. panta 1. punkta a) apakšpunktu, nav jāinterpretē atšķirīgi atkarībā no tā, vai tīmekļvietnes lietotāja galiekārtā saglabātā vai no tās izgūtā informācija ir vai nav personas dati Direktīvas 95/46 un Regulas 2016/679 izpratnē.

                  3)

                  Direktīvas 2002/58, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/136, 5. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka informācijā, kura pakalpojumu sniedzējam ir jāsniedz tīmekļvietnes lietotājam, ir jāietver ziņas par sīkdatņu darbības ilgumu, kā arī par to, vai trešajām personām ir vai nav iespējams piekļūt šīm sīkdatnēm.

         (1)  OV C 112, 26.3.2018.


title: Lieta C-18/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Informācijas sabiedrība – Pakalpojumu sniegšanas brīvība – Direktīva 2000/31/EK – Starpnieku pakalpojumu sniedzēju atbildība – 14. panta 1. un 3. punkts – Mitināšanas pakalpojumu sniedzējs – Iespēja lūgt pakalpojuma sniedzējam izbeigt pārkāpumu vai brīdināt par pārkāpumu – 18. panta 1. punkts – Rīkojuma apjoma personīgās, materiālās un teritoriālās robežas – 15. panta 1. punkts – Vispārēja pārraudzības pienākuma neesamība)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/5

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eva Glawischnig-Piesczek/Facebook Ireland Limited
      (Lieta C-18/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Informācijas sabiedrība - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Direktīva 2000/31/EK - Starpnieku pakalpojumu sniedzēju atbildība - 14. panta 1. un 3. punkts - Mitināšanas pakalpojumu sniedzējs - Iespēja lūgt pakalpojuma sniedzējam izbeigt pārkāpumu vai brīdināt par pārkāpumu - 18. panta 1. punkts - Rīkojuma apjoma personīgās, materiālās un teritoriālās robežas - 15. panta 1. punkts - Vispārēja pārraudzības pienākuma neesamība)
      (2019/C 413/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eva Glawischnig-Piesczek

         Atbildētāja: Facebook Ireland Limited

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību), it īpaši tās 15. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā neaizliedz dalībvalsts tiesai:

                  —

                  izdot rīkojumu mitināšanas pakalpojuma sniedzējam dzēst informāciju, kuru viņš glabā un kuras saturs ir identisks tai informācijai, kas iepriekš ir atzīta par nelikumīgu, vai bloķēt pieeju tai neatkarīgi no tā, kas ir pieteikuma par šīs informācijas uzglabāšanu autors;

                  —

                  izdot rīkojumu mitināšanas pakalpojuma sniedzējam dzēst informāciju, kuru viņš uzglabā un kuras saturs ir līdzvērtīgs tai informācijai, kas iepriekš ir atzīta par nelikumīgu, vai bloķēt pieeju tai, ja vien ar šādu rīkojumu skartās informācijas uzraudzība un izpēte attiecas tikai uz tādu informāciju, kas pauž vēstījumu ar būtībā tādu pašu saturu kā tas, kura nelikumīgums ir konstatēts, un kas ietver rīkojumā raksturotos elementus, un ja atšķirības šī satura formulējumā, salīdzinot ar to, kas raksturīgs iepriekš par nelikumīgu atzītajai informācijai, nav tādas, kas liek mitināšanas pakalpojuma sniedzējam veikt autonomu šī satura vērtējumu, un

                  —

                  izdot rīkojumu mitināšanas pakalpojuma sniedzējam dzēst rīkojumā norādīto informāciju vai bloķēt pieeju tai pasaules mērogā saskaņā ar atbilstīgām starptautiskajām tiesībām.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-42/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, kas ir Moneybox Deutschland GmbH tiesību pārņēmēja (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Nodokļi – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Sestā direktīva 77/388/EEK – Atbrīvojumi no nodokļa – 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts – Darījumi, kas skar maksājumus – Pakalpojumi, ko sabiedrība sniegusi bankai un kas saistīti ar bankomātu darbību)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/6

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Trier/Cardpoint GmbH, kas ir Moneybox Deutschland GmbH tiesību pārņēmēja
      (Lieta C-42/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Sestā direktīva 77/388/EEK - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts - Darījumi, kas skar maksājumus - Pakalpojumi, ko sabiedrība sniegusi bankai un kas saistīti ar bankomātu darbību)
      (2019/C 413/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt Trier

         Atbildētāja: Cardpoint GmbH, kas ir Moneybox Deutschland GmbH tiesību pārņēmēja

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta B daļas d) punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojums, kas sniegts bankai, kura izmanto bankomātus, un ko veido šo bankomātu uzstādīšana un uzturēšana, apgādāšana, informātikas iekārtu uzstādīšana un programmatūras instalēšana, lai nolasītu bankas karšu datus, atļaujas izņemt skaidru naudu nodošana izmantotās bankas kartes izdevējai bankai, prasītās skaidrās naudas izsniegšana un izņemšanas darījumu reģistrēšana, neietilpst minētajā tiesību normā norādītajā no pievienotās vērtības nodokļa atbrīvotajā darījumā, kas skar maksājumus.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Lieta C-70/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – EEK un Turcijas asociācijas līgums – Lēmums Nr. 2/76 – 7. pants – Lēmums Nr. 1/80 – 13. pants – Klauzulas par “atturēšanos no jebkādas darbības” – Jauns ierobežojums – Turcijas valstspiederīgo biometrisko datu iegūšana, reģistrācija un saglabāšana centrālajā kartotēkā – Primāri vispārējo interešu apsvērumi – Mērķis novērst un apkarot identitātes un dokumentu viltošanu – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants – Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību – Tiesības uz personas datu aizsardzību – Samērīgums)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/6

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/A, B, P
      (Lieta C-70/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Lēmums Nr. 2/76 - 7. pants - Lēmums Nr. 1/80 - 13. pants - Klauzulas par “atturēšanos no jebkādas darbības” - Jauns ierobežojums - Turcijas valstspiederīgo biometrisko datu iegūšana, reģistrācija un saglabāšana centrālajā kartotēkā - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Mērķis novērst un apkarot identitātes un dokumentu viltošanu - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pants - Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību - Tiesības uz personas datu aizsardzību - Samērīgums)
      (2019/C 413/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Atbildētāji: A, B, P

         Rezolutīvā daļa

      Lēmuma Nr. 1/80 (1980. gada 19. septembris) par asociācijas izveidi, kuru pieņēmusi Asociācijas padome, kas izveidota saskaņā ar Līgumu, ar kuru tiek izveidota asociācija starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kurš Kopienas vārdā ir noslēgts un apstiprināts ar Padomes Lēmumu 64/732/EEK (1963. gada 23. decembris), 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā pagaidu uzturēšanās atļauja trešo valstu valstspiederīgajiem, tostarp Turcijas valstspiederīgajiem, ir pakļauta nosacījumam, ka viņu biometriskie dati tiek iegūti, reģistrēti un uzglabāti centrālajā kartotēkā, ir “jauns ierobežojums” šīs tiesību normas nozīmē. Tomēr šāds ierobežojums ir pamatots ar mērķi novērst un apkarot identitātes un dokumentu viltošanu.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-93/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. oktobra spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Savienības pilsonība – Direktīva 2004/38/EK – Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir nepilngadīgu Savienības pilsoņu tiešs augšupējs radinieks, uzturēšanās tiesības – 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Nosacījums par pietiekamiem līdzekļiem – Līdzekļi, ko veido ienākumi no darba, kas ir veikts bez uzturēšanās un darba atļaujām)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. oktobra spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department
      (Lieta C-93/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Savienības pilsonība - Direktīva 2004/38/EK - Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir nepilngadīgu Savienības pilsoņu tiešs augšupējs radinieks, uzturēšanās tiesības - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Nosacījums par pietiekamiem līdzekļiem - Līdzekļi, ko veido ienākumi no darba, kas ir veikts bez uzturēšanās un darba atļaujām)
      (2019/C 413/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal in Northern Ireland

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ermira Bajratari

         Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

         piedaloties: Aire Centre

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nepilngadīga Savienības pilsoņa rīcībā ir pietiekami līdzekļi, lai nekļūtu par pārmērīgu slogu uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai viņa uzturēšanās laikā, pat ja šos līdzekļus veido viņa tēva, trešās valsts valstspiederīgā, ienākumi no darba, ko viņš šajā dalībvalstī veicis nelikumīgi – bez uzturēšanās un darba atļaujām.

         (1)  OV C 152, 30.4.2018.


title: Apvienotās lietas C-152/18 P un C-153/18 P: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. oktobra spriedums – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Eiropas Centrālā banka, Eiropas Komisija (Apelācija – Ekonomikas un monetārā politika – LESD 127. panta 6. punkts – Regula (ES) Nr. 1024/2013 – 4. panta 1. punkta g) apakšpunkts – Kredītiestāžu grupu prudenciālā uzraudzība konsolidētā līmenī – Regula (ES) Nr. 468/2014 – 2. panta 21) punkta c) apakšpunkts – Regula (ES) Nr. 575/2013 – 10. pants – Prudenciālajai uzraudzībai pakļauta grupa – Iestādes, kuras ir pastāvīgi radniecīgas centrālajai iestādei)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 2. oktobra spriedums – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P)/Eiropas Centrālā banka, Eiropas Komisija
      (Apvienotās lietas C-152/18 P un C-153/18 P) (1)

      (Apelācija - Ekonomikas un monetārā politika - LESD 127. panta 6. punkts - Regula (ES) Nr. 1024/2013 - 4. panta 1. punkta g) apakšpunkts - Kredītiestāžu grupu prudenciālā uzraudzība konsolidētā līmenī - Regula (ES) Nr. 468/2014 - 2. panta 21) punkta c) apakšpunkts - Regula (ES) Nr. 575/2013 - 10. pants - Prudenciālajai uzraudzībai pakļauta grupa - Iestādes, kuras ir pastāvīgi radniecīgas centrālajai iestādei)
      (2019/C 413/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

      (Lieta C-152/18 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Crédit mutuel Arkéa (pārstāvis: H. Savoie, advokāts)

         Pārējas lietas dalībnieces: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji: K. Lackhoff, R. Bax un C. Olivier, pārstāvji, kuriem palīdz P. Honoré, advokāts), Eiropas Komisija (V. Di Bucci, K.-P. Wojcik un A. Steiblytė)

         Persona, kas iestājusies lietā pārējo lietas dalībnieku prasījumu atbalstam: Confédération nationale du Crédit mutuel (pārstāvji: M. Grégoire un C. De Jonghe, advokāti)
      (Lieta C-153/19 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Crédit mutuel Arkéa (pārstāvis: H. Savoie, advokāts)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: K. Lackhoff, R. Bax un C. Olivier, pārstāvji, kuriem palīdz P. Honoré, advokāts), Eiropas Komisija (V. Di Bucci, K.-P. Wojcik un A. Steiblytė)

         Persona, kas iestājusies lietā pārējo lietas dalībnieku prasījumu atbalstam: Confédération nationale du Crédit mutuel (pārstāvji: C. De Jonghe un M. Grégoire, advokāti)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzības noraidīt.

                  2)

                  Crédit mutuel Arkéa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-197/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsāka Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 91/676/EEK – Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti – Mērķis samazināt piesārņojumu – Ūdeņi, ko ietekmē piesārņojums – Maksimālais nitrātu līmenis 50 mg/l – Dalībvalstu pieņemtās rīcības programmas – Indivīdu tiesības grozīt šādu programmu – Locus standi valstu tiesās)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko aizsāka Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf
      (Lieta C-197/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 91/676/EEK - Ūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti - Mērķis samazināt piesārņojumu - Ūdeņi, ko ietekmē piesārņojums - Maksimālais nitrātu līmenis 50 mg/l - Dalībvalstu pieņemtās rīcības programmas - Indivīdu tiesības grozīt šādu programmu - Locus standi valstu tiesās)
      (2019/C 413/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

         Piedaloties: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, iepriekš Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

         Rezolutīvā daļa

      LESD 288. pants, kā arī Padomes Direktīvas 91/676/EEK (1991. gada 12. decembris) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 5. panta 4. un 5. punkts un I pielikuma A daļas 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi – ja lauksaimnieciskās izcelsmes slāpekļa savienojumi būtiski veicina attiecīgo gruntsūdeņu piesārņojumu, tādām fiziskām un juridiskām personām kā prasītājiem pamatlietā ir jāspēj prasīt kompetentajām valsts iestādēm grozīt esošo rīcības programmu vai pieņemt šīs direktīvas 5. panta 5. punktā paredzētos papildu vai pastiprinātus pasākumus tikmēr, kamēr nitrātu līmenis gruntsūdeņos šo pasākumu neesamības dēļ pārsniedz vai visticamāk pārsniegs 50 mg/l vienā vai vairākās mērījumu vietās minētas direktīvas 5. panta 6. punkta izpratnē.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-208/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 17. panta 1. punkts – Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā – “Patērētāja” jēdziens – Fiziska persona, kas ar brokeru sabiedrības starpniecību veic darījumus starptautiskajā valūtas tirgū – Regula (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) – Direktīva 2004/39/EK – Jēdziens “privātais klients”)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/10

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jana Petruchová/FIBO Group Holdings Limited
      (Lieta C-208/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 17. panta 1. punkts - Jurisdikcija patērētāju līgumu jomā - “Patērētāja” jēdziens - Fiziska persona, kas ar brokeru sabiedrības starpniecību veic darījumus starptautiskajā valūtas tirgū - Regula (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) - Direktīva 2004/39/EK - Jēdziens “privātais klients”)
      (2019/C 413/11)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Nejvyšší soud České republiky

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Jana Petruchová

         Atbildētāja: FIBO Group Holdings Limited

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 17. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fiziska persona, kura saskaņā ar tādu līgumu kā finanšu līgums attiecībā uz cenu starpībām, kas noslēgts ar brokeru sabiedrību, veic darījumus FOREX starptautiskajā valūtas tirgū (Foreign Exchange) tirgū, izmantojot šo sabiedrību kā starpnieku, ir kvalificējama par “patērētāju” šīs tiesību normas izpratnē, ja šī līguma noslēgšana neietilpst šīs personas profesionālajā darbībā, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Šajā kvalifikācijā, pirmkārt, tādi faktori kā darījumu, kas veikti saskaņā ar tādiem līgumiem kā finanšu līgumi attiecībā uz cenu starpībām, vērtība, ar šādu līgumu noslēgšanu saistītā finansiālo zaudējumu riska nopietnība, minētās personas iespējamās zināšanas vai kompetence finanšu instrumentu jomā vai tās aktīva iesaistīšanās šādos darījumos paši par sevi principā nav atbilstoši un, otrkārt, fakts, ka uz finanšu instrumentiem neattiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), 6. pants vai ka šī persona ir “privātais klients” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, 4. panta 1. punkta 12. apakšpunkta izpratnē, pats par sevi principā neko neietekmē.

         (1)  OV C 200, 11.6.2018.


title: Lieta C-260/18: Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, kas Polijā veic darbību filiāles formā ar nosaukumu Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, iepriekš Raiffeisen Bank Polska SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 93/13/EEK – Patērētāju līgumi – Negodīgi noteikumi – Hipotekārais aizdevums, kas indeksēts ārvalsts valūtā – Noteikums par valūtas maiņas kursa noteikšanu – Noteikuma negodīgā rakstura konstatēšanas sekas – Tiesas iespēja kompensēt negodīgus noteikumus, izmantojot vispārīgus civiltiesību noteikumus – Patērētāja interešu vērtējums – Līguma pastāvēšana bez negodīgiem noteikumiem)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/11

      Tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Sąd Okręgowy w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak/Raiffeisen Bank International AG, kas Polijā veic darbību filiāles formā ar nosaukumu Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, iepriekš Raiffeisen Bank Polska SA
      (Lieta C-260/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Patērētāju līgumi - Negodīgi noteikumi - Hipotekārais aizdevums, kas indeksēts ārvalsts valūtā - Noteikums par valūtas maiņas kursa noteikšanu - Noteikuma negodīgā rakstura konstatēšanas sekas - Tiesas iespēja kompensēt negodīgus noteikumus, izmantojot vispārīgus civiltiesību noteikumus - Patērētāja interešu vērtējums - Līguma pastāvēšana bez negodīgiem noteikumiem)
      (2019/C 413/12)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

         Atbildētāja: Raiffeisen Bank International AG, kas Polijā veic darbību filiāles formā ar nosaukumu Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, iepriekš Raiffeisen Bank Polska SA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka valsts tiesa, konstatēdama, ka daži aizdevuma līguma, kurš indeksēts ārvalsts valūtā un kurā ir paredzēta procentu likme, kas ir tieši saistīta ar attiecīgās valūtas starpbanku likmi, ir negodīgi, atbilstoši iekšējām tiesībām uzskata, ka šis līgums nevar pastāvēt bez šiem noteikumiem tādēļ, ka to izslēgšanas dēļ tiktu mainīta minētā līguma galvenā priekšmeta būtība.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, ietekme uz patērētāja situāciju, ko radījusi līguma atzīšana par spēkā neesošu kopumā, tāda kā tā, par ko ir runa 2014. gada 30. aprīļa spriedumā Kásler un Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282), ir jāizvērtē, ņemot vērā apstākļus, kas pastāvējuši vai bijuši paredzami strīda rašanās brīdī, un ka, otrkārt, šā vērtējuma vajadzībām noteicoša ir šajā saistībā izteiktā patērētāja griba.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka līguma trūkumi, ko izraisījusi tajā ietverto negodīgo noteikumu atcelšana, tiek novērsti, pamatojoties tikai uz vispārējām valsts tiesību normām, kurās ir paredzēts, ka šajā tiesību aktā izteiktās sekas tiek papildinātas tostarp ar no taisnīguma principa vai paražām izrietošām sekām, kas nav ne dispozitīvas tiesību normas, ne tādas, kas ir piemērojamas, ja līgumslēdzējas puses par to vienojas.

                  4)

                  Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā līgumā ietverto negodīgu noteikumu saglabāšana, ja to atcelšanas rezultātā līgums tiktu atzīts par spēkā neesošu pilnībā un ja tiesa uzskata, ka tā rezultātā patērētājam rastos nelabvēlīgas sekas, ja pēdējais minētais nav piekritis šādai saglabāšanai.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta C-267/18: Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA/Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski līgumi – Publiskā iepirkuma procedūra – Direktīva 2014/24/ES – 57. panta 4. punkts – Fakultatīvi izslēgšanas iemesli – Ekonomikas dalībnieka izslēgšana no dalības publiskā iepirkuma procedūrā – Agrāka līguma izbeigšana daļēja apakšlīguma dēļ – Būtisku vai pastāvīgu trūkumu jēdziens – Tvērums)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/12

      Tiesas (ceturtā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Curtea de Apel București (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA/Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
      (Lieta C-267/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Publiskā iepirkuma procedūra - Direktīva 2014/24/ES - 57. panta 4. punkts - Fakultatīvi izslēgšanas iemesli - Ekonomikas dalībnieka izslēgšana no dalības publiskā iepirkuma procedūrā - Agrāka līguma izbeigšana daļēja apakšlīguma dēļ - Būtisku vai pastāvīgu trūkumu jēdziens - Tvērums)
      (2019/C 413/13)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel București

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

         Atbildētāja: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK 57. panta 4. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka apakšlīguma noslēgšana, kuru ekonomikas dalībnieks ir veicis par daļu būvdarbu agrāka publiskā līguma ietvaros, par kuru izlemts bez līgumslēdzējas iestādes atļaujas un kuras dēļ ir ticis izbeigts šis pēdējais minētais līgums, ir uzskatāma par būtisku vai pastāvīgu trūkumu saistībā ar kādas būtiskas prasības izpildi saskaņā ar minēto publisko līgumu minētā noteikuma izpratnē un līdz ar to attaisno šī ekonomikas dalībnieka izslēgšanu no dalības nākamajā publiskā iepirkuma procedūrā, ja nākamo publiskā iepirkuma procedūru organizējusī līgumslēdzēja iestāde pēc tam, kad tā pati ir novērtējusi tā ekonomikas dalībnieka godīgumu un uzticamību, uz kuru attiecas agrākā publiskā līguma izbeigšana, uzskata, ka šāda apakšlīguma noslēgšana izraisa uzticības saiknes zaudēšanu ar attiecīgo ekonomikas dalībnieku. Tomēr, pirms tiek veikta šāda izslēgšana, līgumslēdzējai iestādei saskaņā ar šīs direktīvas 57. panta 6. punktu, lasot to kopā ar minētās direktīvas 102. apsvērumu, ir jāļauj šim ekonomikas dalībniekam darīt zināmus koriģējošos pasākumus, kurus tas ir veicis pēc agrākā publiskā līguma izbeigšanas.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta C-272/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Tiesību akti, kas piemērojami līgumiskām saistībām – Sabiedrību tiesību izslēgšana no Romas konvencijas un Regulas (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) piemērošanas jomas – Fiduciārais līgums, kurš noslēgts starp uzņēmēju un patērētāju un kura vienīgais priekšmets ir kapitāla daļu pārvaldība komandītsabiedrībās)

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 413/13

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Verein für Konsumenteninformation/TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
      (Lieta C-272/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Tiesību akti, kas piemērojami līgumiskām saistībām - Sabiedrību tiesību izslēgšana no Romas konvencijas un Regulas (EK) Nr. 593/2008 (Roma I) piemērošanas jomas - Fiduciārais līgums, kurš noslēgts starp uzņēmēju un patērētāju un kura vienīgais priekšmets ir kapitāla daļu pārvaldība komandītsabiedrībās)
      (2019/C 413/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Verein für Konsumenteninformation

         Atbildētāja: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, kura atvērta parakstīšanai Romā 1980. gada 19. jūnijā, 1. panta 2. punkta e) apakšpunkts un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (2008. gada 17. jūnijs) par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), 1. panta 2. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no šīs konvencijas un šīs regulas piemērošanas jomas nav izslēgtas tādas līgumsaistības kā pamatlietā aplūkotās, kam pamatā ir fiduciārais līgums, kura priekšmets ir kapitāla daļu pārvaldība komandītsabiedrībā.

                  2)

                  Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, 5. panta 4. punkta b) apakšpunkts un Regulas Nr. 593/2008 6. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajās tiesību normās paredzētā izslēgšana neattiecas uz fiduciāro līgumu, saskaņā ar kuru patērētājam nodrošināmie pakalpojumi ir jāsniedz attālināti, viņa pastāvīgās dzīvesvietas valstī, no citas valsts teritorijas.

                  3)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda fiduciārā līguma par kapitāla daļu pārvaldību komandītsabiedrībā kā pamatlietā aplūkotais, kas ir noslēgts starp uzņēmēju un patērētāju, noteikums, par kuru nav notikusi atsevišķa apspriešanās un saskaņā ar kuru piemērojamie tiesību akti ir tās dalībvalsts tiesības, kurā atrodas komandītsabiedrības juridiskā adrese, ir negodīgs šīs tiesību normas izpratnē, ja tas maldina patērētāju, radot viņam iespaidu, ka līgumam ir piemērojami vienīgi šīs dalībvalsts tiesību akti, un neinformējot viņu par to, ka saskaņā ar Konvencijas par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām, 5. panta 2. punktu un Regulas Nr. 593/2008 6. panta 2. punktu viņam ir tiesības uz aizsardzību, ko viņam nodrošina tās valsts imperatīvās normas, kuras tiesības būtu piemērojamas, ja nebūtu šī līguma noteikuma.

         (1)  OV C 221, 25.6.2018.


title: Lieta C-342/18 P: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 4. decembra spriedums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika (Apelācija – Dabasgāzes iekšējais tirgus – Direktīva 2009/73/EK – 32. pants – Trešo personu pieeja – 41. panta 6., 8. un 10. punkts – Noteikumi par tarifiem – 36. pants – Lūgums par atkāpi – OPAL cauruļvada izmantošanas nosacījumi – Valsts regulatīvā iestāde – Lēmums par atkāpi – Lūgums par grozījumiem – Eiropas Komisijas lēmums – Prasība atcelt tiesību aktu – LESD 263. panta ceturtā daļa – Pieņemamība – Lēmums, kas tieši neattiecas uz prasītāju)

text:
               3.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/4

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 4. decembra spriedums – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A./Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-342/18 P) (1)

      (Apelācija - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - 32. pants - Trešo personu pieeja - 41. panta 6., 8. un 10. punkts - Noteikumi par tarifiem - 36. pants - Lūgums par atkāpi - OPAL cauruļvada izmantošanas nosacījumi - Valsts regulatīvā iestāde - Lēmums par atkāpi - Lūgums par grozījumiem - Eiropas Komisijas lēmums - Prasība atcelt tiesību aktu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Pieņemamība - Lēmums, kas tieši neattiecas uz prasītāju)
      (2020/C 36/05)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (pārstāvji: sākotnēji M. Jeżewski, adwokat, vēlāk E. Buczkowska, radca prawny, un W. Sadowski, adwokat)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: K. Herrmann un O. Beynet), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: sākotnēji T. Henze, vēlāk J. Möller)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 276, 6.8.2018.


title: Lieta C-593/18 P: Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 28. novembra spriedums – ABB Ltd, ABB AB/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Eiropas apakšzemes un zemūdens spēka kabeļu tirgus – Tirgus sadale projektu kontekstā – Pierādīšanas pienākums – Nevainīguma prezumpcija – Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               3.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/11

      Tiesas (septītā palāta) 2019. gada 28. novembra spriedums – ABB Ltd, ABB AB/Eiropas Komisija
      (Lieta C-593/18 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas apakšzemes un zemūdens spēka kabeļu tirgus - Tirgus sadale projektu kontekstā - Pierādīšanas pienākums - Nevainīguma prezumpcija - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
      (2020/C 36/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: ABB Ltd, ABB AB (pārstāvji: I. Vandenborre un M. Frese, advocaten, S. Dionnet, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: H. van Vliet, I. Zaloguin un I. Rogalski)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija sprieduma lietā ABB/Komisija (T-445/14, nav publicēts, EU:T:2018:449) rezolutīvās daļas 1. punktu, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja ABB Ltd un ABB AB prasības atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 21 39 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl ar šo lēmumu tika atzīts, ka šie uzņēmumi ir atbildīgi par LESD 101. panta un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpumu, kopīgi vienojoties par atteikumu piegādāt apakšzemes spēka kabeļu piederumus ar spriegumu, kas ir vismaz 110 kV un mazāks par 220 kV, kā arī šī sprieduma rezolutīvās daļas 2. punktu.

                  2)

                  Pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt.

                  3)

                  Atcelt Lēmumu C(2014) 21 39 final, ciktāl tajā tiek atzīts, ka ABB Ltd un ABB AB ir atbildīgas par LESD 101. panta un 1992. gada 2. maija Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 53. panta pārkāpumu, kopīgi vienojoties par atteikumu piegādāt apakšzemes spēka kabeļu piederumus ar spriegumu, kas ir vismaz 110 kV un mazāks par 220 kV.

                  4)

                  ABB Ltd, ABB AB un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan saistībā ar apelācijas tiesvedību.

         (1)  OV C 436, 3.12.2018.


title: Lieta C-168/18: Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā – Direktīva 2008/94/EK – 8. pants – Papildu pensiju programmas – Tiesību uz vecuma pabalstiem aizsardzība – Minimālais garantētais aizsardzības līmenis – Bijušā darba devēja pienākums kompensēt arodpensijas samazinājumu – Ārēja sociālā nodrošinājuma struktūra – Tieša iedarbība)

text:
               24.2.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/3

      Tiesas (piektā palāta) 2019. gada 19. decembra spriedums (Bundesarbeitsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG/Günther Bauer
      (Lieta C-168/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darbinieku aizsardzība darba devēja maksātnespējas gadījumā - Direktīva 2008/94/EK - 8. pants - Papildu pensiju programmas - Tiesību uz vecuma pabalstiem aizsardzība - Minimālais garantētais aizsardzības līmenis - Bijušā darba devēja pienākums kompensēt arodpensijas samazinājumu - Ārēja sociālā nodrošinājuma struktūra - Tieša iedarbība)
      (2020/C 61/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītājs(a): Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

         Atbildētājs(a): Günther Bauer

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/94/EK (2008. gada 22. oktobris) par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams situācijai, kurā darba devējs, kas nodrošina arodpensijas izmaksāšanu ar starpuzņēmumu struktūras starpniecību, savas maksātnespējas dēļ nespēj nodrošināt kompensāciju par zaudējumiem saistībā ar minēto šīs starpuzņēmumu struktūras veikto maksājumu apmēra samazinājumu, kuru atļāvis finanšu darījumu uzraudzības valsts dienests, kas īsteno prudenciālo uzraudzību pār minēto struktūru.

                  2)

                  Direktīvas 2008/94 8. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka bijušam darba ņēmējam veikto arodpensijas maksājumu apmēra samazinājums viņa bijušā darba devēja maksātnespējas dēļ ir uzskatāms par acīmredzami nesamērīgu, lai gan attiecīgā persona saņem vismaz pusi no to maksājumu apmēra, kuri izriet no viņas iegūtajām tiesībām, ja šis bijušais darba ņēmējs šā samazinājuma dēļ jau dzīvo vai viņam nāktos dzīvot zem nabadzības riska sliekšņa, ko attiecībā uz konkrēto dalībvalsti aprēķinājis Eurostat.

                  3)

                  Direktīvas 2008/94 8. pantam, kurā paredzēts pienākums nodrošināt aizsardzības minimumu, varētu būt tieša iedarbība tādā ziņā, ka uz to var atsaukties, vēršoties pret privāttiesību subjektu, ko valsts izraudzījusies par darba devēju maksātnespējas riska garantiju iestādi arodpensiju jomā, ja, ņemot vērā šim subjektam uzticētās funkcijas un apstākļus, kādos tas tās tiek veiktas, šis subjekts var tikt pielīdzināts valstij, ciktāl tam uzticētā garantēšanas funkcija faktiski attiecas uz vecuma pensijas (pabalstu) veidiem, kuriem šajā 8. pantā ir paredzēts aizsardzības minimums.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.