               8.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/32

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 10. janvārī iesniegtā prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-3/14)
   (2014/C 138/09)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv Xavier Lewis un Markus Schneider, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 10. janvārī EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Norvēģijas Karalisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kuri nepieciešami, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 65.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīva 2009/12/EK par lidostas maksām) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Norvēģija nav izpildījusi minētajā aktā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības;

               2)

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Norvēģija līdz 2013. gada 30. martam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 30. janvāra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīvu 2009/12/EK par lidostas maksām (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 65.a punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Norvēģija nav izpildījusi savas akta 13. pantā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi akta īstenošanai.


title: Lieta C-582/10: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/22

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-582/10) (1)

   2012/C 49/39
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta T-26/02: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Daiichi Pharmaceutical  pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās vitamīnu produktu nozarē — Pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai — Naudas soda sākotnējās summas noteikšana — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Paziņojums par sadarbību)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/16

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Daiichi Pharmaceutical pret Komisiju
   (Lieta T-26/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās vitamīnu produktu nozarē - Pamatnostādnes naudas soda apmēra aprēķināšanai - Naudas soda sākotnējās summas noteikšana - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Paziņojums par sadarbību)
   (2006/C 108/26)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd, Tokija (Japāna) (pārstāvji — Ž. Buharts [J. Buhart] un P. M. Luī [P.-M. Louis], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Veinraits [R. Wainwright] un L. Pinjatoro-Nolina [L. Pignataro-Nolin])
   Priekšmets
   Prasība atcelt tiesību aktu vai samazināt naudas sodu, ko prasītājai uzliek ar Komisijas 2001. gada 21. novembra Lēmuma 2003/2/EK par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru 3. panta f) punktu (Lieta COMP/E-1/37.512 — Vitamīni) (OV 2003, L 6, 1. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas soda, kas prasītājai ir uzlikts ar Komisijas 2001. gada 21. novembra Lēmuma 2003/2/EK par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru 3. panta f) punktu (Lieta COMP/E-1/37.512 — Vitamīni), apmēru samazināt līdz 18 000 000 euro;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               prasītāja sedz četras piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu un četras piektdaļas Komisijas norādīto tiesāšanās izdevumu; Komisija sedz vienu piektdaļu savu tiesāšanās izdevumu un vienu piektdaļu prasītājas norādīto tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 97, 20.04.2002.


title: Lieta T-361/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – HB u.c./Komisija Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva — Klaiņojošu dzīvnieku aizsardzība — Psiholoģiskā iedarbība uz pieaugušajiem un bērniem — Reģistrācijas atteikums — Acīmredzama Komisijas pilnvaru neesamība — Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – HB u.c./Komisija
   (Lieta T-361/14) (1)

   (Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Klaiņojošu dzīvnieku aizsardzība - Psiholoģiskā iedarbība uz pieaugušajiem un bērniem - Reģistrācijas atteikums - Acīmredzama Komisijas pilnvaru neesamība - Regulas (ES) Nr. 211/2011 4. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts)
   (2017/C 161/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: HB (Linca, Austrija) un 6 citi prasītāji, kuri vārdi norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji – sākotnēji C. Kolar, vēlāk F. Moyse, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un J. Vondung)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2014. gada 26. marta Lēmumu C(2014) 2119 final, ar ko noraida pieteikumu reģistrēt pilsoņu iniciatīvu “Ethics for Animals and Kids”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               HB un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā, atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


title: Lieta T-63/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Air France /Komisija

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/9

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Air France/Komisija
   (Lieta T-63/11)
   2011/C 95/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Francija) (pārstāvji — A. Wachsmann un S. Thibault-Liger, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Eiropas Komisijas 2010. gada 9. novembra Lēmumu Nr. C(2010) 7694, galīgā redakcija, par LESD 101. panta, EEZ līguma 53. panta un Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 8. panta piemērošanu, lieta COMP/39.258 — Kravu aviopārvadājumi tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Société Air France, kā arī tā rezolutīvās daļas pamatojumu;

               —

               atcelt vismaz 5. panta b) punktu 2010. gada 9. novembra Lēmumā Nr. C(2010) 7694, galīgā redakcija, ar kuru ir uzlikts naudas sods Société Air France, un tā pamatojumu, vai samazināt, pamatojoties uz LESD 261. pantu, šo naudas sodu līdz atbilstošai summai;

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-62/11 Air France — KLM/Komisija.


title: Lieta C-258/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. maijā iesniedza Tribunalul Dâmbovița (Rumānija) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 25. maijā iesniedza Tribunalul Dâmbovița (Rumānija) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

   (Lieta C-258/10)
   ()
   2010/C 221/33
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Dâmbovița

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Nicușor Grigore

      Atbildētāja: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai laika posms, kurā mežsargam, kura darba laiks ir astoņas stundas dienā saskaņā ar individuālo darba līgumu, ir pienākums nodrošināt atsevišķas meža apgaitas uzraudzību, par kuru viņam attiecīgā gadījumā ir disciplinārā, mantiskā, administratīvā vai kriminālā atbildība par zaudējumiem, kas konstatēti teritorijā, kura atrodas viņa pārvaldībā, neatkarīgi no brīža, kurā zaudējumi rodas, ir “darba laiks” Eiropas Parlamenta un Padomes [2003. gada 4. novembra] Direktīvas 2003/88/EK (1) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 2. panta 1. punkta nozīmē?

               2)

               Vai atbilde uz 1. jautājumu ir citāda, ja mežsargs dzīvo dienesta dzīvoklī, kas atrodas tās meža apgaitas teritorijā, kuras pārvaldība viņam ir uzticēta?

               3)

               Vai ir pārkāpts Direktīvas 2003/88/EK 6. pants, kura nosaukums ir “Maksimālais nedēļas darba laiks”, ja — kaut arī individuālajā darba līgumā ir paredzēts maksimālais 8 stundu darba laiks dienā, 40 stundas nedēļā, — mežsargam likumos noteikto pienākumu dēļ faktiski ir jānodrošina tās meža apgaitas pastāvīga uzraudzība, kuras pārvaldība viņam ir uzticēta?

               4)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, — vai darba devējam ir pienākums maksāt darba samaksu vai līdzīgu atlīdzību par laiku, kurā mežsargam ir pienākums nodrošināt meža uzraudzību?

               5)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša, — kāds juridiskais režīms ir piemērojams darba laikam, kurā mežsargam ir jāuzrauga mežs, kura pārvaldība viņam ir uzticēta?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta C-470/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. augustā iesniedza High Court (Īrija) – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. augustā iesniedza High Court (Īrija) – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy/An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

   (Lieta C-470/16)
   (2016/C 428/09)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court (Īrija)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy

      Atbildētāji: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

      Prejudiciālie jautājumi

               i.

               Vai valsts tiesiskās iekārtas kontekstā tiesības uz Direktīvas 2011/92/ES (1) 11. panta 4. punktā paredzēto “ne pārmērīgi dārgo” procedūru ir piemērojamas procesam valsts tiesā, kurā tiek izskatīts jautājums par to, vai konkrētā prasība ir celta pareizajā procesa posmā, ja likumdevējs nav tieši un galīgi noteicis, kurā procesa posmā lēmums būtu jāapstrīd, kā arī ja šis jautājums ir jāizlemj, risinot strīdu tiesā, ņemot vērā katru konkrēto prasības pieteikumu katrā atsevišķā gadījumā saskaņā ar common law noteikumiem;

               ii.

               vai nosacījums par to, ka, ievērojot Direktīvas 2011/92/ES 11. panta 4. punktu, procedūrai ir jābūt “ne pārmērīgi dārgai”, ir piemērojams tādas tiesvedības visiem elementiem, kurā tiek apstrīdēta tādu lēmumu, darbību vai bezdarbības likumība (valsts vai Savienības tiesību kontekstā), uz kuru attiecas šīs direktīvas noteikumi par sabiedrības līdzdalību, vai arī tas ir piemērojams tikai Savienības tiesību elementiem šādas prasības par apstrīdēšanu gadījumā (vai, jo īpaši tikai tiem tās elementiem, kas attiecas uz šīs direktīvas noteikumiem par sabiedrības līdzdalību);

               iii.

               vai Direktīvas 2011/92/ES 11. panta 1. punktā minētā frāze “lēmumu, darbību vai bezdarbības” ietver administratīvus lēmumus, kuri ir pieņemti, izskatot attīstības piekrišanas pieprasījumu, neatkarīgi no tā, vai ar šādiem administratīvajiem lēmumiem neatgriezeniski un galīgi tiek noteiktas pušu juridiskās tiesības;

               iv.

               vai, lai nodrošinātu efektīvu tiesisko aizsardzību jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības vides jomā, valsts tiesai ir jāinterpretē valsts tiesības tā, lai tās, cik vien tas iespējams, atbilstu Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā, 9. panta 3. punkta mērķiem, a) procedūrā, kurā tiek apstrīdēta tāda attīstības piekrišanas procesa likumība, kas ietver kopīgu interešu projektu, kāds ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regulā Nr. 347/2013 (2) ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes, un/vai b) procedūrā, kurā tiek apstrīdēta attīstības piekrišanas procesa likumība, ja attīstības projekts skar Eiropas teritoriju saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;

               v.

               vai, gadījumā, ja atbilde uz iepriekšējā jautājuma a) un/vai b) punktu ir apstiprinoša, nosacījums par to, ka prasītājiem ir “jāatbilst attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem, ja tādi būtu”, liedz uzskatīt, ka Konvencijai būtu tiešā iedarbība, apstākļos, kad prasītāji ir izpildījuši valsts tiesību aktos paredzētos kritērijus attiecībā uz pieteikuma iesniegšanu, un/vai viņiem acīmredzami ir tiesības iesniegt pieteikumu a) procedūrā, kurā tiek apstrīdēta tāda attīstības piekrišanas procesa likumība, kas ietver kopīgu interešu projektu, kāds ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regulā Nr. 347/2013 ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes, un/vai b) procedūrā, kurā tiek apstrīdēta attīstības piekrišanas procesa likumība, ja attīstības projekts skar Eiropas teritoriju saskaņā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību;

               vi.

               vai dalībvalsts var paredzēt tiesiskajā regulējumā izņēmumus noteikumam, ka tiesvedībām vides jomā nav jābūt pārmērīgi dārgām, ja šāds izņēmums nav paredzēts Direktīvā 2011/92/ES vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Konvencijā par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā; kā arī

               vii.

               vai, jo īpaši valsts tiesību aktos paredzētā prasība par cēloņsakarību starp apgalvoto prettiesisko darbību vai lēmumu un videi nodarīto kaitējumu kā nosacījumu valsts tiesiskā regulējuma piemērojamībai, lai īstenotu Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas parakstīta 1998. gada 25. jūnijā Orhūsā, 9. panta 4. punktu, šādi nodrošinot, ka tiesvedības vides jomā nav pārmērīgi dārgas, ir saderīga ar Konvenciju.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OJ 2012, L 26, 1. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regula (ES) Nr. 347/2013, ar ko nosaka Eiropas energoinfrastruktūras pamatnostādnes un atceļ Lēmumu Nr. 1364/2006/EK, groza Regulu (EK) Nr. 713/2009, Regulu (EK) Nr. 714/2009 un Regulu (EK) Nr. 715/2009 (OV 2013, L 115, 39. lpp.).


title: Lieta C-147/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Consiglio di Stato  (Itālija), piektās nodaļas  2006. gada 20. marta  rīkojumu —  SECAP SpA  pret  Comune di Torino

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija), piektās nodaļas 2006. gada 20. marta rīkojumu — SECAP SpA pret Comune di Torino

   (Lieta C-147/06)
   (2006/C 143/42)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato (Itālija), piektā nodaļa
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SECAP SpA

      Atbildētāja: Comune di Torino u.c.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/37/EEK (1) 30. panta 4. punktā iekļautā norma vai arī Direktīvas 2004/18/EK (2) 55. panta 1. un 2. punktā iekļautā līdzīgā norma (ja uzskata, ka ir piemērojama šī pēdējā minētā norma), saskaņā ar kuru līgumslēdzējai iestādei, ja piedāvājumu skaits ir neparasti mazs salīdzinājumā ar sniedzamajiem pakalpojumiem, pirms piedāvājumu noraidīšanas rakstiski ir jāpieprasa sniegt precizējumus par piedāvājuma saturu, ko tā uzskata par nepieciešamiem, un ir jāpārbauda šis saturs, ņemot vērā sniegtos paskaidrojumus, ir uzskatāma par Kopienu tiesību vispārēju principu?

               2)

               Vai noliedzošas atbildes gadījumā uz iepriekšējo jautājumu, proti, “ja attiecīgajai normai nepiemīt Kopienu tiesību vispārēja principa pazīmes,” Direktīvas 93/37/EEK 30. panta 4. punktā iekļautā norma vai arī Direktīvas 2004/18/EK 55. panta 1. un 2. punktā iekļauta līdzīgā norma (ja uzskata, ka ir piemērojama šī pēdējā minētā norma), saskaņā ar kuru līgumslēdzējai iestādei, ja piedāvājumu skaits ir neparasti mazs salīdzinājumā ar sniedzamajiem pakalpojumiem, pirms piedāvājumu noraidīšanas rakstiski ir jāpieprasa sniegt precizējumus par piedāvājuma saturu, ko tā uzskata par nepieciešamiem, un ir jāpārbauda šis saturs, ņemot vērā sniegtos paskaidrojumus, tomēr netieši rada konkurences principam raksturīgas sekas vai ir uzskatāma par “principu, kas atvasināts” no konkurences principa, ņemot vērā arī administratīvās pārskatāmības principu un principu par diskriminācijas aizliegumu pilsonības dēļ, un tādējādi ir uzskatāma par tieši piemērojamu un pārāku par, iespējams, nesaderīgām valsts tiesību normām, ko dalībvalstis ir pieņēmušas, lai reglamentētu publisko iepirkumu piešķiršanas procedūras, kurām Kopienu tiesības nav tieši piemērojamas?

      (1)  OV L 199, 54. lpp.

      (2)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-427/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesarbeitsgericht (Vācija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Birgit Bartsch pret Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesarbeitsgericht (Vācija) 2006. gada 18. oktobra rīkojumu — Birgit Bartsch pret Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

   (Lieta C-427/06)
   (2006/C 326/61)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Birgit Bartsch

      Atbildētāja: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai Eiropas Kopienu primārās tiesības ietver vecuma diskriminācijas aizliegumu, kā aizsardzību dalībvalstu tiesām ir jānodrošina arī gadījumos, ja diskriminējošajai attieksmei iespējams nav saistības ar Kopienu tiesībām?

                           b)

                           Gadījumā, ja uz a) jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                           Vai šāda saikne ar Kopienu tiesībām tiek izveidota ar EKL 13. pantu vai arī — pirms transponēšanas termiņā beigām — ar Padomes Direktīvu 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1)?

               2)

               Vai no 1. jautājuma atbildes izrietošais Kopienu tiesību vecuma diskriminācijas aizliegums ir piemērojams arī privātiem darba devējiem, no vienas puses, un to darba ņēmējiem vai aroda pensijas saņēmējiem un viņu kā apgādnieku zaudējušām personām, no otras puses?

               3)

               Gadījumā, ja uz 2. prejudiciālo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:

                           a)

                           Vai šāds vecuma diskriminācijas aizliegums attiecas arī uz uzņēmumu pensiju sistēmu, saskaņā ar kuru netiek nodrošināta pensija apgādnieku zaudējušai personai — dzīvesbiedram, ja tas ir vairāk kā par 15 gadiem jaunāks par mirušo bijušo darba ņēmēju?

                           b)

                           Gadījumā, ja uz a) jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
                           Vai šādu noteikumu var attaisnot ar faktu, ka darba ņēmējs ir ieinteresēts ierobežot riskus, kas izriet no uzņēmuma pensiju sistēmas?

                           c)

                           Gadījumā, ja uz 3. b) jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                           Vai attiecībā uz aroda pensiju tiesībām vecuma diskriminācijas aizliegums ir piemērojams neierobežoti ar atpakaļejošu spēku, vai arī attiecībā uz pagātni tas tiek ierobežots, un, ja tā, cik lielā mērā?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-98/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 17. decembra spriedumu lietā T-336/08 Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 1. martā iesniedza Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 17. decembra spriedumu lietā T-336/08 Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2011. gada 1. martā iesniedza Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

   (Lieta C-98/11 P)
   2011/C 145/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (pārstāvji — G. Hild, Rechtsanwältin, R. Lange, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   atcelt Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 17. decembra spriedumu lietā T-336/08 un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru šī tiesa ir noraidījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 11. jūnija lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas pieteikumu reģistrēt trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido šokolādes zaķa ar sarkanu lenti forma.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu apelācijas sūdzību pamato ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta pārkāpumu.
   Runājot par pirmo apelācijas sūdzības pamatu par atšķirtspējas pārbaudi, nedz ITSB veiktā pārbaude, nedz arī Vispārējās tiesas veiktais tiesiskais vērtējums neesot pietiekams, lai atbilstu tiesību prasībām, jo abas šīs iestādes savus lēmumus esot balstījušas uz pieņēmumiem. ITSB esot pieņēmis, ka konstatējums, ka lieldienu šokolādes zaķis saistībā ar lieldienu svētkiem ir tipiska forma, ir piemērojams visām Savienības dalībvalstīm, un ka tas ir neapstrīdams. Taču šis apstāklis nekad neesot bijis neapstrīdams; apelācijas sūdzības iesniedzēja šo konstatējumu esot tieši apstrīdējusi, norādot plašus faktiskos apstākļus. ITSB un Vispārējai tiesai, lai izpildītu savu pārbaudes uzdevumu atbilstoši Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punktam, esot vajadzējis minētos apstākļus izskatīt. Turklāt Vispārējā tiesa esot nonākusi pie secinājuma, ka apzeltītas folijas lieldienu šokolādes zaķim izmantošana tirgū ir parasta, lai gan spriedumā ir minēti tikai trīs citi apzeltītā folijā ietīti izstrādājumi. Tik mazs produktu skaits nevarētu būt pamats tam, lai pazīmi uzskatītu par “tirgū parastu”.
   Tas, ka Vispārējās tiesas pieņēmums, ka preču zīmei neesot raksturīgās atšķirtspējas ES kopumā, ir nepamatots, izrietot arī no fakta, ka Eiropas Savienības 15 dalībvalstīs attiecīgais apzīmējums esot reģistrēts kā preču zīme.
   Vispārējās tiesas tiesību izpratne, uz kuru attiecas otrais apelācijas sūdzības pamats, ka preču zīmei izmantošanas rezultātā ir jāiegūst atšķirtspēja visā Savienībā, esot kļūdaina divu iemeslu dēļ.
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi, ka atšķirtspēja izmantošanas rezultātā ir jāiegūst tikai tajā [teritorijā], kur nav bijis raksturīgās atšķirtspējas. Attiecībā uz 15 dalībvalstīm, kurās attiecīgajai preču zīmei esot raksturīgā atšķirtspēja, prasība par atšķirtspējas iegūšanu izmantošanas rezultātā tādējādi neesot piemērojama. Ja sekotu izpratnei, ka, novērtējot atšķirtspēju, tomēr ir jāņem vērā atsevišķas dalībvalstis, būtu jānosaka tajās esošā faktiskā situācija. Tā kā saskaņā ar Regulas 74. pantu atšķirtspēja esot jāpārbauda pēc savas ierosmes, ITSB šajā sakarā esot bijis jāveic konkrēti konstatējumi attiecībā uz katru atsevišķu Savienības dalībvalsti. ITSB un Vispārējā tiesa to neesot izdarījusi.
   Otrkārt, Vispārējās tiesas apsvērumi neesot saderīgi ar Kopienas preču zīmes vienotā rakstura principu. Novērtējot iespēju reģistrēt [preču zīmi] un, šajā konkrētajā gadījumā, atšķirtspēju, Eiropas Savienība esot uzskatāma par kopēju vienotu tirgu. Ja atšķitspēja izmantošanas rezultātā ir tikusi iegūta attiecībā uz Eiropas Savienības iedzīvotāju kopuma prevalējošu daļu, tam esot jābūt pietiekamam aizsardzībai visā Eiropas tirgū.


title: Lieta C-481/12: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums ( Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UAB “Juvelta” /VĮ “Lietuvos prabavimo rūmai” (Preču brīva aprite — LESD 34. pants — Importa kvantitatīvie ierobežojumi — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Dārgmetālu izstrādājumu tirdzniecība — Zīmogs — Ar importa dalībvalsts tiesisko regulējumu noteiktas prasības)

text:
               22.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 85/9

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 16. janvāra spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — UAB “Juvelta”/VĮ “Lietuvos prabavimo rūmai”

   (Lieta C-481/12) (1)

   (Preču brīva aprite - LESD 34. pants - Importa kvantitatīvie ierobežojumi - Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību - Dārgmetālu izstrādājumu tirdzniecība - Zīmogs - Ar importa dalībvalsts tiesisko regulējumu noteiktas prasības)
   2014/C 85/14
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “Juvelta”

      Atbildētājs: VĮ “Lietuvos prabavimo rūmai”

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — LESD 34. un 36. panta interpretācija — Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību — Dārgmetālu izstrādājumu apzīmogošana — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikta prasība uzlikt izstrādājumiem neatkarīgas un sertificētas struktūras noteikta veida zīmogu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Aizliegums tirgot izstrādājumus ar izcelsmes valsts zīmogu, kas neatbilst valstī noteiktām prasībām — Papildu zīmoga esamība ar nepieciešamo informāciju, taču kuru nav uzlikusi neatkarīga un sertificēta struktūra

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru, lai Eiropas Savienības dalībvalsts tirgū varētu tirgot dārgmetālu izstrādājumus, kas ir importēti no citas dalībvalsts, kurā šo izstrādājumu tirgošana ir atļauta un kuri ir apzīmogoti atbilstoši šīs otras dalībvalsts tiesiskajam regulējumam, šie izstrādājumi, ja ziņas par šo izstrādājumu provi, kuras ir ietvertas zīmogā, neatbilst pirmās dalībvalsts tiesiskajā regulējumā noteiktajām prasībām, ir no jauna jāapzīmogo ar dalībvalsts sertificēta un neatkarīga proves biroja zīmogu, ar kuru apstiprina, ka iepriekš minētie izstrādājumi ir tikuši kontrolēti, un uz tiem jānorāda prove atbilstoši iepriekš minētajām prasībām;

               2)

               apstāklis, ka papildu zīmogs importētu dārgmetālu izstrādājumiem, kas ir paredzēts, lai importa dalībvalsts patērētājiem saprotamā veidā sniegtu norādes par šo izstrādājumu provi, nav uzspiests dalībvalsts sertificētā un neatkarīgā proves birojā, neietekmē atbildi, kas ir sniegta uz pirmo jautājumu, ja proves zīmogs minētajiem izstrādājumiem ir ticis iepriekš uzspiests neatkarīgā eksporta dalībvalsts sertificētā proves birojā un ja norādes, kas ir sniegtas ar šo papildu apzīmogošanu, atbilst tām, kuras ir ietvertas šajā zīmogā.

      (1)  OV C 9, 12.1.2013.


title: Lieta T-95/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – Walcher Meßtechnik /ITSB ( “HIPERDRIVE” ) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HIPERDRIVE” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/29

         Vispārējās tiesas 2014. gada 22. maija spriedums – Walcher Meßtechnik/ITSB (“HIPERDRIVE”)
   (Lieta T-95/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HIPERDRIVE” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   2014/C 212/36
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Vācija) (pārstāvis – S. Walter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Poch)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 13. decembra lēmumu lietā R 1779/2012-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “HIPERDRIVE” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Walcher Meßtechnik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta C-114/12: Prasība, kas celta 2012. gada 1. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/5

         Prasība, kas celta 2012. gada 1. martā — Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-114/12)
   2012/C 138/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, J. Samnadda)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kas tikušies Padomes ietvaros, lēmumu par Eiropas Savienības un tās dalībvalstu piedalīšanos pārrunās, lai pieņemtu Eiropas Padomes Konvenciju par raidorganizāciju tiesību aizsardzību;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 2. panta 2. punkts un 3. panta 2. punkts, jo Padome ir uzskatījusi, ka attiecīgais jautājums ir dalītās kompetences jautājums un ļāvusi dalībvalstīm vai iestādei, kas nav Komisija, veikt pārrunas par līgumu jautājumā, kas ir ekskluzīvās kompetences jautājums. Nākotnē plānotā Eiropas Padomes Konvencija var ietekmēt vai grozīt to ES direktīvu piemērošanas jomu, kas attiecas uz raidorganizāciju tiesībām, kā arī to ES direktīvu piemērošanas jomu, kas vispārēji attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesībām. Nākotnē plānotā Konvencija būs balstīta uz pašreizējo ES tiesību kopumu un nenovēršami radīs grozījumus ES direktīvās, ja Eiropas Padomes ietvaros raidorganizācijām tiks nodrošināts augstāks aizsardzības līmenis.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir noticis procedūras pārkāpums un pārkāpti nosacījumi, lai ļauj Savienībai veikt pārrunas par starptautiskiem nolīgumiem. Tikai Padome (un nevis Padome kopā ar dalībvalstīm) ir tiesīga sniegt atļauju Savienībai veikt pārrunas.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti balsošanas noteikumi Padomē. Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Padome ir pārkāpusi 218. panta 8. punktu, saskaņā ar kuru Padome pieņem lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Līgumu mērķi un lojālas sadarbības princips. Padome, rīkojoties kopā ar dalībvalstīm, apdraud Savienības pastāvību un vājina Savienības organizatorisko struktūru.


title: Lieta T-418/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — De Nicola /EIB (Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Veselības apdrošināšana — Atteikšanās segt medicīniskos izdevumus — Pieteikums par neatkarīga ārsta noteikšanu — Saprātīgs termiņš — Lūguma uzsākt samierināšanas procedūru noraidījums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība atlīdzināt medicīniskos izdevumus — Lis pendens)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/23

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — De Nicola/EIB
   (Lieta T-418/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Veselības apdrošināšana - Atteikšanās segt medicīniskos izdevumus - Pieteikums par neatkarīga ārsta noteikšanu - Saprātīgs termiņš - Lūguma uzsākt samierināšanas procedūru noraidījums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība atlīdzināt medicīniskos izdevumus - Lis pendens)
   2013/C 313/45
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji — sākotnēji T. Gilliams un F. Martin, pēc tam T. Gilliams un G. Nuvoli, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācija par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-49/10 De Nicola/EIB (Krājumā vēl nav publicēts), kura ir vērsta uz šī sprieduma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-49/10 De Nicola/EIB (Krājumā vēl nav publicēts) atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīti Carlo De Nicola prasījumi attiecībā uz Eiropas Investīciju bankas (EIB) lēmuma, ar kuru ir noraidīts viņa lūgums iecelt trešo ārstu, atcelšanu;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               atcelt EIB lēmumu nokavējuma dēļ noraidīt Carlo De Nicola lūgumu iecelt trešo ārstu;

               4)

               De Nicola un EIB paši sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību gan Civildienesta tiesas instancē, gan arī šajā instancē.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta T-513/08 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. aprīļa rīkojums — Komisija/ Smadja

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. aprīļa rīkojums — Komisija/Smadja

   (Lieta T-513/08 P) (1)

   2012/C 184/35
   Tiesvedības valoda — franču
   Apelāciju palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-159/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Metronia/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE O NADA”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRIPLE O NADA” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TRIPLE BINGO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. maija spriedums – Metronia/EUIPO – Zitro IP (“TRIPLE O NADA”)
   (Lieta T-159/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TRIPLE O NADA” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “TRIPLE BINGO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 213/38)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Metronia, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – A. Vela Ballesteros, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 15. februāra lēmumu lietā R 2605/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Zitro IP un Metronia

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Metronia, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-176/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgericht für ZRS Wien2005. gada 8. aprīļa lēmumu lietā KVZ retec GmbH pret Austrijas Republiku (Federālais ministrs lauksaimniecības, mežsaimniecības, dabas aizsardzības un ūdensapgādes jautājumos)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landesgericht für ZRS Wien 2005. gada 8. aprīļa lēmumu lietā KVZ retec GmbH pret Austrijas Republiku (Federālais ministrs lauksaimniecības, mežsaimniecības, dabas aizsardzības un ūdensapgādes jautājumos)
   (Lieta C-176/05)
   (2005/C 143/45)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Landesgericht für ZRS Wien (Vīnes pavalsts civillietu tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 8. aprīļa lēmumu lietā KVZ retec GmbH pret Austrijas Republiku (Federālais ministrs lauksaimniecības, mežsaimniecības, dabas aizsardzības un ūdensapgādes jautājumos) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 20. aprīlī.

      Landesgericht für ZRS Wien lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai uz dzīvnieku miltu pārvadājumiem (tranzīts, respektīvi, vešana atpakaļ) atkritumu veidā, neatkarīgi no tā, vai tie satur īpaša riska materiālu vai — nē, attiecas Regulā par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās noteiktais paziņošanas pienākums?
               Pozitīvas atbildes gadījumā:

               2.

               Vai saskaņā ar Regulas par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās 1. panta 2. punkta d) apakšpunktu šī regula neattiecas uz dzīvnieku miltu pārvadājumiem, neatkarīgi no tā, vai tie satur īpaša riska materiālu — vai nē?
               Negatīvas atbildes gadījumā uz 2. jautājumu:

               3.

               Vai dzīvnieku miltu,

                           a)

                           kas nesatur īpaša riska materiālu vai

                           b)

                           kas satur īpaša riska materiālu (klasificēts kā pirmās kategorijas materiāls atbilstoši Regulai, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam (Regula (EK) Nr. 1774/2002)),

                     pārvadājumi (tranzīts, respektīvi, vešana atpakaļ), ja runa ir par atkritumiem Regulas par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās izpratnē, nepaziņojot par to kompetentajām iestādēm un nesaņemot to piekrišanu, saskaņā ar šīs regulas 26. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu ir nelikumīga?


title: Lieta C-50/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/24

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-50/10)
   2010/C 100/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Alcover San Pedro un C. Zadra)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika, neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Direktīvas 2008/1/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli (1) 6. un 8. pantu vai attiecīgā gadījumā pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, panāk, ka esošās iekārtas Direktīvas 2008/1/EK 2. panta 4. punkta izpratnē tiek ekspluatētas saskaņā ar šīs direktīvas 3., 7., 9., 10. un 13. pantā, 14. panta a) un b) apakšpunktā, kā arī 15. panta 2. punktā noteiktajām prasībām, nav izpildījusi šīs direktīvas, 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 5. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to kompetentās iestādes, izmantojot atļaujas saskaņā ar 6. un 8. pantu vai attiecīgā gadījumā pārskatot un vajadzības gadījumā atjauninot nosacījumus, panāk, ka esošās iekārtas, kā uz tām ir norādīts Direktīvas 2008/1/EK 2. panta 4. punktā, tiek ekspluatētas saskaņā ar direktīvā noteiktajām prasībām ne vēlāk kā līdz 2007. gada 30. oktobrim.
   Tomēr 2010. janvārī un it īpaši šī prasības pieteikuma iesniegšanas brīdī Itālijas valdība vēl jo projām nav izpildījusi Direktīvas 2008/1/EK 5. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

      (1)  OV L 24, 8. lpp.


title: Lieta T-535/08: Prasība, kas celta 2008. gada 8. decembrī — Tuzzi fashion /ITSB — El Corte Inglés ( Emidio Tucci )

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 8. decembrī — Tuzzi fashion/ITSB — El Corte Inglés (“Emidio Tucci”)
   (Lieta T-535/08)
   (2009/C 55/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tuzzi fashion GmbH, Fulda (Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: El Corte Inglés, SA, Madride (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 23. septembra lēmumu lietā R 1561/2007-2; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Emidio Tucci” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1 078 843 vārdiskai preču zīmei “TUZZI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 496 835, kas ir spēkā Austrijā, Francijā, Beniluksa valstīs un Polijā, vārdiskai preču zīmei “TUZZI” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; sabiedrības nosaukums “TUZZI FASHION GMBH”, kas Vācijā tiek izmantots tirdzniecībā attiecībā uz apģērbiem

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. un 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēju; Padomes Regulas Nr. 40/94 73. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pilnīgi izskatījusi prasītājas izvirzītos argumentus un neesot objektīvi norādījusi pamatojumu lēmumam; Padomes Regulas Nr. 40/94 74. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot sevi ierobežojusi ar lietas dalībnieku izvirzīto apstākļu, pierādījumu un argumentu pārbaudi; Regulas Nr. 40/94 79. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome, novērtējot prasītājas izvirzīto iebildi par tiesību pārkāpumu, neesot ņēmusi vērā dalībvalstīs atzītos procesuālo tiesību principus.


title: Lieta T-328/12: Prasība, kas celta 2012. gada 24. jūlijā — Mundipharma /ITSB — AFP Pharmaceuticals ( “Maxigesic” )

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/34

         Prasība, kas celta 2012. gada 24. jūlijā — Mundipharma/ITSB — AFP Pharmaceuticals (“Maxigesic”)
   (Lieta T-328/12)
   2012/C 287/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mundipharma GmbH (Limburg a.d. Lahn, Vācija) (pārstāvis — F. Nielsen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: AFP Pharmaceuticals Ltd (Takapuna, Jaunzēlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 23. maija lēmumu lietā R 1788/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: AFP Pharmaceuticals Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Maxigesic” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 056 104

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “OXYGESIC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-290/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Marketing Service Magdeburg GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG , ko pārstāv priekšsēdētājs

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Marketing Service Magdeburg GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   (Lieta C-290/06)
   (2006/C 261/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marketing Service Magdeburg GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 47. panta 2. punkts kopā ar EKL 95. pantu, kopā ar 12. panta piekto ievilkumu, kopā ar 7. panta 1. punktu Direktīvā 97/67/EK redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK (1), ir jāinterpretē tādā veidā, ka tad, ja vispārējo pakalpojumu sniedzējs piemēro īpašus tarifus klientiem, kas ir juridiskas personas, un kas šķirošanas centros nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, vispārējo pakalpojumu sniedzējam ir pienākums šos īpašos tarifus piemērot arī uzņēmumiem, kuri pasta sūtījumus savāc no sūtītāja, tajā pašā pieņemšanas punktā un ar tādiem pašiem nosacījumiem kā klientiem, kas ir juridiskas personas un kas nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, un tādējādi vispārējo pakalpojumu sniedzējs nevar apzināti to atteikt, pamatojoties uz to, ka tam ir pienākums sniegt vispārējos pakalpojumus?

      (1)  OV L 176, 21. lpp.


title: Lieta T-31/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 14. novembra spriedumu lietā F-75/11 Bouillez /Padome 2013. gada 24. janvārī iesniedza Vincent Bouillez

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 14. novembra spriedumu lietā F-75/11 Bouillez/Padome 2013. gada 24. janvārī iesniedza Vincent Bouillez

   (Lieta T-31/13 P)
   2013/C 86/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Vincent Bouillez (Overijse, Beļģija) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 14. novembra spriedumu lietā F-75/11 Vincent Bouillez/Padome;

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt apelācijas sūdzības iesniedzēju amatā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa bez faktiskas kontroles esot atzinusi, ka pirmajā instancē apstrīdētais lēmums esot saderīgs ar pienākuma norādīt pamatojumu principu, lai gan Civildienesta tiesa Padomei neesot pieprasījusi nevienu pierādījumu attiecībā uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. pantā paredzēto kritēriju konkrētu piemērošanu, veicot apelācijas sūdzības iesniedzēja un citu amatā paaugstināmo ierēdņu salīdzinošo nopelnu izvērtējumu.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa esot pamatojusies uz vienkāršiem Padomes apgalvojumiem, saskaņā ar kuriem, veicot salīdzinošo nopelnu novērtējumu, esot ņemts vērā atbildības līmenis, lai secinātu, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs netika pierādījis pretējo, neraugoties uz informāciju, ko viņš bija iesniedzis procesa organizatorisko pasākumu ietvaros un no kuras izrietēja, ka vairākiem amatā paaugstinātajiem ierēdņiem nebija ne augstāks atbildības līmenis, ne augstāks kopējais novērtējums, ne arī lielāks izmantoto valodu skaits (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 45. un 46. punktu).

               3)

               Trešais pamats attiecas uz pretrunīgu argumentāciju tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa nevarēja vispirms apgalvot, ka Padome bija pamatoti nolēmusi veikt visu 2007. gadā amatā paaugstināmo AST 6 pakāpes ierēdņu jaunu salīdzinošo nopelnu novērtējumu, lai pēc tam apgalvotu, ka Padomei nebija pienākuma ņemt vērā tāda ierēdņa konkrētos nopelnus, kas jau bija paaugstināts amatā šīs paaugstināšanas amatā ietvaros un kura paaugstināšana amatā bija kļuvusi galīga (saistībā ar pārsūdzētā sprieduma 69. un 70. punktu).
               Apelācijas sūdzības iesniedzējs turklāt apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā, pamatojoties uz lietas materiāliem, neatzina faktus par tādiem, kas veido acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-213/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. oktobra spriedums — P /Parlaments (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Atlaišana no darba — Uzticības zaudēšana — Pamatojums — Pierādījumu sagrozīšana)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/29

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. oktobra spriedums — P/Parlaments
   (Lieta T-213/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Atlaišana no darba - Uzticības zaudēšana - Pamatojums - Pierādījumu sagrozīšana)
   2011/C 347/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: P (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji S. Seyr un R. Ignătescu, pēc tam S. Seyr)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2010. gada 24. februāra spriedumu lietā F-89/08 P/Parlaments (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               P k-dze sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta F-18/05 RENV: Civildienesta tiesas 2009. gada 29. septembra rīkojums — D /Komisija

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/67

         Civildienesta tiesas 2009. gada 29. septembra rīkojums — D/Komisija
   (Lieta F-18/05 RENV) (1)

   2009/C 282/128

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005., 25. lpp.


title: Lieta T-454/05 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 24. marta  rīkojums —  Sumomito Chemical Agro Europe  un  Philagro France  pret Komisiju (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieņemamība)

text:
               20.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/13

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 24. marta rīkojums — Sumomito Chemical Agro Europe un Philagro France pret Komisiju
   (Lieta T-454/05 R)
   (Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Pieņemamība)
   (2006/C 121/22)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājas: Sumomito Chemical Agro Europe SAS un Philagro France SAS, Saint-Didier-au-Mont-d'Or, Francija (pārstāvji — K. Van Maldegem un C. Mereu, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Doherty)
   Priekšmets
   Pieteikums, kura mērķis ir, pirmkārt, lēmuma, kas šķietami ir ietverts Komisijas 2005. gada 20. oktobra vēstulē, atcelšana un, otrkārt, noteiktu pagaidu pasākumu veikšana attiecībā uz Komisijas veikto administratīvo procedūru, lai iekļautu procimidonu Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvas 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) I pielikumā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta F-30/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – ZZ/SEAE

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/50

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – ZZ/SEAE

   (Lieta F-30/15)
   (2015/C 146/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (SEAE)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu izpildīt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2014. gada 26. februāra spriedumu lietā F-53/13 Diamantopoulos/SEAE nepaaugstināt prasītāju AD 12 pakāpē paaugstināšanas amatā 2012. gadam ietvaros, kā arī atlīdzināt zaudējumus un morālo kaitējumu, kas, kā apgalvots, ir nodarīts.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka 2014. gada 29. aprīļa lēmums nepaaugstināt prasītāju AD 12 pakāpē paaugstināšanas amatā 2012. gadam ietvaros ir nelikumīgs;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kompensāciju EUR 25  000 apmērā;

               —

               piespriest SEAE atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-522/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 11. marta spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telekomunikacja Polska S.A. w. Warszawie/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Elektroniskie sakari — Telekomunikāciju pakalpojumi — Direktīva 2002/21/EK — Direktīva 2002/22/EK — Līguma par pakalpojumu saņemšanu noslēgšanas pakārtošana līguma par citu pakalpojumu saņemšanu noslēgšanai — Aizliegums — Platjoslas interneta tīkls)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/12

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 11. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Telekomunikacja Polska S.A. w. Warszawie/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

   (Lieta C-522/08) (1)

   (Elektroniskie sakari - Telekomunikāciju pakalpojumi - Direktīva 2002/21/EK - Direktīva 2002/22/EK - Līguma par pakalpojumu saņemšanu noslēgšanas pakārtošana līguma par citu pakalpojumu saņemšanu noslēgšanai - Aizliegums - Platjoslas interneta tīkls)
   2010/C 113/16
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Telekomunikacja Polska S.A. w. Warszawie

      Atbildētāja: Warszawie/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sad Administracyjny — EKL 95. panta, kā arī 13. apsvēruma un 5. un 8. panta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar to saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (“piekļuves” direktīva) (OV L 108, 7. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (“atļaujas” direktīva) (OV L 108, 21. lpp.) noteikumu interpretācija, 1. un 28. apsvēruma, 1. panta 3. punkta un 3., 7., 8., 14., 15., 16. un 19. panta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (“ietvardirektīva”) (OV L 108, 33. lpp.), un 26. apsvēruma un 16. un 17. panta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (“universālo pakalpojumu” direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru aizliedz visiem uzņēmumiem, kas sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, noteikt, ka līgumu slēgšana par pakalpojumu sniegšanu ir atkarīga no cita pakalpojuma pirkšanas — No līguma par telefonlīniju noslēgšanas atkarīga līguma par ātrgaitas internetu noslēgšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (“pamatdirektīva”) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (“universālā pakalpojuma direktīva”) ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā 2004. gada 16. jūlija Telekomunikāciju likuma (ustawa — Prawo telekomunikacyjne) 57. panta 1. punkta 1. apakšpunkts, saskaņā ar kuru ir aizliegts līguma par pakalpojumu saņemšanu slēgšanu pakārtot līguma ar tiešo lietotāju par citu pakalpojumu saņemšanu noslēgšanai.
   Tomēr Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā, izņemot konkrētus gadījumus un neņemot vērā lietas īpašos apstākļus, pārdevējam tiek aizliegts sniegt patērētājam jebkādu saistīto piedāvājumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-179/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. martā – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille un Tariot (“NYOUX”)

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/59

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. martā – Laboratoire Nuxe/EUIPO – Camille un Tariot (“NYOUX”)
   (Lieta T-179/17)
   (2017/C 144/80)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratoire Nuxe (Parīze, Francija) (pārstāvji – P. Wilhelm un J. Roux, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Elisabeth Camille (Alikante, Spānija), Jean Yves Tariot (Alikante, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “NYOUX” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 931 739

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 16. janvāra lēmums lietā R 718/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-108/08P: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. aprīļa rīkojums — Portela & Companhia , SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Juan Torrens Cuadrado, Josep Gilbert Sanz

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 22. aprīļa rīkojums — Portela & Companhia, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Juan Torrens Cuadrado, Josep Gilbert Sanz

   (Lieta C-108/08P) (1)

   (2008/C 209/64)

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 158, 21.6.2008.


title: Lieta T-505/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — Höganäs /ITSB — Haynes ( “ASTALOY” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ASTALOY” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “HASTELLOY” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču zīmju līdzāspastāvēšana)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/16

         Vispārējās tiesas 2013. gada 10. aprīļa spriedums — Höganäs/ITSB — Haynes (“ASTALOY”)
   (Lieta T-505/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ASTALOY” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “HASTELLOY” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Preču zīmju līdzāspastāvēšana)
   2013/C 147/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Höganäs AB (Höganäs, Zviedrija) (pārstāvis — L.-E. Ström, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Haynes International, Inc. (Kokomo, Indianas štats, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri un A. Castán Pérez-Gómez, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 18. augusta lēmumu lietā R 1530/2009-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Haynes International, Inc. un Höganäs AB

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Höganäs AB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta C-170/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/60/EK — Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšana un terorisma finansēšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/8

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 25. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-170/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/60/EK - Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšana un terorisma finansēšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 100/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Peere un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un B. Messmer)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (OV L 309, 15. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, prasības, Francijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Francijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-545/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija rīkojums — Thoss/Revīzijas palāta (Prasība atcelt tiesību aktu — Prasības termiņš — Nokavējums — Atvainojamas maldības neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/32

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija rīkojums — Thoss/Revīzijas palāta
   (Lieta T-545/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Prasības termiņš - Nokavējums - Atvainojamas maldības neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2009/C 220/68
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Thérèse Nicole Thoss, Dommeldange (Luksemburga) (pārstāvis — P. Goergen, advokāts)

      Atbildētāja: Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy un J.-M. Stenier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Revīzijas palātas 2006. gada 20. marta lēmumu, ar ko prasītājai, kādreizējā Revīzijas palātas locekļa atraitnei, atteikts piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju, jo nāves brīdī neesot bijis izpildīts nosacījums par piecu gadu darba stāžu, atrodoties laulībā (lieta reģistrēta ar numuru F-46/08, ko nosūtījusi atpakaļ Civildienesta tiesa)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Thérèse Nicole Thoss atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008 (iepriekš — lieta F-46/08).


title: Lieta T-36/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra rīkojums – Hispasat/Komisija Valsts atbalsts — Digitālā televīzija — Atbalsts digitālās televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos Kastīlijas-Lamančas apvidos — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Šā lēmuma labošana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/25

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra rīkojums – Hispasat/Komisija
   (Lieta T-36/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Digitālā televīzija - Atbalsts digitālās televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos Kastīlijas-Lamančas apvidos - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Šā lēmuma labošana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 111/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Hispasat, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo un A. Balcells Cartagena, vēlāk J. Buendía Sierra un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier, P. Němečková un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 1. oktobra Lēmumu C(2014) 6846 final par valsts atbalstu SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009), ko Kastīlijas-Lamančas iestādes sniegušas digitālās televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos Kastīlijas-Lamančas apvidos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               par SES Astra iesniegto pieteikumu iestāties lietā vairs nav jālemj;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Hispasat, SA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015.


title: Lieta C-279/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Kammergericht Berlin (Vācija) 2009. gada 22. jūlija rīkojumu — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Kammergericht Berlin (Vācija) 2009. gada 22. jūlija rīkojumu — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (lieta C-279/09)
   2009/C 267/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Kammergericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH

      Atbildētāja:
      Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

   Atbilstoši EKL 234. pantam Eiropas Kopienu Tiesai tiek uzdots šāds prejudiciālais jautājums:
   Vai, ievērojot to, ka zaudējumu atlīdzības nosacījumu un Kopienu tiesību prasības sakarā ar valsts atbildību celšanas procesa valsts tiesiskajā regulējumā dalībvalstīs nedrīkst tikt padarīta praktiski neiespējama vai pārmērīgi apgrūtināta zaudējumu atlīdzības saņemšana atbilstoši Kopienu tiesību prasībai sakarā ar valsts atbildību, pastāv šaubas par valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru prasības celšana tiesā atkarīga no iepriekšējas izdevumu iemaksas un juridiskai personai, kas nevar izdarīt šo iemaksu, nav jāpiešķir palīdzība tiesāšanās izdevumu segšanai?


title: Lieta C-575/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos / Ypourgos Ygeias & Pronoias (Diplomu un kvalifikāciju apliecinošu dokumentu atzīšana — Direktīva 2005/36/EK — Fizioterapeita profesija — Daļēja un ierobežota profesionālās kvalifikācijas atzīšana — LESD 49. pants)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/15

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos/Ypourgos Ygeias & Pronoias

   (Lieta C-575/11) (1)

   (Diplomu un kvalifikāciju apliecinošu dokumentu atzīšana - Direktīva 2005/36/EK - Fizioterapeita profesija - Daļēja un ierobežota profesionālās kvalifikācijas atzīšana - LESD 49. pants)
   2013/C 225/24
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos

      Atbildētājs: Ypourgos Ygeias & Pronoias

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — LESD 49. panta un Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.), un Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK (OV L 209, 25. lpp.), interpretācija — Atteikums piešķirt atļauju uzņemošajā dalībvalstī piekļūt reglamentētai fizioterapeita profesijai kādam no saviem pilsoņiem, kam nav attiecīgā diploma Direktīvas 92/51/EEK 1. panta a) punkta izpratnē, bet kam ir kvalifikācija, kura ir vajadzīga, lai strādātu līdzīgā profesijā, kas ir atzīta citā dalībvalstī — Daļējas piekļuves iespēja, kas attiecas tikai uz dažām no darbībām, kuras ir saistītas ar attiecīgo profesiju

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādus valsts tiesību aktus, ar kuriem tiek izslēgta daļēja piekļuve uzņemošajā dalībvalstī reglamentētajai fizioterapeita profesijai attiecībā uz tādu šīs pašas valsts pilsoni, kurš citā dalībvalstī ieguvis tādu kvalifikāciju kā masiera hidroterapijas speciālista kvalifikācija, kas viņam šai otrajā dalībvalstī ļauj veikt daļu no darbībām, kuras saistītas ar fizioterapeita profesiju, ja darbību jomu atšķirības ir tik būtiskas, ka šai personai faktiski būtu no jauna jāiziet pilnīga apmācība, lai varētu piekļūt fizioterapeita profesijai. Valsts tiesas kompetencē ir novērtēt, vai tas tā ir.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-269/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. februāra rīkojums ( Tribunal administratif de Montreuil (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville–Evrard

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. februāra rīkojums (Tribunal administratif de Montreuil (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Accor Services France/Le Chèque Déjeuner CCR, Etablissement Public de Santé de Ville–Evrard

   (Lieta C-269/10) (1)

   2011/C 252/55
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta C-293/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 26. maija spriedums ( Landesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gebhard Stark/DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG (Juridisko izdevumu apdrošināšana — Direktīva 87/344/EEK — 4. panta 1. punkts — Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu — Apdrošināšanas atlīdzības izmaksas par izdevumiem par apdrošinātā pārstāvību tiesvedībā ierobežošana — Apdrošināšanas atlīdzības izmaksa tādā apmērā, kas atbilst summai, ko prasa advokāts ar prakses vietu tiesas, kuras kompetencē ietilpst izskatīt lietu pirmajā instancē, teritoriālajā pakļautībā)

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 26. maija spriedums (Landesgericht Innsbruck (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gebhard Stark/DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

   (Lieta C-293/10) (1)

   (Juridisko izdevumu apdrošināšana - Direktīva 87/344/EEK - 4. panta 1. punkts - Apdrošinājuma ņēmēja tiesības brīvi izvēlēties advokātu - Apdrošināšanas atlīdzības izmaksas par izdevumiem par apdrošinātā pārstāvību tiesvedībā ierobežošana - Apdrošināšanas atlīdzības izmaksa tādā apmērā, kas atbilst summai, ko prasa advokāts ar prakses vietu tiesas, kuras kompetencē ietilpst izskatīt lietu pirmajā instancē, teritoriālajā pakļautībā)
   2011/C 211/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landesgericht Innsbruck

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gebhard Stark

      Atbildētājs: DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht Innsbruck — Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīvas 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu (OV L 185, 77. lpp.) 4. panta 1. punkta interpretācija — Apdrošināšanas līgums, kurā saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu paredzēts, ka juridisko izdevumu apdrošināšanas ņēmējam ir jāizvēlas advokāts, kura juridiskā adrese atrodas kompetentās tiesas apgabalā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1987. gada 22. jūnija Direktīvas 87/344/EEK par normatīvo un administratīvo aktu saskaņošanu attiecībā uz juridisko izdevumu apdrošināšanu 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāda valsts tiesību norma, atbilstoši kurai var vienoties par to, ka par juridiskiem izdevumiem apdrošinātais savu interešu pārstāvībai tiesas vai administratīvajā procesā var izvēlēties tikai tādas personas, kurām ir tiesības profesionāli nodarboties ar pārstāvēšanu un kuru biroja juridiskā adrese atrodas tiesas vai administratīvās iestādes ar kompetenci izskatīt lietu pirmajā instancē teritoriālajā pakļautībā, ar nosacījumu, ka, lai nodrošinātu, ka apdrošinātā brīvība izvēlēties savu pārstāvi nezaudē savu jēgu, šis ierobežojums attiecas tikai uz juridisko izdevumu apdrošinātāja apdrošināšanas apjomu attiecībā uz izdevumiem, kas ir saistīti ar pārstāvja darbībām, un ka apdrošinātāja faktiski samaksātā atlīdzība ir pietiekama, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 274, 09.10.2010.


title: Lieta T-275/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. maijā — TF1 /Komisija

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. maijā — TF1/Komisija
   (Lieta T-275/11)
   2011/C 232/58
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies un C. Smits, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt tās prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               veicot procesa organizatoriskus pasākumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. panta 3. punkta d) apakšpunktu, likt iesniegt dokumentus, ko Komisija ir izmantojusi, lai secinātu, ka valsts finansējums ir samērīgs un pārskatāms, proti, ziņojumus par Dekrēta par 2007. un 2008. saimniecisko gadu 2. un 3. panta izpildi un ziņojuma projektu, kas paredzēts 2. pantā attiecībā uz 2009. gadu, kā arī apstrīdētā lēmuma konfidenciālo versiju;

               —

               piespriest Komisijas atlīdzināt visus šīs instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta uz to, lai atceltu Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu 2011/140/ES, ar kuru par saderīgu ar iekšējo tirgu atzīts valsts atbalsts ikgadējas budžeta dotācijas formā, ko Francijas iestādes plāno sniegt France Télévisions.

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi tikusi interpretēta ar izlietojumu saistītā saikne starp jauniem nodokļiem, kas paredzēti valsts audiovizuālajā reformā, un France Télévisions finansējumu. Prasītāja atsaucas uz norādēm, kas ļauj secināt, ka pastāv obligāta ar izlietojumu saistīta saikne starp nodokli par reklāmas sludinājumiem un nodokli par elektroniskiem sakariem, no vienas puses, un budžeta subsīdijām France Télévisions, no otras puses, gan no juridiskā viedokļa, ņemot vērā visus atbilstošos valsts tiesību aktus, gan no ekonomiskā viedokļa, ņemot vērā atbalsta summas noteikšanas mehānismu, nodokļa likmi un tā faktisko izlietojumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka pastāv pārmērīgas kompensācijas risks, kas ir saistīts ar France Télévisions finansēšanas mehānismu. Prasītāja pārmet Komisijai, pirmkārt, ka, tā kā tai nebija piekļuves vairākiem administratīviem dokumentiem, tā nav varējusi lietderīgi izmantot savas pārsūdzības tiesības un, otrkārt, ka Komisija esot kļūdaini interpretējusi LESD 106. panta 2. punktu, neņemdama vērā ekonomiskās efektivitātes nosacījumu publisko pakalpojumu sniegšanā, veikdama strīdīgā pasākuma tiesiskuma analīzi.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav tikuši ņemti vērā citi LESD un atvasināto tiesību noteikumi. Prasītāja apgalvo, pirmkārt, ka nodoklis par elektroniskiem sakariem ir pretrunā LESD 110. pantam, otrkārt, ka strīdīgie nodokļi ir pakalpojumu sniegšanas brīvības un brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums, jo īpašo nodokļu apvienošana apraides un telekomunikāciju nozarē būtiski ierobežo apraides un telekomunikāciju uzņēmēju iespēju veikt saimniecisko darbību Francijā un, treškārt, ka strīdīgais pasākums ir pretrunā [Eiropas Parlamenta un Padomes] 2002. gada 7. marta Direktīvai 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu tiktāl, ciktāl ar to tiek uzlikts nodoklis telekomunikāciju uzņēmējiem, kuri neievēro direktīvā paredzētos nosacījumus.


title: Lieta T-37/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februārī rīkojums — Banca Sanpaolo Imi pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/53

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februārī rīkojums — Banca Sanpaolo Imi pret Komisiju
   (Lieta T-37/02) (1)

   (2007/C 82/109)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Ceturtās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta F-137/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 6. maija spriedums — Sergio u.c./Komisija (Civildienests — Tiesības un pienākumi — Biedrošanās brīvība — Nodomu protokols starp Komisiju un arodbiedrībām un profesionālajām organizācijām — Individuāli lēmumi par norīkojumu/par atbrīvojumu no dienesta uz protokola pamata — Nelabvēlīgs akts — Tiesības celt prasību — Ierēdnis, kas ceļ prasību savā vārdā, nevis arodbiedrības labā — Nepieņemamība — Paziņojums prasītāju advokātam par sūdzības noraidīšanu — Termiņa prasības celšanai sākums)

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/34

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 6. maija spriedums — Sergio u.c./Komisija
   (Lieta F-137/07) (1)

   (Civildienests - Tiesības un pienākumi - Biedrošanās brīvība - Nodomu protokols starp Komisiju un arodbiedrībām un profesionālajām organizācijām - Individuāli lēmumi par norīkojumu/par atbrīvojumu no dienesta uz protokola pamata - Nelabvēlīgs akts - Tiesības celt prasību - Ierēdnis, kas ceļ prasību savā vārdā, nevis arodbiedrības labā - Nepieņemamība - Paziņojums prasītāju advokātam par sūdzības noraidīšanu - Termiņa prasības celšanai sākums)
   2009/C 193/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Giovanni Sergio, Brisele (Beļģija), un citi (pārstāvis — M. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Priekšmets

   Pirmkārt, “Arodbiedrību un profesionālo organizāciju (APO) un Personāla un administrācijas ģenerāldirektorāta (ĢD ADMIN) nodomu protokola”, kā arī iecēlējinstitūcijas (AIPN) lēmumu, kuri apstiprināti ar 2006. gada 19. decembra protokolu, un 2006. gada 14. novembra lēmuma atcelšana un, otrkārt, prasība par simbolisku zaudējumu atlīdzību EUR 1 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sergio, Blanchard, Marquez–Gracia, Scheuer un Wurzler atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008., 37. lpp.


title: Lieta C-20/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. janvārī iesniedza Tribunale di Trani (Itālija) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. janvārī iesniedza Tribunale di Trani (Itālija) — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA

   (Lieta C-20/10)
   2010/C 134/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Trani

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vino Cosimo Damiano

      Atbildētājs: Poste Italiane SpA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Direktīvu 1999/70/EK (1) ieviestā Pamatnolīguma 8. klauzulas 3. punkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu (kāda ir paredzēta Likumdošanas dekrēta Nr. 368/2001 2. panta 1.a punktā), ar kuru, īstenojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, valsts tiesību sistēmā ir ieviesti “īpaši” noteikumi par SpA Poste Italiane darbinieku pieņemšanu darbā uz noteiktu laiku?

               2)

               Vai, lai attaisnotu iepriekš minēto tiesību normu, kas attiecas uz līgumu uz noteiktu laiku, pasliktināšanos (reformatio in pejus) un lai nedarbotos ar Direktīvu 1999/70/EK ieviestā Pamatnolīguma 8. klauzulas 3. punktā noteiktais aizliegums, pietiek ar to, ka valsts likumdevējs to pamato ar jebkuru mērķi, ja vien tas nav saistīts ar minētās direktīvas ieviešanu, vai arī ir nepieciešams, ka šis mērķis ir ne tikai vismaz tikpat attaisnojams kā tas, attiecībā uz kuru ir paredzēts sods, bet šim mērķim ir jābūt arī tieši “norādītam”?

               3)

               Vai ar Direktīvu 1999/70/EK ieviestā Pamatnolīguma 3. klauzulas 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesību normu (kāda ir paredzēta Likumdošanas dekrēta Nr. 368/2001 2. panta 1.a punktā), ar kuru, īstenojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, valsts tiesību sistēmā ir ieviesti “īpaši” noteikumi par SpA Poste Italiane darbinieku pieņemšanu darbā uz noteiktu laiku?

               4)

               Vai Kopienu tiesībās pastāvošais vispārējais nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes princips nepieļauj tādu valsts tiesību normu (kāda ir paredzēta Likumdošanas dekrēta Nr. 368/2001 2. panta 1.a punktā), ar kuru, īstenojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, valsts tiesību sistēmā ir ieviesti “īpaši” noteikumi, kas SpA Poste Italiane darbiniekus nostāda neizdevīgākā stāvoklī gan attiecībā pret šo sabiedrību, gan attiecībā pret citiem uzņēmumiem, kas darbojas šajā pašā vai citā nozarē?

               5)

               Vai [EKL] 82. panta pirmā daļa un [EKL] 86. panta pirmā un otrā daļa nepieļauj tādu valsts tiesību normu (kāda ir paredzēta Likumdošanas dekrēta Nr. 368/2001 2. panta 1.a punktā), ar kuru, īstenojot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvu 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, valsts tiesību sistēmā ir ieviesti “īpaši” noteikumi, kas ir piemērojami tikai SpA Poste Italiane (uzņēmums ar pilnībā valstij piederošu kapitālu), kas rada iespējamu dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu?

               6)

               Gadījumā, ja uz iepriekš uzdotajiem jautājumiem tiek atbildēts apstiprinoši, vai valsts tiesai ir pienākums nepiemērot valsts tiesību normu, kas ir pretrunā Kopienu tiesībām?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.


title: Lieta T-220/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. maija rīkojums — Transports Schiocchet-Excursions /Komisija (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Noilguma termiņš — Tiesas Statūtu 46. pants — Nepieņemamība)

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/21

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 19. maija rīkojums — Transports Schiocchet-Excursions/Komisija
   (Lieta T-220/07) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Noilguma termiņš - Tiesas Statūtu 46. pants - Nepieņemamība)
   (2008/C 183/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Transports Schiocchet — Excursions SARL, Beuvillers (Francija) (pārstāvis — D. Schönberger, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J.-F. Pasquier un N. Yerrell)
   Priekšmets
   Lūgums atlīdzināt zaudējumus, ko prasītāja esot cietusi vairāku Kopienu iestādēm pārmesto nelikumību dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Transports Schiocchet — Excursions SARL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 199, 25.8.2007.


title: Lieta C-204/14: Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums (Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – István Tivadar Szabó/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Komercsabiedrība, kas uzkrājusi nodokļu parādus — Šīs sabiedrības vadītājs, ko nedrīkst pieņemt darbā vadītāja funkciju pildīšanai citā sabiedrībā — Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts — Savienības tiesību normu, kuru interpretācija tiek lūgta, nepiemērojamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība — Hipotētiski jautājumi — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/7

         Tiesas (desmitā palāta) 2014. gada 4. septembra rīkojums (Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – István Tivadar Szabó/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

   (Lieta C-204/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Komercsabiedrība, kas uzkrājusi nodokļu parādus - Šīs sabiedrības vadītājs, ko nedrīkst pieņemt darbā vadītāja funkciju pildīšanai citā sabiedrībā - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Savienības tiesību normu, kuru interpretācija tiek lūgta, nepiemērojamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība - Hipotētiski jautājumi - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2014/C 431/12)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: István Tivadar Szabó

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Tatabányai közigazgatási és munkaügyi bíróság (Ungārija) uzdoto trešo jautājumu;

               2)

               pārējie minētās tiesas uzdotie jautājumi ir acīmredzami nepieņemami.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta T-174/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. septembra rīkojums — Inalca un Cremonini/Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Izmeklēšana, ko veic OLAF par pārkāpumiem saistībā ar eksporta kompensācijām par liellopu un teļa gaļas eksportu uz Jordāniju — Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, paziņošana valsts iestādēm — Valsts lēmums atgūt izmaksātās kompensācijas — Garantiju nodrošināšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Noilguma termiņš — Kaitējuma ilgstošais raksturs — Daļēja nepieņemamība — Cēloņsakarība)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/26

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. septembra rīkojums — Inalca un Cremonini/Komisija
   (Lieta T-174/06) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Izmeklēšana, ko veic OLAF par pārkāpumiem saistībā ar eksporta kompensācijām par liellopu un teļa gaļas eksportu uz Jordāniju - Informācijas par faktiem, kas var būt par pamatu krimināllietas ierosināšanai, paziņošana valsts iestādēm - Valsts lēmums atgūt izmaksātās kompensācijas - Garantiju nodrošināšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Noilguma termiņš - Kaitējuma ilgstošais raksturs - Daļēja nepieņemamība - Cēloņsakarība)
   2009/C 256/48
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas:
      Inalca SpA — Industria Alimentari Carni, Castelvetro (Itālija) un Cremonini SpA, Castelvetro (pārstāvji — F. Sciandone un C. D'Andria, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Nolin un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību par prasītāju iespējami ciesto zaudējumu atlīdzināšanu, kas tām radušies pēc tam, kad Itālijas iestādēm tika nosūtīti secinājumi attiecībā uz prasītājām saistībā ar izmeklēšanu, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) veica, lai pārbaudītu noteiktu eksporta kompensāciju par liellopu un teļa gaļas eksportu uz Jordāniju likumīgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Inalca SpA — Industria Alimentari Carni un Cremonini SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.08.2006.


title: Lieta C-11/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Air France/Heinz-Gerke Folkerts un Luz-Tereza Folkerts

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 11. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Air France/Heinz-Gerke Folkerts un Luz-Tereza Folkerts

   (Lieta C-11/11)
   2011/C 95/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof (Vācija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Air France

      Atbildētāji: Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pasažierim ir tiesības uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 7. pantā minēto kompensāciju, ja izlidošana ir novilcināta par tādu laikposmu, kas nepārsniedz regulas 6. panta 1. punktā noteiktos laikposmus, tomēr ielidošana pēdējā galamērķī notiek vismaz trīs stundas pēc paredzētā ielidošanas laika?

         Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde:

               2)

               Ja lidojums sastāv no vairākiem posmiem, vai jautājumā par to, vai notiek kavēšanās regulas 6. panta 1. punkta izpratnē, ir jāņem vērā atsevišķi lidojuma posmi vai attālums līdz pēdējam galamērķim?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta F-11/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. janvārī — Jörg Mölling / Europol

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/51

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. janvārī — Jörg Mölling/Europol

   (Lieta F-11/08)
   (2008/C 92/104)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jörg Mölling, Hāga (Nīderlande) (pārstāvis — P. de Casparis, avocat)

      Atbildētājs: Europol

   Strīda priekšmets un apraksts

      Europol2007. gada 10. oktobra lēmuma, ar kuru prasītājam liedz piedalīties atlases procedūrā uz “vecākā ierēdņa” amatu Narkotiku nodaļā, kā arī 2007. gada 23. oktobra lēmuma, ar kuru noraida viņa sūdzību, atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Europol2007. gada 10. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājam liedz piedalīties atlases procedūrā uz “vecākā ierēdņa” amatu Narkotiku nodaļā, kā arī 2007. gada 23. oktobra lēmumu, ar kuru noraida viņa sūdzību;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.