title: Lieta T-263/21: Prasība, kas celta 2021. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/55

      Prasība, kas celta 2021. gada 13. maijā – Yanukovych/Padome
      (Lieta T-263/21)
      (2021/C 278/75)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvis: B. Kennelly, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/394 (2021. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (1), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/391 (2021. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (2) (turpmāk tekstā – “devītie grozošie tiesību akti” vai “2021. gada sankcijas”), ciktāl tie attiecas uz prasītāju.
      Prasītājs lūdz arī piespriest atbildētājai atlīdzināt viņa tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav pārliecinājusies un arī nevarēja pārliecināties par to, ka Ukrainas iestāžu lēmumi, uz kuriem tā balstījusies, prasītāju iekļaujot sarakstā, tika pieņemti, ievērojot Savienības pamattiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome, konstatējot, ka viņš atbilst iekļaušanas sarakstā kritērijam, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Konkrētāk, Padome pieņēma Ukrainas Ģenerālprokuratūras iesniegtos materiālus bez pienācīgas pārbaudes veikšanas un/vai neņemot vērā prasītāja konstatētās neprecizitātes. Padome esot bijis jāveic papildu pārbaudes un jāpieprasa, lai Ukrainas iestādes sniegtu papildu pierādījumus, ņemot vērā prasītāja iesniegtos apsvērumus un viņa sniegtos attaisnojošos pierādījumus, bet Padomes veiktā nepietiekamā izziņa nesasniedza to, kas bija nepieciešams. Līdz ar to 2021. gada sankcijas neesot balstītas uz pietiekami pārliecinošiem faktiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas prasītājas tiesības uz īpašumu, kuras paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā, ciktāl ar ierobežojošiem pasākumiem šīs tiesības tiekot neattaisnoti, nevajadzīgi un nesamērīgi ierobežotas, jo: i) trūkstot jebkādu norāžu par to, ka naudas līdzekļi, kurus esot piesavinājies prasītājs, būtu uzskatāmi par pārskaitītiem ārpus Ukrainas; ii) jau Ukrainas iekšzemes pasākumi vien būtu adekvāti un pietiekami; un iii) ierobežojošie pasākumi ir bijuši spēkā jau septiņus gadus, pamatojoties uz pirmstiesas izmeklēšanu, kas īstenībā ir izbeigta vai vismaz pilnīgi stagnē.

         (1)  OV 2021, L 77, 29. lpp.

         (2)  OV 2021, L 77, 2. lpp.


title: Lieta T-270/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Estetica Group Iwona Michalak/EUIPO (“PURE BEAUTY”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/56

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Estetica Group Iwona Michalak/EUIPO (“PURE BEAUTY”)
      (Lieta T-270/21)
      (2021/C 278/76)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Estetica Group Iwona Michalak (Varšava, Polija) (pārstāvis: P. Gutowski, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PURE BEAUTY” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 160 933

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 16. marta lēmums lietā R 1456/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu, nosakot, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nav piemērojams Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais absolūtais reģistrācijas atteikuma pamats;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu pārkāpums, jo Apelācijas padome neesot ņēmusi vērā agrāku Biroja lēmumpieņemšanas praksi, kas ļauj reģistrēt apzīmējumus, kuri ietver vārdiskus un grafiskus elementus, ar tādu iztēles pakāpi, kāda piemīt reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei, ņemot vērā, ka lietā nepastāvēja kādi īpaši apstākļi, kas liktu atkāpties no minētās prakses.


title: Lieta T-272/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/56

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Puigdemont i Casamajó u.c./Parlaments
      (Lieta T-272/21)
      (2021/C 278/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Beļģija), Antoni Comín i Oliveres (Waterloo), Clara Ponsatí i Obiols (Waterloo) (pārstāvji: P. Bekaert, J. Costa i Rosselló, G. Boye un S. Bekaert, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2021. gada 9. marta lēmumus par pieprasījumu atcelt imunitāti attiecībā uz Carles Puigdemont i Casamajó (P9_TA(2021)0059 – (2020/2024(IMM))), Antoni Comín i Oliveres (P9_TA(2021)0060 – (2020/2025(IMM))) un Clara Ponsatí Obiols (P9_TA(2021)0061 – (2020/2031(IMM))),

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Parlaments nav sniedzis pietiekamu un atbilstīgu pamatojumu apstrīdēto lēmumu pieņemšanai un tādējādi nav ievērojis pienākumu norādīt pamatojumu, kas noteikts LESD 296. panta otrajā daļā un Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunktā kopsakarā ar tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kuras nostiprinātas Hartas 47. pantā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Parlamenta Reglamenta 9. panta 1. punkts kopsakarā ar Hartas 20., 21. un 47. pantu attiecībā uz tiesībām uz lietas izskatīšanu iepriekš ar likumu izveidotā tiesā, jo imunitātes atcelšanas pieprasījumu Parlamentam nebija adresējusi dalībvalsts kompetentā iestāde.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas Hartas 41. panta 1. punktā nostiprinātās tiesības uz objektīvu un taisnīgu lietas izskatīšanu un ka līdz ar to esot pārkāpts arī Hartas 39. panta 2. punkts, turklāt pamatojums neesot norādīts vairākiem procesuāliem lēmumiem, un tādējādi esot pārkāpta LESD 296. panta otrā daļa un Hartas 41. panta 2. punkta c) apakšpunkts, kā arī LESD 15. pants un Hartas 47. pants.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas Hartas 41. panta 2. punkta b) apakšpunktā nostiprinātās tiesības tikt uzklausītam – kopsakarā ar Hartas 42. pantā paredzētajām tiesībām uz piekļuvi dokumentiem un tiesībām uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti gan tiesiskās noteiktības un lojālas sadarbības principi – jo apstrīdētajiem lēmumiem trūkstot skaidrības atcelšanas lēmumu tvērumu ziņā, gan Hartas 47. un 48. pantā nostiprinātās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesības uz aizstāvību.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota imunitāte, kas paredzēta LESD 343. pantā un protokola Nr. 7 9. pantā kopsakarā ar Hartas 6. pantu, 39. panta 2. punktu un 45. pantu, LESD 21. pantu un Reglamenta 5. panta 2. punktu, jo Parlaments esot vai nu pilnīgi ignorējis tiesību aktos paredzētos kritērijus, pēc kuriem ir jālemj par imunitātes atcelšanas pieprasījumu, vai arī pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz šādiem tiesību aktos paredzētiem kritērijiem.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots Hartas 41. pantā nostiprinātais labas pārvaldības princips un Hartas 20. un 21. pantā nostiprinātais vienlīdzības princips kopsakarā ar LESD 343. pantu, protokola Nr. 7 9. pantu un Hartas 6. pantu, 39. panta 2. punktu un 45. pantu, jo Parlaments esot vai nu ignorējis papildu kritērijus, kas izriet no precedentiem, kuros tas lēmis par imunitātes atcelšanas pieprasījumiem, vai arī esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  8.

                  Astotais pamats. Labas pārvaldības princips un vienlīdzīgas attieksmes princips – kopsakarā ar Hartas 6., 20., 21., 39. panta 2. punktu un 45. pantu – saistībā ar precedentiem, kuri liecinot par to, ka Parlaments neatceļ imunitāti nolūkā apcietināt deputātus bez notiesājoša sprieduma, un kuri attiecas uz Reglamenta 9. panta 7. punkta piemērošanu.


title: Lieta T-273/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – The Topps Company/EUIPO – Trebor Robert Bilkiewicz (Zīdaiņu pudelītes forma)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/57

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – The Topps Company/EUIPO – Trebor Robert Bilkiewicz (Zīdaiņu pudelītes forma)
      (Lieta T-273/21)
      (2021/C 278/78)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: The Topps Company, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: D. Wieddekind un D. Wiemann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Trebor Robert Bilkiewicz (Gdaņska, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Zīdaiņu pudelītes forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 1 400 407

         Informācija par procesu EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 10. marta lēmums lietā R 1326/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otram procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniekam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-276/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Moio/EUIPO – Paul Hartmann (“moio.care”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/58

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Moio/EUIPO – Paul Hartmann (“moio.care”)
      (Lieta T-276/21)
      (2021/C 278/79)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Moio GmbH (Fürth, Vācija) (pārstāve: E. Grande García, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “moio.care” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 938 097

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 24. marta lēmums lietā R 1034/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas aizskar prasītājas intereses;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tikusi konstatēta sajaukšanas iespēja ar agrāko Savienības preču zīmi Nr. 16 395 055 “Molicare” saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

                  —

                  vēl pakārtotāk, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tikusi konstatēta sajaukšanas iespēja saistībā ar pieteiktajām precēm, kas ietilpst 5. klasē, kā arī ar precēm “datu apstrādes aprīkojums; perifērijas ierīces datu reproducēšanai; mobilas lietotnes; mobilie datu uztvērēji; mobilās datu sakaru ierīces; raidītāji [telekomunikācijas]; sensoru programmatūra; telekomunikāciju programmatūra”, kas ietilpst 9. klasē;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-277/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls I)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/59

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls I)
      (Lieta T-277/21)
      (2021/C 278/80)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāve: N. Siebertz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls I) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 206 090

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 1895/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-278/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls II)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/60

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls II)
      (Lieta T-278/21)
      (2021/C 278/81)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāve: N. Siebertz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls II) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 206 086

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 1896/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-279/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls IV)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/60

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls IV)
      (Lieta T-279/21)
      (2021/C 278/82)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāve: N. Siebertz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls IV) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 206 087

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 1898/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-280/21: Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls III)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/61

      Prasība, kas celta 2021. gada 20. maijā – Daimler/EUIPO (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls III)
      (Lieta T-280/21)
      (2021/C 278/83)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Daimler AG (Štutgarte, Vācija) (pārstāve: N. Siebertz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Trīsstaru elementu uz melna fona attēls III) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 206 085

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 1897/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-283/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“TALIS”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/61

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“TALIS”)
      (Lieta T-283/21)
      (2021/C 278/84)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Edvin Pejovič (Pobegi, Slovēnija) (pārstāvis: U. Pogačnik, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ETA živilska industrija d.o.o. (Kamnika, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TALIS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 632 871

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 23. marta lēmums lietā R 888/2020-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai tiktu atcelta prasītāja apelācijas sūdzība un grozīts 2020. gada 17. maija spēkā neesamības atzīšanas procesa Nr. 26 909 C ietvaros pieņemtais lēmums tādējādi, lai tiktu apmierināts pieteikums par apstrīdētās preču zīmes “TALIS” atzīšanu par spēkā neesošu un atzīta apstrīdētā preču zīmē par pilnībā spēkā neesošu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ EUIPO turpmākai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 8. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 46. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-284/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“RENČKI HRAM”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/62

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“RENČKI HRAM”)
      (Lieta T-284/21)
      (2021/C 278/85)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Edvin Pejovič (Pobegi, Slovēnija) (pārstāvji: U. Pogačnik, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ETA živilska industrija d.o.o. (Kamnika, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskā preču zīme “RENČKI HRAM” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 297 336

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 23. marta lēmums lietā R 1050/2020-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tā, lai tiktu atcelta pieteicēja apelācijas sūdzība un grozīts 2020. gada 12. maija spēkā neesamības atzīšanas procesa Nr. 34 709 C ietvaros pieņemtais lēmums tā, lai tiktu apmierināts pieteikums par apstrīdētās preču zīmes “RENČKI HRAM” atzīšanu par spēkā neesošu un atzīta apstrīdētā preču zīme par pilnībā spēkā neesošu;

                  —

                  pakārtoti – atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ EUIPO turpmākai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 8. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 46. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-285/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Alliance française de Bruxelles-Europe u.c./Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/63

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Alliance française de Bruxelles-Europe u.c./Komisija
      (Lieta T-285/21)
      (2021/C 278/86)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Alliance française de Bruxelles-Europe (Brisele, Beļģija) un 7 citi prasītāji (pārstāvis: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  izdot rīkojumu – līdz rīkojumam par pagaidu noregulējumu procedūras izbeigšanai apturēt Eiropas Komisijas lēmuma izpildi par publiskā iepirkuma saistībā ar pamatlīgumiem valodu apmācībai Eiropas Savienības iestādēs un struktūrvienībās (Nr.HR/2020/OP/0014), 4. kārtas (franču valoda) piešķiršanu pirmajā vietā CLL Centre de Langues – Allingua grupējumam, un otrajā vietā – Alliance Europe Multilingue grupējumam, kuru sastāda prasītāji, un pieņemt citus nepieciešamos pasākumus, tostarp par šīs apturēšanas ietekmi uz, līgumu, kas iespējams, noslēgts pārkāpjot nogaidīšanas laikposmu, kurš ir noteikts Finanšu regulas 175. pantā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir saistīts ar pietiekama pamatojuma paziņošanas neesamību, pārkāpjot Finanšu regulas 170. panta 3. punktu. Prasītāji norāda šajā ziņā, ka paziņoto iemeslu pārbaude un vislabāk klasificētā pretendenta piedāvājuma īpašību un priekšrocību pārbaude neparāda nekādu saistību starp novērtējumu un piešķirto vietu, un tātad nav iespējams saprast, kāda iemesla dēļ prasītāju piedāvājums tika ierindots zemāk nekā labāk klasificēto pretendentu piedāvājums.

                  2.

                  Otrais pamats ir saistīts ar novērtējuma brīvības faktiskās īstenošanas neesamību, jo Eiropas Komisija izslēdza no sava novērtējuma prasītāju piedāvājuma tehniskos priekšlikumus, kas bija pieejami caur kodētu hipersaiti un integrēti viņu piedāvājumā, ar pamatojumu, ka šos elementus varēja iesniegt vai grozīt pēc noteiktā termiņa piedāvājumu iesniegšanai, konkrēti nepārbaudot, vai šāds risks pastāv.

                  3.

                  Trešais pamats, kurš ir izvirzīts pakārtoti, ir saistīts ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo nepastāv neviena skaidra saistība starp prasītāju iesniegtā piedāvājuma raksturīgām īpašībām un kvalitātes kritērijiem piešķirto vietu.


title: Lieta T-286/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“RENŠKI HRAM”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/64

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“RENŠKI HRAM”)
      (Lieta T-286/21)
      (2021/C 278/87)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Edvin Pejovič (Pobegi, Slovēnija) (pārstāvis: U. Pogačnik, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ETA živilska industrija d.o.o. (Kamnika, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskā preču zīme “RENŠKI HRAM” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 297 302

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 23. marta lēmums lietā R 679/2020-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai tiktu atcelta prasītāja apelācijas sūdzība un grozīts 2020. gada 17. maija spēkā neesamības atzīšanas procesa Nr. 26 907 C ietvaros pieņemtais lēmums tādējādi, lai tiktu apmierināts pieteikums par apstrīdētās preču zīmes “RENŠKI HRAM” atzīšanu par spēkā neesošu un atzīta apstrīdētā preču zīme par pilnībā spēkā neesošu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ EUIPO turpmākai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 8. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 46. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-287/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“SALATINA”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/65

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – Pejovič/EUIPO – ETA živilska industrija (“SALATINA”)
      (Lieta T-287/21)
      (2021/C 278/88)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Edvin Pejovič (Pobegi, Slovēnija) (pārstāvis: U. Pogačnik, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: ETA živilska industrija d.o.o. (Kamnika, Slovēnija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “SALATINA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 15 940 141

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 23. marta lēmums lietā R 889/2020-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt šo prasību;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai tiktu atcelta prasītāja apelācijas sūdzība un grozīts 2020. gada 17. maija spēkā neesamības atzīšanas procesa Nr. 26 905 C ietvaros pieņemtais lēmums tādējādi, lai tiktu apmierināts pieteikums par apstrīdētās preču zīmes “SALATINA” atzīšanu par spēkā neesošu un atzīta apstrīdētā preču zīme par pilnībā spēkā neesošu;

                  —

                  pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ EUIPO turpmākai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 8. panta 1. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums uz ļaunticības pamata;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 63. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar 46. panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums.


title: Lieta T-288/21: Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – ALO jewelry CZ/EUIPO – Cartier International (“ALOve”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/66

      Prasība, kas celta 2021. gada 21. maijā – ALO jewelry CZ/EUIPO – Cartier International (“ALOve”)
      (Lieta T-288/21)
      (2021/C 278/89)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ALO jewelry CZ s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: K. Čermák, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Cartier International AG (Steinhausen, Šveice)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALOve” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 724 701

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 18. marta lēmums lietā R 2679/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-289/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Bastion Holding u.c./Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/66

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Bastion Holding u.c./Komisija
      (Lieta T-289/21)
      (2021/C 278/90)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Bastion Holding BV (Amsterdama, Nīderlande) un 35 citas prasītājas (pārstāvji: B. Braeken un X.Y.G. Versteeg, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu:

                  —

                  primāri, atcelt Komisijas 2021. gada 15. marta lēmumu C(2021) 1872 final par trešajiem grozījumiem tiešo dotāciju shēmā patstāvīgo izmaksu uzņēmumiem, kurus skāris COVID-19 uzliesmojums, atbalstam (SA.62241 (2021/N)) –Nīderlande, ciktāl tā attiecas uz maksimālo summu 600 000 EUR apmērā lieliem uzņēmumiem;

                  —

                  pakārtoti, pilnībā atcelt minēto lēmumu;

                  —

                  papildus, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi savu pienākumu uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru, kļūdaini nolemjot, ka valsts atbalsta pasākums nerada šaubas par tā saderību ar iekšējo tirgu.

                              —

                              Izvirzīdamas šo pamatu, prasītājas apgalvo, pirmkārt, ka valsts atbalsta pasākums neesot piemērots tā mērķa sasniegšanai, kas ir novērst nopietnus traucējumus Nīderlandes ekonomikā, kompensējot pastāvīgās izmaksas uzņēmumiem, kuru apgrozījums ir samazinājies par 30 % COVID-19 uzliesmojuma un sekojoši valdības paredzēto pasākumu dēļ. Atbalsta maksimālā summa prasītāju skatījumā nav atbilstoša valsts atbalsta pasākuma mērķa sasniegšanai. Atbilstoši valsts atbalsta pasākumam lieliem uzņēmumiem tiek piešķirti ne vairāk kā 600 000 EUR. Šāda summa nav pietiekama, lai novērstu nopietnus traucējumus Nīderlandes ekonomikā, nodrošinot, ka uzņēmumi turpina būt ekonomiski dzīvotspējīgi. It īpaši tādiem lieliem uzņēmumiem kā prasītāji 600 000 EUR nav pietiekami, lai efektīvi reaģētu uz apgrozījuma samazinājumu COVID-19 uzliesmojuma rezultātā.

                              —

                              Otrkārt, prasītājas apgalvo, ka valsts atbalsta pasākums nav samērīgs. Pašreizējā shēma pārsniedzot to, kas ir nepieciešams, lai novērstu MVU likviditātes nepietiekamību un atbalstītu to pastāvīgos izdevumus. Faktiski MVU piešķirtā nesamērīgā summa ļaujot tiem būt konkurētspējīgākiem, jo tos tik ļoti neierobežo pastāvīgās izmaksas. Turklāt MVU, kas ir saņēmuši atbalstu, neesot bijuši spiesti izmantot (1) savu pašu kapitālu tādā mērā kā prasītājas, lai saglabātu konkurētspēju. Prasītājas saņemot maksimālo summu 600 000 EUR apmērā, lai turpinātu 33 viesnīcu darbību. MVU savukārt esot tiesīgi saņemt gandrīz to pašu atbalsta summu, lai risinātu tikai mazas vai vidēja izmēra viesnīcas likviditātes nepietiekamību.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi procesuālas nepilnības, jo apstrīdētais lēmums neesot pamatots

                              —

                              Otrais atcelšanas pamats attiecas uz apstrīdētā lēmuma procesuālām nepilnībām. Prasītājas apgalvo, ka lēmums neesot pamatots, jo tajā neesot aplūkotas nesamērīgās atšķirības (to pamatojums) maksimālajā atbalstā MVU un lielākiem uzņēmumiem jebkādā formā. Tajā neesot aplūkota arī paša pasākuma piemērotība vai fakts, ka MVU bija tiesīgi saņemt atbalstu saskaņā ar diviem iepriekšējiem atbalsta pasākumiem. Tādējādi ar savu lēmumu Komisija neesot ļāvusi prasītājiem noskaidrot iemeslus, kādēļ ir nolemts, ka valsts atbalsta pasākums ir uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu. Tas esot LESD 296. panta pārkāpums.

         (1)  Redaktora piezīme: prasītājas atsaucas uz sabiedrībām, kuras bija spiestas “izmantot” savu pašu kapitālu.


title: Lieta T-293/21: Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Muschaweck/EUIPO – Conze (“UM”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/67

      Prasība, kas celta 2021. gada 25. maijā – Muschaweck/EUIPO – Conze (“UM”)
      (Lieta T-293/21)
      (2021/C 278/91)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ulrike Muschaweck (Minhene, Vācija) (pārstāvis: C. Konle, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Joachim Conze (Minhene)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “UM” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 305 731

         Process EUIPO: atcelšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 15. marta lēmums lietā R 2260/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un atcelt EUIPO Anulēšanas nodaļas 2019. gada 6. augusta lēmumu daļā, kura tika nolemts, ka Savienības preču zīmes Nr. 9 305 731 reģistrācija saglabājas attiecībā uz pārējiem pakalpojumiem, proti, attiecībā uz:
                  44. klasi: “medicīniskie pakalpojumi trūces ķirurģijas jomā”;

                  —

                  pilnībā apmierināt pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 9 305 731 atcelšanu;

                  —

                  līdz ar to atzīt Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 9 305 731 par atceltu no 2017. gada 20. jūnija attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, proti, attiecībā uz:
                  10. klasi: “ķirurģijas, medicīnas, zobārstniecības un veterinārijas aparāti, ierīces un instrumenti, locekļu, acu un zobu protēzes; ortopēdiskās preces; ķirurģiskie šuvju materiāli”;
                  41. klasi: “audzināšana un izklaide; izglītība; izklaide; sporta un kultūras pasākumi; visi iepriekš minētie pakalpojumi medicīnisko pakalpojumu jomā”;
                  42. klasi: “zinātniskie un tehnoloģiskie pakalpojumi un izpēte un ar tiem saistīti projektēšanas darbi; rūpnieciskās analīzes un izpētes pakalpojumi; datoru aparatūras un programmatūras projektēšana un izstrādne; visi iepriekš minētie pakalpojumi medicīnisko pakalpojumu jomā”;
                  44. klasi: “medicīnas un veterinārmedicīnas pakalpojumi; veselības un skaistumkopšanas pakalpojumi cilvēkiem un dzīvniekiem; pakalpojumi lauksaimniecības, dārzniecības vai mežsaimniecības jomā”;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  saistībā ar apstrīdēto lēmumu pieļautās formālās tiesību kļūdas: pretējās puses spēkā esošās pārstāvības neesamība; preču zīmes īpašnieka novēlota [materiālu] iesniegšana;

                  —

                  saistībā ar apstrīdēto lēmumu pieļautās materiālās tiesību kļūdas: agrākās preču zīmes īpašnieces atļaujas lietot preču zīmi neesamība; Savienības preču zīmes “UM” faktiskas izmantošanas neesamība; preču zīmes “UM” izmantošana ar papildinājumu “Dr. Muschaweck”.


title: Lieta T-294/21: Prasība, kas celta 2021. gada 24. maijā – Joules/EUIPO – Star Gold (“Jules Gents”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/68

      Prasība, kas celta 2021. gada 24. maijā – Joules/EUIPO – Star Gold (“Jules Gents”)
      (Lieta T-294/21)
      (2021/C 278/92)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Joules Ltd (Market Harborough, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: P. Martini-Berthon, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Star Gold GmbH (Pforzheim, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Jules Gents” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 719 305

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 15. marta lēmums lietā R 1123/2018-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta, Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 2. punkta un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-298/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – Bodegas Beronia/EUIPO – Bodegas Carlos Serres (“ALEGRA DE BERONIA”)

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/69

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – Bodegas Beronia/EUIPO – Bodegas Carlos Serres (“ALEGRA DE BERONIA”)
      (Lieta T-298/21)
      (2021/C 278/93)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Bodegas Beronia, SA (Larjoha, Spānija) (pārstāvis: J. Mora Cortés, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Bodegas Carlos Serres, SL (Larjoha)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskās preču zīmes “ALEGRA DE BERONIA” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 012 451
      Process EUIPO: Iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 12. marta lēmums lietā R 2013/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tiek noraidīta apelācijas sūdzība lietā R 2013/2020-1, un pilnībā noraidīt Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALEGRA DE BERONIA” Nr. 18 012 451 reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām iebildumos norādītām precēm;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-306/21: Prasība, kas celta 2021. gada 31. maijā – Falke/Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/70

      Prasība, kas celta 2021. gada 31. maijā – Falke/Komisija
      (Lieta T-306/21)
      (2021/C 278/94)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Falke KGaA (Schmallenberg, Vācija) (pārstāvis: M. Vetter, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 264. panta pirmajai daļai atcelt atbildētājas 2020. gada 20. novembra lēmumu (atbalsts Nr. SA.59289) redakcijā, kas grozīta ar atbildētājas 2021. gada 12. februāra lēmumu (atbalsts Nr. SA.61744),

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz diviem pamatiem.

                  1.

                  Atbildētājas apstiprinātā Vācijas atbalsta shēma “Federālā shēma – atbalsts pastāvīgajām izmaksām 2020” neesot saderīga ar iekšējo tirgu, jo tā izkropļojot konkurenci, un tas šajā gadījumā neesot pamatots kā izņēmums. Atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka tas, ka atbilstoši atbalsta shēmai saskaņā ar LESD 107. panta trešās daļas b) punktu tiek prasīts apgrozījuma samazinājums visā uzņēmumā par vismaz 30 %, ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Atbalsta shēmas aplūkošana visa uzņēmuma mērogā tādiem uzņēmumiem kā prasītāja, kam ir vairāki, atšķirīgi darījumu virzieni, kurus ir skārusi COVID-19 pandēmija un no kuriem stacionārās komercdarbības, kas tika slēgta, apgrozījuma samazinājums ievērojami pārsniedz samazinājumu par 30 %, liedz tiesības iesniegt pieteikumu tikai tāpēc, ka citam darījumu virzienam nav samazinājies apgrozījums un, aprēķinot dažādu darījumu virzienu apgrozījuma aritmētisko vidējo, 30 % robeža netiek sasniegta. Šie uzņēmumi tad tostarp nesaņemot – atšķirībā no uzņēmumiem ar tikai vienu darījumu virzienu – atbalstu un slēgtā darījumu virziena nesegtās pastāvīgās izmaksas tiem esot šķērssubsīdiju veidā jāsedz no citiem darījumu virzieniem. Tas radot konkurences izkropļojumu gan attiecībā uz konkurentiem darījumu virzienos, kurus ir skāris COVID-19, gan attiecībā uz konkurentiem tajos virzienos, kurus COVID-19 nav skāris.

                  2.

                  Atbildētāja esot pārkāpusi prasītājas LESD 108. panta otrajā daļā paredzētās procesuālās tiesības, iepriekšējas pārbaudes procedūrā nedodot tai iespēju paust savas šaubas par atbalsta shēmas saderību ar iekšējo tirgu.


title: Lieta T-376/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Poupart/Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/71

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Poupart/Komisija
      (Lieta T-376/20) (1)

      (2021/C 278/95)
      Tiesvedības valoda – franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 262, 10.8.2020.


title: Lieta T-25/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Corman/Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/71

      Vispārējās tiesas 2021. gada 28. maija rīkojums – Corman/Komisija
      (Lieta T-25/21) (1)

      (2021/C 278/96)
      Tiesvedības valoda – franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 72, 1.3.2021.


title: Lieta T-121/21: Vispārējās tiesas 2021. gada 27. maija rīkojums – Suez/Komisija

text:
               12.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 278/71

      Vispārējās tiesas 2021. gada 27. maija rīkojums – Suez/Komisija
      (Lieta T-121/21) (1)

      (2021/C 278/97)
      Tiesvedības valoda – franču
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 138, 19.4.2021.


title: Lieta C-296/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A

text:
               19.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/30

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 7. maijā iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – A
      (Lieta C-296/21)
      (2021/C 289/42)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: A

         Citi lietas dalībnieki: Helsingin poliisilaitos un Poliisihallitus

         Prejudiciālie jautājumi

      Saistībā ar dezaktivētu šaujamieroču pārvietošanu Savienībā un, ņemot vērā Padomes Direktīvas 91/477/EEK (1991. gada 18. jūnijs) par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/51/EK (1) (2008. gada 21. maijs) normas, kā arī Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/2403 (2) (2015. gada 15. decembris), ar ko izstrādā kopīgas pamatnostādnes par deaktivizēšanas standartiem un metodēm, lai nodrošinātu, ka dezaktivētie šaujamieroči tiek padarīti neatgriezeniski izmantojami, noteikumus, it īpaši šīs regulas 3. panta 1. punktu:

                  a)

                  vai valsts iestādes apstiprinātu verificējošo iestādi, kas ir izsniegusi dezaktivēšanas apliecinājumu, var uzskatīt par iestādi Ieroču direktīvas un Dezaktivēšanas regulas 3. un 7. panta izpratnē, pat ja tā nav norādīta Komisijas sarakstā, kas publicēts saskaņā ar 3. panta 3. punktu, ja dažādas minētās dalībvalsts iestādes ir paziņojušas personai, kas ieved ieročus, ka verificējošā iestāde, kurai ir sabiedrības ar ierobežotu atbildību statuss un kura ir izsniegusi apliecinājumu, ir attiecīgi pilnvarota saskaņā ar regulu un

                  b)

                  vai par verificējošo iestādi, ko dalībvalsts ir izraudzījusi ieroču dezaktivēšanai, var iesniegt arī citu, no valsts iestādes iegūtu pierādījumu, kas nav iekļaušana Komisijas tīmekļa vietnē publicētajā sarakstā atbilstoši regulas 3. panta 3. punktam, lai šīs verificējošās iestādes izsniegtais dezaktivēšanas apliecinājums atbilstu regulā noteiktajām prasībām, saskaņā ar kurām dalībvalstij ir jāatzīst citā dalībvalstī izsniegts dezaktivēšanas apliecinājums atbilstoši regulas 7. panta 2. punktam?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/51/EK (2008. gada 21. maijs), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli (OV 2008, L 179, 5. lpp.).

         (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2015/2403 (2015. gada 15. decembris), ar ko izstrādā kopīgas pamatnostādnes par dezaktivēšanas standartiem un metodēm, lai nodrošinātu, ka dezaktivētie šaujamieroči tiek padarīti neatgriezeniski neizmantojami (OV 2015, L 333, 62. lpp.).


title: Lieta C-279/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms – Direktīva 2008/118/EK – 33. panta 3. punkts – Preces, kas “nodotas patēriņam” vienā dalībvalstī un komerciāliem nolūkiem tiek glabātas citā dalībvalstī – Par akcīzes nodokļa, kas ir kļuvis iekasējams par šīm precēm, samaksu atbildīgā persona – Persona, kas glabā piegādei citā dalībvalstī paredzētās preces – Preču pārvadātājs)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/6

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR
      (Lieta C-279/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms - Direktīva 2008/118/EK - 33. panta 3. punkts - Preces, kas “nodotas patēriņam” vienā dalībvalstī un komerciāliem nolūkiem tiek glabātas citā dalībvalstī - Par akcīzes nodokļa, kas ir kļuvis iekasējams par šīm precēm, samaksu atbildīgā persona - Persona, kas glabā piegādei citā dalībvalstī paredzētās preces - Preču pārvadātājs)
      (2021/C 297/03)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Atbildētāja: WR

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 33. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona, kura citas personas vārdā pārvadā akcīzes preces uz citu dalībvalsti un kuras faktiskā turējumā šīs preces ir brīdī, kad ir iekasējams akcīzes nodoklis par tām, saskaņā ar šo tiesību normu ir atbildīga par šo nodokli, pat ja tai nav nekādu tiesību vai intereses attiecībā uz minētajām precēm un tā nezina, ka par tām ir jāmaksā akcīzes nodoklis, vai – ja tā to zina – tomēr nezina, ka akcīzes nodoklis par tām ir kļuvis iekasējams.

         (1)  OV C 230, 8.7.2019.


title: Lieta C-591/19 P: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Fernando De Esteban Alonso (Apelācija – Civildienests – Iekšējā izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) – OLAF veikta informācijas nosūtīšana valsts tiesu iestādēm – Eiropas Komisijas veikta sūdzības iesniegšana – Ierēdņa, “kura vārds ir minēts”, jēdziens un “personiski iesaistīta” ierēdņa jēdziens – Attiecīgās personas neinformēšana – Komisijas tiesības iesniegt sūdzību valsts tiesu iestādēs pirms OLAF izmeklēšanas beigām – Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Fernando De Esteban Alonso

      (Lieta C-591/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Iekšējā izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) - OLAF veikta informācijas nosūtīšana valsts tiesu iestādēm - Eiropas Komisijas veikta sūdzības iesniegšana - Ierēdņa, “kura vārds ir minēts”, jēdziens un “personiski iesaistīta” ierēdņa jēdziens - Attiecīgās personas neinformēšana - Komisijas tiesības iesniegt sūdzību valsts tiesu iestādēs pirms OLAF izmeklēšanas beigām - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
      (2021/C 297/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un J. Baquero Cruz)

         Otrs lietas dalībnieks: Fernando De Esteban Alonso (pārstāvis: C. Huglo, avocat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūnija spriedumu De Esteban Alonso/Komisija (T-138/18, EU:T:2019:398).

                  2)

                  Noraidīt prasību lietā T-138/18.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks pats sedz savus tiesāšanās izdevumus gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedību.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-609/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalsts valūtā (Šveices franki) – 4. panta 2. punkts – Līguma galvenais priekšmets – Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts maiņas kursa izmaiņu riskam – Saprotamības un pārskatāmības prasības – 3. panta 1. punkts – Ievērojama nelīdzsvarotība – 5. pants – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/7

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE
      (Lieta C-609/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Hipotekārā aizdevuma līgums, kas izteikts ārvalsts valūtā (Šveices franki) - 4. panta 2. punkts - Līguma galvenais priekšmets - Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts maiņas kursa izmaiņu riskam - Saprotamības un pārskatāmības prasības - 3. panta 1. punkts - Ievērojama nelīdzsvarotība - 5. pants - Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība)
      (2021/C 297/05)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: BNP Paribas Personal Finance SA

         Atbildētājs: VE

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, aizdevuma līguma noteikumi, kuros ir noteikts, ka fiksētie maksājumi tiek prioritāri novirzīti procentu segšanai un kuros, lai samaksātu atlikušo summu, ir paredzēts šī līguma termiņa pagarinājums un ikmēneša maksājumu palielinājums, ietilpst šīs tiesību normas piemērošanas jomā gadījumā, kad ar šiem noteikumiem tiek noteikts šī līguma būtisks elements.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma, kas izteikts ārvalsts valūtā, ietvaros prasība par līguma noteikumu pārskatāmību, kurā ir noteikts, ka ar fiksētajiem maksājumiem tiek prioritāri segti procenti, un ir paredzēts, ka, lai samaksātu atlikušo summu, ir noteikta šī līguma termiņa pagarināšana un ikmēneša maksājumu palielināšana, ir izpildīta, ja komersants ir sniedzis patērētājam objektīvu un precīzu informāciju, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam saprast attiecīgā finanšu mehānisma konkrēto darbību un tādējādi izvērtēt šādu noteikumu potenciāli būtisku negatīvu ekonomisko seku risku attiecībā uz viņa finanšu saistībām visa šī līguma darbības laikā.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma noteikumi, kuros ir noteikts, ka ar fiksētiem maksājumiem tiek prioritāri segti procenti, un ir paredzēts, ka, lai samaksātu atlikušo summu, kas var būtiski palielināties saistībā ar paritātes izmaiņām starp konta valūtu un maksājumu valūtu, ir noteikta šī līguma termiņa pagarināšana un ikmēneša maksājumu palielināšana, var radīt ievērojamu nelīdzsvarotību līguma pušu tiesībās un pienākumos, kura izriet no šī līguma par sliktu patērētājam, jo komersants, ievērojot pārskatāmības prasību pret patērētāju, nevarēja saprātīgi sagaidīt, ka minētais patērētājs pēc individuālas apspriešanas pieņemtu nesamērīgo valūtas maiņas risku, kas izriet no šādiem noteikumiem.

         (1)  OV C 348, 14.10.2019.


title: Apvienotās lietas no C-776/19 līdz C-782/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal de grande instance de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19)/BNP Paribas Personal Finance SA un AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Hipotekārā aizdevuma līgumi, kas izteikti ārvalsts valūtā (Šveices frankos) – Noilgums – 4. panta 2. punkts – Līguma galvenais priekšmets – Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts valūtas maiņas kursa riskam – Saprotamības un pārskatāmības prasības – Pierādīšanas pienākums – 3. panta 1. punkts – Ievērojama nelīdzsvarotība – 5. pants – Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība – Efektivitātes princips)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal de grande instance de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19)/BNP Paribas Personal Finance SA un AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)/BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

      (Apvienotās lietas no C-776/19 līdz C-782/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Hipotekārā aizdevuma līgumi, kas izteikti ārvalsts valūtā (Šveices frankos) - Noilgums - 4. panta 2. punkts - Līguma galvenais priekšmets - Noteikumi, saskaņā ar kuriem aizņēmējs ir pakļauts valūtas maiņas kursa riskam - Saprotamības un pārskatāmības prasības - Pierādīšanas pienākums - 3. panta 1. punkts - Ievērojama nelīdzsvarotība - 5. pants - Noteikuma formulējuma skaidrība un saprotamība - Efektivitātes princips)
      (2021/C 297/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de grande instance de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: VB, WA (C-776/19), XZ, YY (C-777/19), ZX (C-778/19), DY, EX (C-781/19), AV (C-779/19), BW, CX (C-780/19), FA (C-782/19)

         Atbildētāji: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, lasot tos kopsakarā ar efektivitātes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka patērētāja celtajai prasībai:

                              —

                              lai konstatētu starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju noslēgtā līgumā ietverta noteikuma negodīgumu, ir piemērojams noilguma termiņš;

                              —

                              lai atgūtu summas, kas samaksātas, pamatojoties uz šādiem negodīgiem noteikumiem, ir piemērojams piecu gadu noilguma termiņš, jo šis termiņš sākas aizdevuma piedāvājuma pieņemšanas dienā, līdz ar ko patērētājs tajā brīdī varēja nezināt visas savas no šīs direktīvas izrietošās tiesības.

                  2)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz aizdevuma līguma noteikumiem, kuros ir paredzēts, ka ārvalstu valūta ir konta valūta un ka euro ir maksājumu valūta, un kuru rezultātā valūtas maiņas risks gulstas uz aizņēmēju, attiecas šī tiesību norma, ja šajos noteikumos ir noteikts minētā līguma būtisks elements.

                  3)

                  Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma, kas izteikts ārvalsts valūtā, ietvaros prasība par šī līguma noteikumu pārskatāmību, kuros ir noteikts, ka ārvalsts valūta ir konta valūta un euro ir maksājumu valūta, un kuru rezultātā valūtas maiņas risks gulstas uz aizņēmēju, ir izpildīta, ja pārdevējs vai piegādātājs ir sniedzis patērētājam pietiekamu un precīzu informāciju, kas ļauj samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam vidusmēra patērētājam saprast attiecīgā finanšu mehānisma konkrēto darbību un tādējādi izvērtēt šādu noteikumu iespējamu būtisku negatīvu ekonomisko seku risku attiecībā uz viņa finanšu saistībām visa šī līguma darbības laikā.

                  4)

                  Direktīva 93/13 ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tas, ka pienākums pierādīt līguma noteikuma skaidro un saprotamo raksturu šīs direktīvas 4. panta 2. punkta izpratnē ir patērētājam.

                  5)

                  Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma līguma noteikumi, kuros ir paredzēts, ka ārvalstu valūta ir konta valūta un ka euro ir maksājumu valūta, un kuru rezultātā valūtas maiņas risks gulstas uz aizņēmēju, var radīt ievērojamu nelīdzsvarotību pušu tiesībās un pienākumos, kas izriet no minētā līguma par sliktu patērētājam, jo pārdevējs vai piegādātājs, ievērojot pārskatāmības prasību pret patērētāju, nevarēja saprātīgi gaidīt, ka minētais patērētājs pēc individuālas apspriešanas pieņemtu nesamērīgo valūtas kursa maiņas risku, kurš izriet no šādiem noteikumiem.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Apvienotās lietas C-901/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CF, DN/Bundesrepublik Deutschland (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā – Direktīva 2011/95/ES – Alternatīvās aizsardzības piešķiršanas nosacījumi – 15. panta c) punkts – Jēdziens “smagi un individuāli draudi” civiliedzīvotāja dzīvībai vai veselībai plaši izplatītas vardarbības dēļ starptautisku vai iekšēju bruņotu konfliktu gadījumā – Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta prasība par minimālo civiliedzīvotāju upuru (mirušo un ievainoto) skaitu konkrētajā reģionā)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/9

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CF, DN/Bundesrepublik Deutschland

      (Apvienotās lietas C-901/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā politika patvēruma un alternatīvās aizsardzības jomā - Direktīva 2011/95/ES - Alternatīvās aizsardzības piešķiršanas nosacījumi - 15. panta c) punkts - Jēdziens “smagi un individuāli draudi” civiliedzīvotāja dzīvībai vai veselībai plaši izplatītas vardarbības dēļ starptautisku vai iekšēju bruņotu konfliktu gadījumā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta prasība par minimālo civiliedzīvotāju upuru (mirušo un ievainoto) skaitu konkrētajā reģionā)
      (2021/C 297/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: CF, DN

         Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 15. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesiskā regulējuma interpretāciju, saskaņā ar kuru konstatējumam par smagu un individuālu draudu civiliedzīvotāja dzīvībai vai veselībai esamību “plaši izplatītas vardarbības dēļ bruņota konflikta gadījumā” šīs tiesību normas izpratnē situācijā, kurā pret šo civiliedzīvotāju nevēršas īpaši tādu elementu dēļ, kas raksturo viņa individuālos apstākļus, tiek izvirzīts nosacījums, ka upuru skaitam konkrētajā teritorijā attiecībā pret šīs teritorijas iedzīvotāju skaitu veidojošo indivīdu kopskaitu ir jāsasniedz noteikta robežvērtība.

                  2)

                  Direktīvas 2011/95 15. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu “smagu un individuālu draudu” esamību šīs tiesību normas izpratnē, ir prasīts visaptveroši ņemt vērā visus konkrētās lietas apstākļus, it īpaši tos, kas raksturo situāciju pieteikuma iesniedzēja izcelsmes valstī.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-921/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Robežkontrole, patvērums un imigrācija – Patvēruma politika – Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai – Direktīva 2013/32/ES – 40. panta 2. punkts – Turpmāks pieteikums – Jauni elementi vai fakti – Jēdziens – Dokumenti, kuru autentiskums nevar tikt konstatēts vai kuru avots nevar tikt objektīvi pārbaudīts – Direktīva 2011/95/ES – 4. panta 1. un 2. punkts – Pierādījumu vērtēšana – Attiecīgās dalībvalsts pienākums sadarboties)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/10

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      (Lieta C-921/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Robežkontrole, patvērums un imigrācija - Patvēruma politika - Kopējās procedūras starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai - Direktīva 2013/32/ES - 40. panta 2. punkts - Turpmāks pieteikums - Jauni elementi vai fakti - Jēdziens - Dokumenti, kuru autentiskums nevar tikt konstatēts vai kuru avots nevar tikt objektīvi pārbaudīts - Direktīva 2011/95/ES - 4. panta 1. un 2. punkts - Pierādījumu vērtēšana - Attiecīgās dalībvalsts pienākums sadarboties)
      (2021/C 297/08)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: LH

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 40. panta 2. punkts, lasot to kopsakarā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu, 4. panta 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru jebkurš dokuments, ko starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs iesniedz turpmāka pieteikuma pamatojumam, automātiski tiek uzskatīts par tādu, kas nav “jauns elements vai fakts” šīs tiesību normas izpratnē, ja nevar tikt konstatēts šāda dokumenta autentiskums vai ja nevar tikt objektīvi pārbaudīts šāda dokumenta avots.

                  2)

                  Direktīvas 2013/32 40. pants, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2011/95 4. panta 1. un 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, starptautiskās aizsardzības pieteikuma pamatojumam iesniegto pierādījumu novērtējums nevar atšķirties atkarībā no tā, vai runa ir par pirmo pieteikumu vai turpmāku pieteikumu, un, otrkārt, ka dalībvalstij ir pienākums sadarboties ar pieteikuma iesniedzēju, lai novērtētu viņa turpmākā pieteikuma nozīmīgos elementus, ja viņš šī pieteikuma pamatojumam iesniedz dokumentus, kuru autentiskums nevar tikt konstatēts.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-65/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Atbildība par produktiem ar trūkumiem – Direktīva 85/374/EEK – 2. pants – Produkta ar trūkumiem jēdziens – Drukāta laikraksta eksemplārs, kurā ir ietverts nepareizs ieteikums saistībā ar veselību – Izslēgšana no piemērošanas jomas)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

      (Lieta C-65/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Atbildība par produktiem ar trūkumiem - Direktīva 85/374/EEK - 2. pants - Produkta ar trūkumiem jēdziens - Drukāta laikraksta eksemplārs, kurā ir ietverts nepareizs ieteikums saistībā ar veselību - Izslēgšana no piemērošanas jomas)
      (2021/C 297/10)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: VI

         Atbildētāja: KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 85/374/EEK (1985. gada 25. jūlijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/34/EK (1999. gada 10. maijs), 2. pants, skatot to kopā ar šīs direktīvas, kas grozīta ar Direktīvu 1999/34, 1. un 6. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka “produkts ar trūkumiem” šo tiesību normu izpratnē nav drukāta laikraksta eksemplārs, kurā, aplūkojot paramedicīnisku tēmu, ir sniegts nepareizs ieteikums saistībā ar veselību par auga lietošanu, kuru ievērojot ir radīts kaitējums šī laikraksta lasītāja veselībai.

         (1)  OV C 209, 22.6.2020.


title: Lieta C-923/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu – Direktīva 2009/103/EK – 1. panta 1. un 2. punkts – 3. panta pirmā, otrā un pēdējā daļa – Jēdziens “transportlīdzeklis” – Pienākums atlīdzināt kaitējumu īpašumam – Tvērums – Ceļu satiksmes negadījums, kurā iesaistīts transportlīdzekļu sastāvs, kura elementiem ir dažādi obligātās atbildības apdrošinātāji – Kaitējums, ko puspiekabei nodarījis vilcējs, kuram šī puspiekabe bija pievienota ceļu satiksmes negadījuma laikā – Valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, ar kuru ir izslēgts šā kaitējuma segums no obligātās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas saistībā ar šī vilcēja izmantošanu)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/11

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA

      (Lieta C-923/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu - Direktīva 2009/103/EK - 1. panta 1. un 2. punkts - 3. panta pirmā, otrā un pēdējā daļa - Jēdziens “transportlīdzeklis” - Pienākums atlīdzināt kaitējumu īpašumam - Tvērums - Ceļu satiksmes negadījums, kurā iesaistīts transportlīdzekļu sastāvs, kura elementiem ir dažādi obligātās atbildības apdrošinātāji - Kaitējums, ko puspiekabei nodarījis vilcējs, kuram šī puspiekabe bija pievienota ceļu satiksmes negadījuma laikā - Valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, ar kuru ir izslēgts šā kaitējuma segums no obligātās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas saistībā ar šī vilcēja izmantošanu)
      (2021/C 297/09)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Van Ameyde España SA

         Atbildētāja: GES, Seguros y Reaseguros SA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību 3. panta pirmā, otrā un pēdējā daļa, lasot tās kopsakarā ar tās 1. panta 1. un 2. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām nav pretrunā tāda valsts tiesiskā regulējuma interpretācija, ar kuru no apdrošināšanas seguma un līdz ar to – no atlīdzības atbilstoši obligātajai civiltiesiskās atbildības apdrošināšanai saistībā ar vilcēja izmantošanu tiek izslēgts kaitējums īpašumam, ko šis vilcējs ir nodarījis tam piekabinātai puspiekabei brīdī, kad noticis ceļu satiksmes negadījums.

         (1)  OV C 103, 30.3.2020.


title: Lieta C-94/20: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Land Oberösterreich/KV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/109/EK – Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji – 11. pants – Tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi sociālā nodrošinājuma, sociālās palīdzības un sociālās aizsardzības ziņā – Atkāpe no vienlīdzīgas attieksmes principa attiecībā uz pasākumiem sociālās palīdzības un sociālās aizsardzības jomā – Jēdziens “pamata pabalsti” – Direktīva 2000/43/EK – Vienlīdzīgas attieksmes princips pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības – 2.°pants – Diskriminācijas jēdziens – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru mājokļa pabalsta piešķiršana trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir pastāvīgie iedzīvotāji, ir pakārtota nosacījumam, ka viņiem šajā tiesiskajā regulējumā noteiktā veidā ir jāsniedz pierādījumi, ka viņiem ir šīs dalībvalsts valodas pamatzināšanas)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/12

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Landesgericht Linz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Land Oberösterreich/KV
      (Lieta C-94/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/109/EK - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - 11. pants - Tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi sociālā nodrošinājuma, sociālās palīdzības un sociālās aizsardzības ziņā - Atkāpe no vienlīdzīgas attieksmes principa attiecībā uz pasākumiem sociālās palīdzības un sociālās aizsardzības jomā - Jēdziens “pamata pabalsti” - Direktīva 2000/43/EK - Vienlīdzīgas attieksmes princips pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības - 2.opants - Diskriminācijas jēdziens - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants - Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar kuru mājokļa pabalsta piešķiršana trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir pastāvīgie iedzīvotāji, ir pakārtota nosacījumam, ka viņiem šajā tiesiskajā regulējumā noteiktā veidā ir jāsniedz pierādījumi, ka viņiem ir šīs dalībvalsts valodas pamatzināšanas)
      (2021/C 297/11)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht Linz

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Land Oberösterreich

         Atbildētājs: KV

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 11. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pat tad, ja ir izmantota iespēja piemērot šīs direktīvas 11. panta 4. punktā paredzēto atkāpi, tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir pastāvīgie iedzīvotāji, mājokļa pabalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka tie šajā tiesiskajā regulējumā paredzētā veidā sniedz pierādījumus par to, ka viņiem ir šīs dalībvalsts valodas pamatzināšanas, ja šis mājokļa pabalsts ir “pamata pabalsts” šīs pēdējās minētās tiesību normas izpratnē; tas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Padomes Direktīvas 2000/43/EK (2000. gada 29. jūnijs), ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, piemērošanas jomā neietilpst tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurš ir piemērojams visiem trešo valstu valstspiederīgajiem bez atšķirības un saskaņā ar kuru attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ir pastāvīgie iedzīvotāji, mājokļa pabalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka viņiem šajā tiesiskajā regulējumā noteiktā veidā ir jāsniedz pierādījumi, ka viņiem ir šīs dalībvalsts valodas pamatzināšanas.

                  3)

                  Ja ir izmantota iespēja piemērot Direktīvas 2003/109 11. panta 4. punktā paredzēto atkāpi, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants nav piemērojams tāda dalībvalsts tiesiskā regulējuma gadījumā, saskaņā ar kuru attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ir pastāvīgie iedzīvotāji, mājokļa pabalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka viņiem šajā tiesiskajā regulējumā noteiktā veidā ir jāsniedz pierādījumi, ka viņiem ir šīs dalībvalsts valodas pamatzināšanas, ja šis mājokļa pabalsts nav “pamata pabalsts” šī 11. panta 4. punkta nozīmē. Ja šis mājokļa pabalsts ir šāds pamata pabalsts, Pamattiesību hartas 21. pants, ciktāl tajā ir aizliegta jebkāda veida diskriminācija etniskās izcelsmes dēļ, neaizliedz šādu tiesisko regulējumu.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta C-192/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Prima banka Slovensko a.s./HD (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju tiesību aizsardzība – Direktīva 93/13/EEK – Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos – Piemērošanas joma – 1. panta 2. punkts – Dalībvalsts imperatīvās tiesību normas – Aizdevuma līguma pirmstermiņa izbeigšana – Aizdevuma procentu un nokavējuma procentu kumulācija)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/13

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Krajský súd v Prešove (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Prima banka Slovensko a.s./HD
      (Lieta C-192/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju tiesību aizsardzība - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Piemērošanas joma - 1. panta 2. punkts - Dalībvalsts imperatīvās tiesību normas - Aizdevuma līguma pirmstermiņa izbeigšana - Aizdevuma procentu un nokavējuma procentu kumulācija)
      (2021/C 297/12)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Iesniedzējtiesa

         Krajský súd v Prešove

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Prima banka Slovensko a.s.

         Atbildētājs: HD

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piemērošanas jomā neietilpst dalībvalsts tiesību normas, saskaņā ar kurām patērētājam, kas noslēdzis aizdevuma līgumu ar komersantu, aizdevuma līguma pirmstermiņa izbeigšanas gadījumā nevar būt pienākuma, pamatojoties uz šo līgumu, samaksāt komersantam aizdevuma procentus par laikposmu no paziņojuma par šādu pirmstermiņa izbeigšanu līdz aizņemtā kapitāla faktiskai atmaksai, ciktāl nokavējuma procentu un citu līgumisku sodanaudu samaksa uz minētā līguma pamata dod iespēju atlīdzināt komersantam faktiski radītos zaudējumus, bet par to vēl ir jāpārliecinās iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta C-303/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy w Opatowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patēriņa kredītlīgumi – Direktīva 2008/48/EK – Pārmērīgu parādsaistību risks – 8. pants – Kreditora pienākums pārbaudīt patērētāja kredītspēju – 23. pants – Soda efektivitāte, samērīgums un preventīvais raksturs šī pienākuma neizpildes gadījumā)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/14

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 10. jūnija spriedums (Sąd Rejonowy w Opatowie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM
      (Lieta C-303/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patēriņa kredītlīgumi - Direktīva 2008/48/EK - Pārmērīgu parādsaistību risks - 8. pants - Kreditora pienākums pārbaudīt patērētāja kredītspēju - 23. pants - Soda efektivitāte, samērīgums un preventīvais raksturs šī pienākuma neizpildes gadījumā)
      (2021/C 297/13)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Rejonowy w Opatowie

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

         Atbildētājs: KM

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK 23. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzēto sankciju efektivitātes, samērīguma un preventīvā rakstura pārbaude, it īpaši šīs direktīvas 8. pantā paredzētā pienākuma pārbaudīt patērētāja kredītspēju neizpildes gadījumā, ir jāveic, saskaņā ar LESD 288. panta trešo daļu ņemot vērā ne tikai to tiesību normu, kas valsts tiesībās ir konkrēti pieņemta, lai transponētu minēto direktīvu, bet arī visas pārējās valsts tiesību normas, pēc iespējas interpretējot tās šīs pašas direktīvas formulējuma un mērķu gaismā, tā, lai minētās sankcijas atbilstu šīs direktīvas 23. pantā paredzētajām prasībām.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta C-48/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. janvārī Topcart GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-377/19 Topcart GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. janvārīTopcart GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-377/19 Topcart GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-48/21 P)
      (2021/C 297/15)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Topcart GmbH (pārstāvis: M. Hoffmann, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Carl International

      Ar 2021. gada 12. maija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-49/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. janvārī Topcart GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-378/19 Topcart GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 28. janvārīTopcart GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2020. gada 18. novembra spriedumu lietā T-378/19 Topcart GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-49/21 P)
      (2021/C 297/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Topcart GmbH (pārstāvis: M. Hoffmann, advokāts)
      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Carl International

      Ar 2021. gada 12. maija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-143/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. martā Production Christian Gallimard iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-863/19 Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/15

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. martāProduction Christian Gallimard iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2020. gada 16. decembra spriedumu lietā T-863/19 Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard

      (Lieta C-143/21 P)
      (2021/C 297/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Production Christian Gallimard (pārstāve: L. Dreyfuss-Bechmann, advokāte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA

      Ar 2021. gada 5. maija rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Production Christian Gallimard pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-209/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. aprīlī Ryanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 17. februāra spriedumu lietā T-238/20 Ryanair/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. aprīlīRyanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 17. februāra spriedumu lietā T-238/20 Ryanair/Komisija
      (Lieta C-209/21 P)
      (2021/C 297/18)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ryanair DAC (pārstāvji: E. Vahida un F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, un V. Blanc, avocate)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Francijas Republika, Zviedrijas Karaliste

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. un 264. pantu atzīt Komisijas 2020. gada 11. aprīļa Lēmumu C(2020) 2366 final par valsts atbalstu SA.56812 (2020/N) – Zviedrija – Covid-19: aizdevumu garantiju shēma par labu aviosabiedrībām, par spēkā neesošu; un

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Ryanair tiesāšanās izdevumus, un personām, kas iestājušās lietā pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā (ja tādas būtu) piespriest segt savus tiesāšanās izdevumus pašām;

            pakārtoti:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā; un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par nediskriminācijas principa neattaisnotu pārkāpumu.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par pakalpojumu brīvu apriti.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, noraidot pieteikumu veikt interešu izsvēršanu.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.
      Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar Komisijas pienākuma uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru neizpildi.


title: Lieta C-210/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. aprīlī Ryanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 17. februāra spriedumu lietā T-259/20 Ryanair/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 2. aprīlīRyanair DAC iesniedza par Vispārējās tiesas (desmitā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 17. februāra spriedumu lietā T-259/20 Ryanair/Komisija
      (Lieta C-210/21 P)
      (2021/C 297/19)
      Tiesvedības valoda angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ryanair DAC (pārstāvji: E. Vahida un F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, un V. Blanc, avocate)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Francijas Republika

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  atbilstoši LESD 263. un 264. pantam atzīt Komisijas 2020. gada 31. marta Lēmumu C(2020) 2097 final par valsts atbalstu SA.56765 (2020/N) – Francija – Covid-19 – Moratorijs aeronavigācijas nodokļiem par labu sabiedriskā gaisa transporta uzņēmumiem, par spēkā neesošu; un

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Ryanair tiesāšanās izdevumus, un personām, kas iestājušās lietā pirmajā instancē un šajā apelācijas tiesvedībā (ja tādas būtu) piespriest segt savus tiesāšanās izdevumus pašām;

            pakārtoti:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā; un

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Savienības tiesības, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par nediskriminācijas principa neattaisnotu pārkāpumu.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatu par pakalpojumu brīvu apriti.
      Treškārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, nosakot, vai atbalsts ir samērīgs ar kaitējuma apmēru atbilstoši LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunktam.
      Ceturtkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.
      Piektkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu un sagrozījusi faktus saistībā ar Komisijas pienākuma uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru neizpildi.