title: Lieta F-50/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums – FS/EESK Civildienests — Pagaidu darbinieki — PDNK 2. panta c) punkts — Pagaidu darbinieks, kas pieņemts, lai veiktu nodaļas vadītāja amata pienākumus “Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas grupā” — Civildienesta noteikumu 44. panta otrā daļa — Izvirzīšana augstākam līmenim ar atpakaļejošu spēku pēc deviņu mēnešu pārbaudes laika beigām — Piemērošana pēc analoģijas pagaidu darbiniekiem, kas ratione temporis nav paredzēta PDNK — Sui generis pārbaudes laiks, par ko ir vienošanās līgumā, ārpus PDNK paredzētajiem gadījumiem — Līgumā paredzētā pārbaudes laika pagarināšana — Nodaļas vadītāja amata pienākumu veikšanas nepietiekamas kvalitātes atzīšana — Pārcelšana cita līmeņa amatā — Civildienesta noteikumu 44. panta otrajā daļā paredzētās pārcelšanas augstākā līmenī izmantošana

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/36

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 12. maija spriedums – FS/EESK
   (Lieta F-50/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - PDNK 2. panta c) punkts - Pagaidu darbinieks, kas pieņemts, lai veiktu nodaļas vadītāja amata pienākumus “Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas grupā” - Civildienesta noteikumu 44. panta otrā daļa - Izvirzīšana augstākam līmenim ar atpakaļejošu spēku pēc deviņu mēnešu pārbaudes laika beigām - Piemērošana pēc analoģijas pagaidu darbiniekiem, kas ratione temporis nav paredzēta PDNK - Sui generis pārbaudes laiks, par ko ir vienošanās līgumā, ārpus PDNK paredzētajiem gadījumiem - Līgumā paredzētā pārbaudes laika pagarināšana - Nodaļas vadītāja amata pienākumu veikšanas nepietiekamas kvalitātes atzīšana - Pārcelšana cita līmeņa amatā - Civildienesta noteikumu 44. panta otrajā daļā paredzētās pārcelšanas augstākā līmenī izmantošana)
   (2016/C 222/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: FS (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji – K. Gambino, X. Chamodraka, M. Pascua Mateo, A. Carvajal un L. Camarena Januzec, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neapstiprināt prasītāju nodaļas vadītājas amatā un prasība atlīdzināt apgalvotos materiālos zaudējumus, kā arī morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja 2014. gada 25. maija lēmumu, kas papildināts ar FS darba līguma pielikumu Nr. 2, ar ko Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas iestāde, kas pilnvarota slēgt darba līgumus, viņu neapstiprināja nodaļas vadītājas amatā un ar 2014. gada 9. aprīli pārcēla darbā citā līmenī;

               2)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja izmaksā FS summu EUR 2 000 apmērā kā kompensāciju par nodarīto morālo kaitējumu;

               3)

               prasījumus saistībā ar atlīdzību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sedz savus, kā arī atlīdzina FS tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 8.6.2015., 37. lpp.


title: Lieta T-199/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra spriedums – DTM Ricambi /ITSB – STAR ( “STAR” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “STAR” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “STAR LODI”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/16

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra spriedums – DTM Ricambi/ITSB – STAR (“STAR”)
   (Lieta T-199/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “STAR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska grafiska preču zīme “STAR LODI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 372/21
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DTM Ricambi Srl (Boloņa, Itālija) (pārstāvis – V. Catelli un A. Loffredo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – L. Rampini un P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Società trasporti automobilistici regionali SpA (STAR) (Lodi, Itālija) (pārstāvis – F. Caricato, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 24. janvāra lēmumu lietā R 0124/2012–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Società trasporti automobilistici regionali SpA (STAR) un DTM Ricambi Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DTM Ricambi Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Lieta C-581/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal , Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — EMI Group Ltd / The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunal, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. decembra rīkojumu — EMI Group Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-581/08)
   (2009/C 55/28)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunal, Londona
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: EMI Group Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Kā šīs lietas apstākļu kontekstā interpretēt Sestās direktīvas (1) 5. panta 6. punkta pēdējo teikumu?

               b)

               Kādas ir “parauga” Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikuma nozīmē būtiskās pazīmes?

               c)

               Vai dalībvalstij ir ļauts ierobežot Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikumā minētā “parauga” interpretāciju šādi:

                           i)

                           tāda industriāla parauga, kāds parasti nav pieejams tirdzniecībā sabiedrībai, dāvinājums faktiskam vai potenciālam uzņēmējdarbības klientam (līdz 1993. gadam),

                           ii)

                           tikai viens vai tikai pirmais no vairākiem paraugiem, ko viena persona ir iedevusi vienam un tam pašam saņēmējam, ja šie paraugi ir identiski vai arī viens no otra būtiski neatšķiras (pēc 1993. gada)?

               d)

               Vai dalībvalstij ir ļaut ierobežot Sestās direktīvas 5. panta 6. punkta pēdējā teikumā minētās “mazas vērtības dāvanas” interpretāciju tādējādi, lai neiekļautu:

                           i)

                           tādas preces dāvinājumu, kas veido daļu no vienai personai regulāri dotu dāvanu virknes vai sērijas (līdz 2003. gada oktobrim),

                           ii)

                           jebkādu komerciālu dāvinājumu vienai un tai pašai personai 12 mēnešu periodā, ja kopējās izmaksas pārsniedz £ 50 (kopš 2003. gada oktobra)?

               e)

               Ja atbilde uz iepriekš minēto c) (ii) jautājumu vai jebkuru d) jautājuma daļu ir “jā” un ja nodokļu maksātājs dod līdzīgu vai identisku mūzikas ieraksta dāvanu divām vai vairākām personām, jo viņu personīgās īpašības ļauj ietekmēt attiecīgā mākslinieka atpazīstamības pakāpi, vai dalībvalstij ir ļauts šīs vienības uzskatīt par tādām, kas ir dotas vienai un tai pašai personai tikai tāpēc, ka šīs personas nodarbina viens un tas pats darba devējs?

               f)

               Vai atbildes uz iepriekš minēto a)–e) jautājumu ietekmē tas, ka saņēmējs pats vai viņa darba devējs pilnībā ir nodokļu maksātājs, kas varētu (vai būtu varējis) atskaitīt jebkuru nodokli, kurš maksājams par tādu preču nodošanu, kas ir paraugi?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-496/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā F-27/13 CX/Komisija 2015. gada 28. augustā iesniedza CX

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā F-27/13 CX/Komisija 2015. gada 28. augustā iesniedza CX

   (Lieta T-496/15 P)
   (2015/C 371/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: CX (Enghien, Beļģija) (pārstāvis – É. Boigelot, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt tā apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               tādējādi atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 18. jūnija spriedumu lietā F-27/13, kas izsniegts pasludināšanas dienā; un

               —

               pašai izskatīt lietu un apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas sākotnējās prasības un tādējādi pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, izņemot visus jaunos prasījumus;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir saistīts ar tiesību uz aizstāvību pārkāpumiem un ar to, ka Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā – “Civildienesta tiesa”) tos nav ņēmusi vērā, pārmesto faktu neesamību, gan Komisijas, gan Civildienesta tiesas atteikumu veikt pārbaudes, kas bija vajadzīgas, lai noskaidrotu patiesību, un acīmredzamām kļūdām vērtējumā.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 4. un 6. panta pārkāpumu un Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta pārkāpumu, ciktāl Civildienesta tiesa ir atzinusi, ka kompetentajai iecēlējinstitūcijai nav pilnvaru sodīt attiecīgo ierēdni, viņam tieši nosakot “klasifikāciju” noteiktā pakāpē, bet tai ir tikai pilnvaras viņu pazemināt pakāpē, tomēr tā atbilstoši nerīkojās.

               3.

               Trešais pamats ir saistīts ar samērīguma principa pārkāpumu un acīmredzamām kļūdām vērtējumā.


title: Lieta T-371/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Preferisco Foods/EUIPO – Piccardo & Savore’ (“PREFERISCO”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PREFERISCO” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “I PREFERITI” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/36

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūlija spriedums – Preferisco Foods/EUIPO – Piccardo & Savore’ (“PREFERISCO”)
   (Lieta T-371/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PREFERISCO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “I PREFERITI” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 392/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Preferisco Foods Ltd (Vankūvera, Colombie-Britannique, Kanāda) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal un E. Armero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – K. Sidat Humphreys un J.–F. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Piccardo & Savore’ Srl (Chiusavecchia, Itālija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 2598/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Piccardo & Savore’ un Preferisco Foods

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Preferisco Foods Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-425/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – Udo Voigt/Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs, Eiropas Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/8

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. jūlijā – Udo Voigt/Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs, Eiropas Parlaments
   (Lieta C-425/15)
   (2016/C 048/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Udo Voigt (pārstāvis – P. R. Richter, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs, Eiropas Parlaments
   Eiropas Savienības Tiesa (pirmā palāta) ar 2015. gada 29. oktobra lēmumu atzina, ka tās kompetencē acīmredzami neietilpst izlemt Udo Voigt2015. gada 31. jūlijā celto prasību par tiesību akta atcelšanu un nodeva lietu Eiropas Savienības Vispārējai tiesai. Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tika atlikta.


title: Lieta C-558/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mimoun Khachab/Subdelegación del Gobierno en Álava Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 2003/86/EK – 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts – Ģimenes apvienošanās – Prasības, lai īstenotu tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos – Stabili, pastāvīgi un pietiekami ienākumi – Valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj prognozes vērtējumu par iespējām, ka apgādnieks saglabās savus ienākumus – Saderība

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/16

      Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Mimoun Khachab/Subdelegación del Gobierno en Álava

      (Lieta C-558/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/86/EK - 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Ģimenes apvienošanās - Prasības, lai īstenotu tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Stabili, pastāvīgi un pietiekami ienākumi - Valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj prognozes vērtējumu par iespējām, ka apgādnieks saglabās savus ienākumus - Saderība)
      (2016/C 211/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Mimoun Khachab

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Álava

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to vienas dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir atļauts pamatot pieteikuma par ģimenes atkalapvienošanos noraidīšanu ar prognozes vērtējumu par iespējām, vai apgādnieks saglabās vai nē savus stabilos, pastāvīgos un pietiekamos ienākumus, kas tam ir pieteikuma iesniegšanas dienā, lai nodrošinātu savas un savu ģimenes locekļu vajadzības, neizmantojot šīs dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmu, gada laikā pēc šī pieteikuma iesniegšanas dienas, šo vērtējumu balstot uz apgādnieka ienākumu attīstību sešos mēnešos pirms šī datuma.

         (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta T-103/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 11. decembra spriedumu lietā F-122/10 Cocchi un Falcione /Komisija 2013. gada 19. februārī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 11. decembra spriedumu lietā F-122/10 Cocchi un Falcione/Komisija 2013. gada 19. februārī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-103/13 P)
   2013/C 129/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Gattinara un D. Martin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Beļģija) un Nicola Falcione (Brisele, Beļģija)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2012. gada 13. decembra spriedumu lietā F-122/10 Cocchi un Falcione/Komisija;

               —

               noraidīt G. Cocchi un N. Falcione iesniegto prasību lietā F-122/10 kā nepieņemamu vai katrā ziņā kā nepamatotu;

               —

               nospriest, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo [apelācijas] tiesvedību pats;

               —

               piespriest G. Cocchi un N. Falcione atlīdzināt Civildienesta tiesas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots jēdziens “nelabvēlīgs akts”, jo Civildienesta tiesa esot atzinusi prasību pirmajā instancē par pieņemamu, par nelabvēlīgu aktu kvalificējot Komisijas priekšlikumu ieinteresētajām personām par izdienas gadu aprēķinu, pārskaitot viņu pensijas tiesības saskaņā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo Civildienesta tiesa esot daļēji apmierinājusi prasību, tādējādi pieļaujot kļūdu tiesību piemērošanā šī principa interpretācijā. Komisija norāda, ka ieinteresētām personām nevar būt nekāda veida tiesiskā paļāvība attiecībā uz tās sniegtajiem priekšlikumiem, ņemot vērā, ka, pirmkārt, šajos priekšlikumos tika ņemti vērā arī laika posmi pēc attiecīgo personu stāšanās amatā iestādēs, un, otrkārt, šie priekšlikumi neietvēra atsauci uz faktiski pārskaitīto summu, bet tikai uz pārskaitāmo summu, pretēji skaidrajam Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta tekstam.


title: Apvienotās lietas C-226/14 un C-228/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis — Muitas noliktavas procedūra — Ārējā tranzīta procedūra — Muitas parāda rašanās pienākuma neizpildes dēļ — Pievienotās vērtības nodokļa iekasējamība

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)
   (Apvienotās lietas C-226/14 un C-228/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis - Muitas noliktavas procedūra - Ārējā tranzīta procedūra - Muitas parāda rašanās pienākuma neizpildes dēļ - Pievienotās vērtības nodokļa iekasējamība)
   (2016/C 287/03)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Eurogate Distribution GmbH (C-226/14), DHL Hub Leipzig GmbH (C-228/14)

      Atbildētājas: Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-226/14), Hauptzollamt Braunschweig (C-228/14)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK, par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīvu 2004/66/EK, 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pievienotās vērtības nodoklis par precēm, kas reeksportētas kā ārpuskopienu preces, nav jāmaksā gadījumā, ja šīs preces to reeksportēšanas dienā nav izņemtas no šajā tiesību normā paredzētajām muitas procedūrām, bet no šīm procedūrām ir izņemtas šīs reeksportēšanas dēļ, pat ja muitas parāds ir radies tikai un vienīgi, pamatojoties uz Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 204. pantu;

               2)

               Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 236. panta 1. punkts, to skatot kopsakarā ar Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu tiesību normām, ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, ņemot vērā, ka pievienotās vērtības nodoklis par precēm, kas reeksportētas kā ārpuskopienu preces, nav jāmaksā gadījumā, ja šīs preces to reeksportēšanas dienā nav izņemtas no šīs direktīvas 61. pantā paredzētajām muitas procedūrām, pat ja muitas parāds ir radies tikai un vienīgi, pamatojoties uz Regulas Nr. 2913/92, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu Nr. 648/2005, 204. pantu, nav neviena pievienotās vērtības nodokļa parādnieka. Šīs regulas 236. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams ar pievienotās vērtības nodokļa atmaksu saistītajās situācijās.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-504/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – Komisija/Īrija

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/22

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – Komisija/Īrija
   (Lieta C-504/17)
   (2017/C 347/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Tomat, J. Tomkin)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nenodrošinot minimālā nodokļu uzlikšanas līmeņa piemērošanu motordegvielām atbilstoši Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvai 2003/96/EK (1), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, Īrija nav izpildījusi šīs direktīvas 4. un 7.pantā paredzētos pienākumus;

               —

               atzīt, ka, atļaujot izmantot marķētu degvielu atpūtas kuģu darbināšanai, pat ja šāda degviela nav tikusi pakļauta nekādam atbrīvojumam no akcīzes nodokļa vai tā samazinājumam, Īrija nav izpildījusi savus [Padomes] 1995. gada 27. novembra Direktīvā 95/60/EK (2) par vieglās dīzeļdegvielas un petrolejas fiskālu marķēšanu paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka sistēma, atbilstoši kurai Īrija uzliek un iekasē akcīzes nodokli par degvielu, kas tiek izmantota privātu atpūtas kuģu darbināšanai, ir pretrunā tās pienākumiem atbilstoši Padomes Direktīvai 2003/96/EK (turpmāk tekstā – “Energoproduktu nodokļu direktīva”) un Direktīvai 95/60/EK (turpmāk tekstā – “Fiskālās marķēšanas direktīva”).
   Runājot par akcīzes nodokļa samaksu, ir jākonstatē, ka tikai absolūts atpūtas kuģu īpašnieku mazākums faktiski iesniedz deklarācijas par pilnas likmes nodokļa samaksu. Komisija arī uzskata, ka atļauja pārdot marķētu degvielu lietošanai, kurai ir piemērojams pilnas likmes akcīzes nodoklis, ir pilnīgi nesaderīga ar Fiskālās marķēšanas direktīvu. Pienākums marķēt degvielu, kurai tikusi piemērota samazināta akcīzes nodokļa likme, ir paredzēts īpaši tam, lai nodrošinātu, ka šī degviela skaidri atšķirtos no degvielas, par kuru ir jāmaksā pilns nodoklis. Tomēr valsts pasākuma rezultātā, atrodot marķētu degvielu privāta atpūtas kuģa benzīnbakā, kas ir tikusi uzpildīta Īrijā, nav iespējams, atsaucoties uz marķējumu, noteikt, vai par degvielu ir samaksāts pilnas vai samazinātas likmes akcīzes nodoklis.

      (1)  OV 2003, L 283, 51. lpp.

      (2)  OV 1995, L 291, 46. lpp.


title: Lieta T-222/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. aprīlī – Deluxe Laboratories /ITSB ( “deluxe” )

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/51

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. aprīlī – Deluxe Laboratories/ITSB (“deluxe”)
   (Lieta T-222/14)
   2014/C 175/70
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deluxe Laboratories, Inc. (Burbank, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – S. Serrat Viñas, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2014. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1250/2013-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “deluxe”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 37., 39., 40., 41., 42. un 45. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 253 044

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkta pārkāpums

               —

               tiesiskās paļāvības principa, iegūto tiesību principa un Kopienas tiesību aktu likumības principa pārkāpums


title: Lieta F-3/12: Prasība, kas celta 2012. gada 4. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 4. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-3/12)
   2012/C 65/54
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu, kuru, kā uzskata prasītājs, viņš ir cietis tādas procedūras pārmērīga ilguma rezultātā, kuras ietvaros tiek atzīts viņa pārciestās slimības smagais raksturs

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru Komisija ir noraidījusi prasītāja iecēlējinstitūcijai nosūtīto 2010. gada 23. novembra lūgumu;

               —

               atcelt 2011. gada 24. janvāra paziņojumu HR.D.2/MB/ls/Ares(2011) 74616, kuru prasītājs pats ir saņēmis 2011. gada 3. martā un viņa likumiskais pārstāvis — ne ātrāk kā pirms 2011. gada 25. februāra;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt pasākumu — neatkarīgi no tā pieņemšanas formas —, ar kuru Komisija ir noraidījusi 2011. gada 20. maija sūdzību par lēmumu, ar kuru noraidīts 2010. gada 23. novembra lūgums, atcelt šo pēdējo minēto lēmumu, apmierināt 2010. gada 23. novembra lūgumu un 2011. gada 20. maija sūdzību, kuru prasītājs bija nosūtījis iecēlējinstitūcijai;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, apstiprināt, ka prasītāja Eiropas Komisijai nosūtītā 2002. gada 25. novembra lūguma izskatīšanas procedūra ilga vairāk nekā piecus gadus;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka jau 2010. gada 23. novembra lūguma iesniegšanas dienā attiecīgās procedūras ilgums pārsniedza saprātīguma robežas un, pamatojoties tikai uz šo apstākli, tā bija pārmērīgi ilga un prettiesiska;

               —

               tādējādi piespriest Komisijai atlīdzināt mantisko un morālo kaitējumu, kuru netaisnīgi bija cietis prasītājs līdz 2010. gada 23. novembra lūguma iesniegšanas dienai, pamatojoties uz attiecīgās procedūras nesaprātīgo, pārmērīgo un prettiesisko ilgumu, un līdz ar to samaksāt viņam naudas summu EUR 10 000 apmērā vai jebkādu lielāku vai mazāku naudas summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par atbilstīgu un taisnīgu;

               —

               piespriest Komisijai no nākamās dienas, kad Komisija bija saņēmusi 2010. gada 23. novembra lūgumu, līdz EUR 10 000 faktiskai samaksai, samaksāt prasītājam procentus par šo naudas summu kopā ar ikgadējo kapitalizāciju ar likmi 10 % gadā vai ar likmi, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par atbilstīgu un taisnīgu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-532/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūlijā  – Alsharghawi /Padome

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. jūlijā – Alsharghawi/Padome
   (Lieta T-532/14)
   2014/C 303/65
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johanesburga, Dienvidāfrika) (pārstāvis – É. Moutet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu 2011/137/KĀDP un Lēmumu 2011/178/KĀDP;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomei nav kompetences ietvert prasītāju to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, jo tā vārds nav minēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijās 1970 (2011) un 1973 (2011).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ciktāl Padome esot pamatojusies tikai uz iepriekš minētajām rezolūcijām, neņemot vērā prasītāja personisko situāciju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību un nevainīguma prezumpcijas princips, jo netika īstenota uz sacīkstes principu balstīta procedūra.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas pamattiesības, ciktāl, prasītājam nosakot ierobežojošus pasākumus, Padome prettiesiski esot ierobežojusi viņa brīvību ierasties valstī un atstāt to un viņa īpašumtiesības.


title: Lieta C-651/11: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën / X BV (PVN — Sestā direktīva 77/388/EEK — 5. panta 8. punkts — Jēdziens “visu aktīvu vai to daļas nodošana” — Sabiedrības, kurai atsavinātājs sniedz ar PVN apliekamus pakalpojumus, 30 % kapitāldaļu nodošana)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/18

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 30. maija spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/X BV

   (Lieta C-651/11) (1)

   (PVN - Sestā direktīva 77/388/EEK - 5. panta 8. punkts - Jēdziens “visu aktīvu vai to daļas nodošana” - Sabiedrības, kurai atsavinātājs sniedz ar PVN apliekamus pakalpojumus, 30 % kapitāldaļu nodošana)
   2013/C 225/30
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: X BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 5. panta 8. punkta un 6. panta 5. punkta interpretācija — Ar nodokli apliekami darījumi — Aktīvu (visu vai to daļas) nodošana, ja tiek piegādātas preces un/vai sniegti pakalpojumi — Sabiedrības 30 % kapitāldaļu nodošana, ko veic akcionārs, kurš līdz nodošanas dienai šai sabiedrībai sniedza ar PVN apliekamus pakalpojumus

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 5. panta 8. punkts un/vai 6. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sabiedrības, kurai atsavinātājs sniedz ar PVN apliekamus pakalpojumus, 30 % kapitāldaļu nodošana nav visu aktīvu vai pakalpojumu vai to daļas nodošana šo normu izpratnē neatkarīgi no tā, ka pārējie akcionāri praktiski tajā pašā brīdī nodod atlikušās šīs sabiedrības kapitāldaļas tai pašai personai un ka šī nodošana ir cieši saistīta ar šajā pašā sabiedrībā veiktajām pārvaldes darbībām.

      (1)  OV C 73, 10.03.2012.


title: Lieta T-488/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY SMART”)

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/42

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. augustā – LG Electronics/ITSB – Cyrus Wellness Consulting (“VIEWTY SMART”)
   (Lieta T-488/15)
   (2015/C 337/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Korejas Republika) (pārstāvis – M. Graf, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Cyrus Wellness Consulting (Berlīne, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “VIEWTY SMART” – reģistrācijas pieteikums Nr. 8 431 091

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 11. jūnija lēmums lietā R 1734/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-328/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Producteurs de légumes de France /Komisija (Valsts atbalsts — Augļu un dārzeņu nozare — “Ārkārtas rīcības plāni” Francijas augļu un dārzeņu tirgus atbalstam — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Tiesiskā paļāvība — Faktiska kļūda atgūstamo summu aprēķinos)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedums — Producteurs de légumes de France/Komisija
   (Lieta T-328/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Augļu un dārzeņu nozare - “Ārkārtas rīcības plāni” Francijas augļu un dārzeņu tirgus atbalstam - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Tiesiskā paļāvība - Faktiska kļūda atgūstamo summu aprēķinos)
   2012/C 355/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Producteurs de légumes de France (Parīze, Francija) (pārstāvji, sākotnēji –O. Fachin, vēlāk — O. Redon, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C(2009) 203, galīgā redakcijā, par Francijas Republikas īstenotajiem “ārkārtas rīcības plāniem” augļu un dārzeņu nozarē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Producteurs de légumes de France atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: Lieta T-141/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — E.ON Energie /Komisija (Konkurence — Administratīvais process — Lēmums, ar kuru ir konstatēta aizzīmogojuma pārplēšana — Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Pierādīšanas pienākums — Nevainīguma prezumpcija — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/10

         Vispārējās tiesas 2010. gada 15. decembra spriedums — E.ON Energie/Komisija
   (Lieta T-141/08) (1)

   (Konkurence - Administratīvais process - Lēmums, ar kuru ir konstatēta aizzīmogojuma pārplēšana - Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Pierādīšanas pienākums - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 38/14
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: E.ON Energie AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji A. Röhling, C. Krohs, F. Dietrich un R. Pfromm, pēc tam A. Röhling, F. Dietrich un R. Pfromm, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, V. Bottka un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. janvāra Lēmumu C(2008) 377, galīgā redakcija, par naudas soda uzlikšanu atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 1. punkta e) apakšpunktam sakarā ar aizzīmogojuma pārplēšanu (lieta COMP/B-1/39.326 — E. ON Energie AG)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               E.ON Energie AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008.


title: Lieta T-63/17: Prasība, kas celta 2017. gada 1. februārī – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (“Bingo VIVA! Slots”)

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

         Prasība, kas celta 2017. gada 1. februārī – Grupo Orenes/EUIPO – Akamon Entertainment Millenium (“Bingo VIVA! Slots”)
   (Lieta T-63/17)
   (2017/C 095/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Orenes, SL (Murcia, Spānija) (pārstāve – M. Sanmartín Sanmartín, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Akamon Entertainment Millenium, SL (Barselona, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Bingo VIVA! Slots” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 468 251

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 7. novembra lēmums lietā R 453/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 64., 75. un 76. panta, attiecīgā gadījumā tos aplūkojot kopsakarā ar šīs pašas regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu par Kopienas preču zīmi, 50. un 52. noteikumu, kā arī Tiesas judikatūru par visu minēto tiesību normu interpretāciju, pārkāpums;

               —

               apstāklis, ka neesot veikts atbilstošs apzīmējumu kopējais salīdzinājums.


title: Lieta T-494/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Iccrea Banca/Komisija un VNV

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/22

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Iccrea Banca/Komisija un VNV
   (Lieta T-494/17)
   (2017/C 318/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Roma, Itālija) (pārstāvji – P. Messina, F. Isgrò un A. Dentoni Litta, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu Nr. SRB/ES/SRF/2016/06, kā arī visus citus tās vēlāk pieņemtos lēmumus, kas veidoja pasākumu, pamatojoties uz kuru Banca d’Italia pieņēma šādus lēmumus: 2016. gada 29. decembra Lēmumu Nr. 1547337/16; 2017. gada 14. marta Lēmumu Nr. 0333162/17; 2017. gada 14. marta Lēmumu Nr. 0334520/17; 2015. gada 24. novembra Lēmumu Nr. 1249264/15 un 2015. gada 26. novembra Lēmumu Nr. 1262091/15;

               —

               atlīdzināt ICCREA Banca zaudējumus, ko tai ir nodarījusi Vienotā noregulējuma valde, īstenojot savu funkciju noteikt iemaksas, kuras ir jāveic prasītājai, un ko veido ICCREA Banca veiktās lielākās iemaksas;

               —

               pakārtoti un gadījumā, ja iepriekš minētie prasījumi netiktu apmierināti, par spēkā neesošu atzīt [Regulas 2015/63] 5. panta 1. punkta a) un f) apakšpunktu (vai attiecīgā gadījumā visu šo regulu), jo tie ir pretrunā vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un samērīguma principiem;

               —

               katrā ziņā piespriest Vienotā noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu Nr. SRB/ES/SRF/2016/06, kā arī pret visiem citiem tās vēlāk pieņemtajiem lēmumiem, kas veidoja pamatu Banca d’Italia pasākumiem, ar kuriem tika pieprasīts veikt iemaksas Vienotā noregulējuma fondā.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka pasākumi netika paziņoti, ir pārkāpts pārskatāmības princips, ir pārkāpts un nepareizi piemērots LESD 15. pants, kā arī ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka prasītājai nebija sniegta ne iespēja uzzināt par Vienotā noregulējuma valdes lēmumiem, ne arī iespēja saprast, ka Banca d’Italia bija tikai fiziska loma šo lēmumu īstenošanā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav veikta izmeklēšana, ir veikts nepareizs faktiskās situācijas novērtējums, ir pārkāpts un nepareizi piemērots Regulas 2015/63 5. panta [1. punkta] a) apakšpunkts, kā arī ir pārkāpti nediskriminācijas un labas pārvaldības principi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Vienotā noregulējuma valde ir kļūdaini piemērojusi Regulas 2015/63 (1) 5. panta [1. punkta] a) apakšpunktu, nosakot iemaksas, kas ir jāveic prasītājai, jo tā nav ņēmusi vērā grupas iekšējo saistību piemērošanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav veikta izmeklēšana, ir veikts nepareizs faktiskās situācijas novērtējums, ir pārkāpts un nepareizi piemērots Regulas 2015/63 5. panta [1. punkta] a) apakšpunkts, kā arī ir pārkāpti nediskriminācijas un labas pārvaldības principi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Vienotā noregulējuma valde ir kļūdaini piemērojusi Regulas 2015/63 5. panta [1. punkta] f) apakšpunktu, radot dubultas uzskaites situāciju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Savienības iestādes rīcība ir bijusi prettiesiska, kā arī tiek pieprasīta ārpuslīgumiskās atbildības noteikšana atbilstoši LESD 268. pantam.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Vienotā noregulējuma valdes rīcība atbilst visiem Eiropas [Savienības] judikatūrā paredzētajiem nosacījumiem minētās prasības izvirzīšanai, proti, iestādēm pārmestās rīcības prettiesiskums, zaudējumu esamība un cēloņsakarība starp īstenoto rīcību un norādītajiem zaudējumiem.

               5.

               Ar piekto pamatu pakārtoti un alternatīvi tiek apgalvots, ka ir pārkāpti efektivitātes, līdzvērtības un vienlīdzīgas attieksmes principi, kas izraisa Regulas 2015/63 nepiemērojamību.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka ar iespējamo pretrunu starp minēto regulu un prasītājas situāciju esot pārkāpti iepriekš minētie principi, ciktāl, pirmkārt, subjektiem, kas atrodas tādā pašā faktiskajā situācijā kā ICCREA, tiek piemērots iemaksu samazinājums, kā rezultātā prettiesiski tiek pasliktināta prasītājas situācija, un līdz ar to līdzīgām situācijām tiks piemēroti atšķirīgi noteikumi.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 15. pants, prasītājai vēl nav bijusi iespēja iepazīties ar valdes lēmumiem, kā arī tiek prasīts izdot rīkojumu tos izsniegt.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka prasītājai vēl nav bijusi sniegta iespēja iepazīties ar lēmumiem saistībā ar 2015., 2016. un 2017. gadu, kas attiecas uz tās stāvokli, un šāda rīcība ir acīmredzamā pretrunā LESD 15. pantam un tiesībām piekļūt Savienības iestāžu un struktūru dokumentiem, neatkarīgi no to veida.

      (1)  Komisijas 2014. gada 21. oktobra Deleģētā regula (ES) 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta T-745/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. decembra spriedums – Scorpio Poland/EUIPO – Eckes-Granini Group (“YO!”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “YO!” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “YO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. decembra spriedums – Scorpio Poland/EUIPO – Eckes-Granini Group (“YO!”)
   (Lieta T-745/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “YO!” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “YO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 030/52)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Scorpio Poland, agrāk – FH Scorpio (Łódź, Polija) (pārstāvis – R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – A. Schifko un E. Śliwińska)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Vācija) (pārstāvis – W. Berlit, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 1546/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Eckes-Granini Group un FH Scorpio

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Scorpio Poland atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-562/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. decembrī — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping /Padome

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/14

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. decembrī — HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping/Padome
   (Lieta T-562/10)
   2011/C 46/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — J. Kienzle un M. Schlingmann, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, it īpaši tos, kas radušies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi tās tiesības uz efektīvu tiesību aizstāvību tiesā un it īpaši nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav sniegusi nekādu pamatojumu tās iekļaušanai apstrīdētās regulas VIII pielikumā.

                           —

                           Vēl prasītāja apgalvo, ka Padome, lai arī skaidri lūgta, nav norādījusi pamatojumu vai viedokli un attiecīgos pierādījumus, lai attaisnotu prasītājas iekļaušanu apstrīdētās regulas VIII pielikumā.

                           —

                           Visbeidzot pirmā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai, jo tā nav sniegusi prasītājai iespēju, kas paredzēta apstrīdētās regulas 36. panta 3. un 4. punktā, iesniegt apsvērumus par tās iekļaušanu attiecīgajā sankciju sarakstā, tādējādi liekot Padomei veikt pārbaudi.

               2)

               Otrais pamats: prasītājas pamattiesību uz īpašumu pārkāpums

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka viņas iekļaušana apstrīdētās regulas VIII pielikumā ir viņas pamattiesību uz īpašumu neattaisnots aizskārums, jo tā no Padomes nepietekamā pamatojuma nevar saprast, kādēļ tā tika iekļauta to personu sarakstā, uz kurām attiecas apstrīdētās regulas 16. panta 2. punktā paredzētās sankcijas.

                           —

                           Turklāt prasītāja apgalvo, ka tās iekļaušana apstrīdētās regulas VIII pielikumā ir balstīta uz acīmredzami kļūdainu Padomes veiktu tās stāvokļa un darbības vērtējumu.

                           —

                           Visbeidzot otrā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka prasītājas iekļaušana apstrīdētās regulas VIII pielikumā acīmredzami neatbilst regulā noteiktajiem mērķiem un tādēļ ir uzskatāma par viņas īpašumtiesību nesamērīgu aizskārumu.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 8. septembrī apvienotajās lietās C-544/03 un C-545/03 (Conseil d'Etat lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mobistar SA pret Commune de Fléron un Belgacom Mobile SA pret Commune de Schaerbeek (EK līguma 59. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem EKL 49. pants) — Telekomunikāciju pakalpojumi — Direktīva 90/388/EEK — 3.c pants — Visu ierobežojumu atcelšana — Pašvaldību nodevas par GSM izplatīšanas torņiem, mastiem un antenām)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   apvienotajās lietās C-544/03 un C-545/03 (Conseil d'Etat lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mobistar SA pret Commune de Fléron un Belgacom Mobile SA pret Commune de Schaerbeek
       (1)

   (EK līguma 59. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem EKL 49. pants) - Telekomunikāciju pakalpojumi - Direktīva 90/388/EEK - 3.c pants - Visu ierobežojumu atcelšana - Pašvaldību nodevas par GSM izplatīšanas torņiem, mastiem un antenām)
   (2005/C 271/11)
   tiesvedības valoda — franču
   Apvienotajās lietās C-544/03 un C-545/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'Etat (Valsts Padome, Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 8. decembrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 23. decembrī, tiesvedībā
         Mobistar SA
       (C-544/03) pret
         Commune de Fléron
       un
         Belgacom Mobile SA
       (C-545/03) pret
         Commune de Schaerbeek
      , Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], N. Kolnerika [N. Colneric] (referente), E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               EK līguma 59. pants (jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — EKL 49. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neiestājas pret valsts iestādes vai pašvaldības tiesisko regulējumu, kas paredz tādu nodevu par mobilo un personisko sakaru infrastruktūru, ko izmanto, veicot licencē vai atļaujā paredzētās darbības, ko vienādi piemēro valsts un citu dalībvalstu pakalpojumu sniedzējiem un kas vienādā veidā ietekmē iekšzemes pakalpojumu sniegšanu vienā dalībvalstī un pakalpojumu sniegšanu starp dalībvalstīm;

               2)

               3.c pants Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīvā 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgū, kuru attiecībā uz neierobežotas konkurences ieviešanu telekomunikāciju tirgū grozījusi Komisijas 1996. gada 13. marta Direktīva 96/19/EK, neattiecas uz nodokļu pasākumiem, kas tiek piemēroti mobilo sakaru infrastruktūrai, izņemot gadījumus, kad tie tieši vai netieši uzlabo to operatoru stāvokli, kuriem ir vai ir bijušas īpašas vai izņēmuma tiesības, un tādējādi, kaitējot jaunajiem operatoriem, būtiski ietekmē konkurenci.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-490/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. septembrī — Bena Properties /Padome

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. septembrī — Bena Properties/Padome
   (Lieta T-490/11)
   2011/C 331/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bena Properties Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī vēlāk pieņemto 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/302/KĀDP un 2011. gada 23. jūnija Īstenošanas lēmumu 2011/367/KĀDP, ciktāl tajos prasītājas nosaukums ir ietverts to personu un organizāciju sarakstā, uz kurām attiecas 2011. gada 9. maija Lēmuma 2011/273/KĀDP 3. un 4. pants;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, kā arī vēlāk pieņemto 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011 un tās labojumu (Labojums Īstenošanas regulā (ES) Nr. 504/201, publicēts 2011. gada 24. jūnijā), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (1) izvirzītajiem.

      (1)  OV C 290, 01.10.2011., 14. lpp.


title: Lieta F-94/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums – Bowles/ECB Civildienests — ECB personāls — Personāla komitejas locekļi — Atalgojums — Darba alga — Algas papildpiemaksa — Atbilstība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/92

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums – Bowles/ECB
   (Lieta F-94/14) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Personāla komitejas locekļi - Atalgojums - Darba alga - Algas papildpiemaksa - Atbilstība)
   (2016/C 048/103)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlos Bowles (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāves – L. Levi un M. Vandenbussche, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – E. Carlini, S. Camilleri un M. López Torres un B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB valdes lēmumu nepiešķirt prasītājam “APP” (algas papildpiemaksu), veicot algu un prēmiju ikgadējās pārskatīšanas procedūru par 2014. gadu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Centrālās bankas valdes 2014. gada 25. februāra lēmumu nepiešķirt C. Bowles algas papildpiemaksu par 2014. gadu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Centrālā banka sedz savus, kā arī atlīdzina C. Bowles radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 49. lpp.


title: Lieta T-490/10 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. februāra rīkojums — Endesa un Endesa Generación /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Noteiktu elektrostaciju ražošanas papildu izmaksu, kas izriet no energoapgādes drošības apsvērumu dēļ noteiktajām sabiedriskā pakalpojuma saistībām noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm, kompensēšana un “mehānisma prioritārai ieslēgšanai darbā” īstenošana to labā — Lēmums necelt iebildumus — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/23

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 17. februāra rīkojums — Endesa un Endesa Generación/Komisija
   (Lieta T-490/10 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Noteiktu elektrostaciju ražošanas papildu izmaksu, kas izriet no energoapgādes drošības apsvērumu dēļ noteiktajām sabiedriskā pakalpojuma saistībām noteiktu elektroenerģijas daudzumu ražot no pašmāju oglēm, kompensēšana un “mehānisma prioritārai ieslēgšanai darbā” īstenošana to labā - Lēmums necelt iebildumus - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   2011/C 152/42
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Endesa, SA (Madride, Spānija) un Endesa Generación, SA (Seviļa, Spānija) (pārstāvis — M. Merola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — É. Gippini Fournier un C. Urraca Caviedes)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis — J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu, ar kuru būtībā tiek lūgts apturēt Komisijas 2010. gada 29. septembra Lēmuma C(2010) 4499 par Spānijas Karalistes paziņoto valsts atbalstu N 178/2010, kas izpaužas kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībā ar mehānismu pašmāju ogles izmantojošu elektrostaciju prioritārai ieslēgšanai darbā, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atļaut E.ON Generación, S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico, SA un Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón iestāties lietā Eiropas Komisijas prasījumu atbalstam;

               2)

               atcelt Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 3. novembra rīkojumu lietā T-490/10 R Endesa un Endesa Generación/Komisija (Krājumā nav publicēts);

               3)

               noteikt termiņu, kurā Endesa, SA un Endesa Generación, SA, Komisija un Spānijas Karaliste var lūgt, lai šīs rezolutīvās daļas 1) punktā minētajiem lietas dalībniekiem netiktu paziņota noteikta konfidenciāla informācija, kas rodama lietas materiālos, kā arī šajā rīkojumā, un šīs paziņošanas vajadzībām iesniegt lietas dokumentu un šā rīkojuma nekonfidenciālu versiju;

               4)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: lieta C-313/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Maciej Brzeziński pret Varšavas Muitas direktoru

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Maciej Brzeziński pret Varšavas Muitas direktoru
   (lieta C-313/05)
   (2005/C 281/10)
   tiesvedības valoda — poļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 22. jūnija lēmumu lietā Maciej Brzeziński pret Varšavas Muitas direktoru un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 9. augustā.

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 25. pants, kas aizliedz ievedmuitas un izvedmuitas nodokļus, ka arī citus maksājumus ar līdzīgu iedarbību dalībvalstu starpā, aizliedz dalībvalstij piemērot 2004. gada 23. janvāraUstaw o podatku akcyzowym (grozītā likuma par akcīzes nodokli, Dziennik Ustaw Nr. 29, 257. nodaļa) 80. pantu, saskaņā ar kuru ar akcīzes nodokli apliek valsts teritorijā nereģistrētas automašīnas, neskatoties uz to izcelsmi līdz automašīnas reģistrācijai valsts teritorijā?

               2.

               Vai atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 90. panta pirmajai daļai, saskaņā ar kuru dalībvalstis citu dalībvalstu ražojumiem tieši vai netieši neuzliek iekšējos nodokļus, kas lielāki par tiem, kas tieši vai netieši uzlikti līdzīgiem vietējiem ražojumiem, ļauj dalībvalstij aplikt ar akcīzes nodokli no citām dalībvalstīm ievestas lietotas automašīnas, neapliekot ar šo nodokli Polijā jau reģistrētas automašīnas to pārdošanas gadījumā, ja saskaņā ar Polijas likuma par akcīzes nodokli 80. pantu ar akcīzes nodokli apliek visas valsts teritorijā nereģistrētās automašīnas?

               3.

               Vai atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 90. panta otrajai daļai, saskaņā ar kuru dalībvalstis turklāt neuzliek citu dalībvalstu ražojumiem tādus iekšējos nodokļus, kas netieši aizsargā citus ražojumus, ļauj dalībvalstij no citām dalībvalstīm ievestas lietotas automašīnas aplikt ar akcīzes nodokli, kura procentuālā likme mainās atkarībā no Polijas piemērošanas noteikumos (7. punkts grozītajā 2004. gada 22. aprīļa Finanšu ministra rīkojumā par akcīzes nodokļa samazināšanu, Dziennik Ustaw Nr. 87, 825. nodaļa) norādītā automašīnas vecuma un dzinēja tilpuma, ja saskaņā ar līdzīgu formulu aprēķina akcīzes nodokli, ar ko apliek lietotas automašīnas tās pārdodot valstī pirms to pirmās reģistrācijas valsts teritorijā, un šis nodoklis turpmāk ietekmē šīs automašīnas cenu, to vēlāk pārdodot?

               4.

               Vai atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 28. pantam, saskaņā ar kuru dalībvalstu starpā ir aizliegti importa kvantitatīvie ierobežojumi un citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību, un ņemot vērā 3. panta 3. punktu Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, dalībvalsts nedrīkst atstāt spēkā Polijas likuma par akcīzes nodokli 81. pantu, saskaņā ar kuru par valsts teritorijā nereģistrētu, Kopienā iegādātu pasažieru automašīnu, ievedot to Polijā, personai atbilstoši ceļu satiksmes noteikumiem piecu dienu laikā no automašīnas iegādes Kopienā dienas ir jāiesniedz vienkāršota deklarācija attiecīgās muitas iestādes vadītājam?


title: Lieta T-235/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. aprīlī – Dometic Sweden/EUIPO (“MOBILE LIVING MADE EASY”)

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. aprīlī – Dometic Sweden/EUIPO (“MOBILE LIVING MADE EASY”)
   (Lieta T-235/17)
   (2017/C 195/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dometic Sweden AB (Solna, Zviedrija) (pārstāvji – R. Furneaux un E. Humphreys, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MOBILE LIVING MADE EASY” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 952 592

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 13. februāra lēmums lietā R 1832/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu saistībā ar pieteiktajām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kurām lēmums tika apstiprināts;

               —

               atcelt EUIPO2016. gada 10. augusta vērtējumu saistībā ar pieteikuma reģistrējamību;

               —

               nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tiktu grozīts tā lēmums;

               —

               lemt par izdevumiem Apelācijas padomē un tiesāšanās izdevumiem Vispārējā tiesā.

      Izvirzītais pamats

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta un 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts pārkāpums.


title: Lieta C-397/06: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 24. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 24. aprīļa rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-397/06) (1)

   (2007/C 183/55)

      Tiesvedības valoda — igauņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Apvienotās lietas T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV un T-69/06 RENV: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Īrija u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Direktīva 92/81/EEK — Akcīzes nodoklis minerāleļļām — Minerāleļļas, ko izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā — Atbrīvojums no akcīzes nodokļa — Atbrīvojuma saderība ar Padomes lēmumu par atļaujas piešķiršanu Direktīvas 92/81 8. panta 4. punkta izpratnē — Savienības tiesību aktu likumības prezumpcija — Tiesiskā drošība — Laba pārvaldība)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta spriedums — Īrija u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-50/06 RENV, T-56/06 RENV, T-60/06 RENV, T-62/06 RENV un T-69/06 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Direktīva 92/81/EEK - Akcīzes nodoklis minerāleļļām - Minerāleļļas, ko izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā - Atbrīvojums no akcīzes nodokļa - Atbrīvojuma saderība ar Padomes lēmumu par atļaujas piešķiršanu Direktīvas 92/81 8. panta 4. punkta izpratnē - Savienības tiesību aktu likumības prezumpcija - Tiesiskā drošība - Laba pārvaldība)
   2012/C 133/39
   Tiesvedības valodas – angļu, franču un itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Īrija (pārstāvji — sākotnēji D. O’Hagan, vēlāk E. Creedon, pārstāvji, kam palīdz P. McGarry, barrister) (lieta T-50/06 RENV), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter) (lieta T-56/06 RENV); Itālijas Republika (pārstāvji — G. Aiello, G. De Bellis un S. Fiorentino, avvocati dello Stato) (lieta T-60/06 RENV), Eurallumina SpA (Portoscuso, Itālija) (pārstāvji — R. Denton un L. Martin Alegi, solicitors) (lieta T-62/06 RENV) un Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Īrija) (pārstāvji — J. Handoll un C. Waterson, solicitors) (lieta T-69/06 RENV)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, N. Khan, D. Grespan un K. Walkerová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (OV L 119, 12. lpp)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēts vai ciktāl tas ir balstīts uz konstatējumu, ka atbrīvojumi no akcīzes nodokļiem minerāleļļām, ko izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā un ko Francijas Republika, Īrija un Itālijas Republika piešķīra līdz 2003. gada 31. decembrim, ir uzskatāmi par valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē un ciktāl tajā ir noteikts pienākums Francijas Republikai, Īrijai un Itālijas Republikai veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu minētos atbrīvojumus no saņēmējiem, kas nav samaksājuši akcīzes nodokli vismaz EUR 13,01 apmērā par smagās minerāleļļas 1 000 kg;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies Īrijai lietā T-50/06 RENV, Francijas Republikai lietā T-56/06 RENV, Itālijas Republikai lietā T-60/06 RENV, Eurallumina SpA lietā T-62/06 RENV un Aughinish Alumina Ltd lietā T-69/06 RENV, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā lietā T-69/06 R.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


               30.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/28

         EBTA Uzraudzības iestādes 2005. gada 12. janvāra prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-3/05)
   (2005/C 159/10)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja tās pārstāvji Niels Fenger un Arne Torsten Andersen, 35, Rue Belliard, B-1040 Brussels, 2005. gada 12 aprīlī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Norvēģijas Karalisti.
   Iesniedzējs prasa, lai Tiesa:

               1.

               atzīst, ka, piemērojot personām, kas vēlas saņemt Finmarkas piemaksu pie ģimenes pabalsta, prasību par pastāvīgo dzīvesvietu Finmarkas grāfistē vai kādā no norādītajām septiņām Tromas grāfistes administratīvajām teritorijām, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savu pienākumu saskaņā ar EEZ līguma VI pielikuma 1. punktā minētā Akta 73. pantu (Padomes Regulu (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma shēmu piemērošanu darba ņēmējiem, pašnodarbinātajiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri pārvietojas Kopienas teritorijā), kā pielāgots EEZ līgumam ar tā 1.protokolu; vai
               atzīst, ka, piemērojot šo dzīves vietas prasību, Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savu pienākumu saskaņā ar V pielikuma 2. punktā minētā Akta 7. panta 2. punktu (Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulu (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā), kā pielāgots EEZ līgumam ar tā 1.protokolu; un

               2.

               piespriež Norvēģijas Karalistei segt tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Lieta ir saistīta ar reģionālo piemaksu pie Norvēģijas ģimenes pabalstiem, kas tiek piešķirta personām, kuru aprūpē ir bērni, kas dzīvo norādītajā ģeogrāfiskajā teritorijā.

               —

               Norvēģijas tiesību akti nosaka, ka piemaksas saņēmējam jādzīvo norādītajā teritorijā kopā ar savu bērnu. Piemaksas piešķiršana nav atkarīga no piemaksas saņēmēja darba vietas atrašanās vietas.

               —

               EEZ līguma 29. pants paredz sociālās nodrošināšanas programmas koordināciju, lai nodrošinātu darba ņēmēju un pašnodarbināto brīvu pārvietošanos EEZ.

               —

               Regulas Nr. 1408/71 73. pants paredz, ka darba ņēmējiem un pašnodarbinātajiem, uz kuriem attiecas kādas EEZ valsts tiesību akti un kuri dzīvo citā EEZ valstī, ir tiesības uz ģimenes pabalstiem, ko paredz pirmās minētās EEZ valsts tiesību akti, tāpat kā tiem, kas dzīvo šajā valstī.

               —

               Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkts nosaka, ka viesstrādniekiem ir tādas pašas sociālās priekšrocības kā valsts iedzīvotājiem.


title: Lieta T-28/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — PT Ecogreen Oleochemicals u.c./Padome (Dempings — Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports — Galīgs antidempinga maksājums — Jaunas regulas pieņemšana — Intereses celt prasību zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — PT Ecogreen Oleochemicals u.c./Padome
   (Lieta T-28/12) (1)

   (Dempings - Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports - Galīgs antidempinga maksājums - Jaunas regulas pieņemšana - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 164/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: PT Ecogreen Oleochemicals (Kabil-Batam, Indonēzija) Ecogreen Oleochemials (Singapore) Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) un Ecogreen Oleochemicals GmbH (Dessau-Roβlau, Vācija) (pārstāvji — F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un N. Chesaites, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2011. gada 8. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1138/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam (OV L 293, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl ar to tiek piemērots antidempinga maksājums PT Ecogreen Oleochemicals

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               nav jālemj par Sasol Olefins & Surfactants GmbH un Sasol Germany GmbH pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina PT Ecogreen Oleochemicals, Ecogreen Oleochemials (Singapore) Pte Ltd un Ecogreen Oleochemicals GmbH tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Sasol Olefins & Surfactants un Sasol Germany sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta C-77/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2009. gada 20. februāra rīkojumu – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada/Ministero della Salute

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) 2009. gada 20. februāra rīkojumu – Gowan Comercio Internacional e servicos limitada/Ministero della Salute
   (Lieta C-77/09)
   2009/C 102/21
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Gowan Comercio Internacional e servicos limitada

      Atbildētāja: Ministero della Salute

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīva 2006/134/EK, ar kuru būtiski ierobežo fenarimola izmantošanu, ir spēkā esoša, ja ziņotājas dalībvalsts veiktās tehniski-zinātniskās izvērtēšanas rezultātā ir secināts, ka ar šīs vielas attiecīgo izmantošanu saistītie riski ir pieņemami?


title: Lieta T-38/10 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Ārpuslīgumiskā atbildība — Atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu atmaksāšana — Iespēja celt paralēlu prasību — Procesuālo noteikumu pārkāpums — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/23

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. decembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-38/10 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Ārpuslīgumiskā atbildība - Atlīdzināmo tiesāšanās izdevumu atmaksāšana - Iespēja celt paralēlu prasību - Procesuālo noteikumu pārkāpums - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2011/C 55/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un L. Curall, kam palīdz A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 10. novembra rīkojumu lietā F-70/07 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu šī rīkojuma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 80, 27.3.2010.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 20. janvārī lietā C-245/03 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Merck, Sharp & Dohme BV pret Beļģiju (Direktīva 89/105/EEK — Cilvēkiem paredzētas zāles — Lūgums par zāļu ierakstīšanu pozitīvajā sarakstā — Atbildes sniegšanai noteiktā termiņa raksturs — Imperatīvs raksturs — Termiņa nokavējuma sekas)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 20. janvārī
   lietā C-245/03 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Merck, Sharp & Dohme BV pret Beļģiju (1)

   (Direktīva 89/105/EEK - Cilvēkiem paredzētas zāles - Lūgums par zāļu ierakstīšanu pozitīvajā sarakstā - Atbildes sniegšanai noteiktā termiņa raksturs - Imperatīvs raksturs - Termiņa nokavējuma sekas)
   (2005/C 57/14)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-245/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'État (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 9. maijā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 10. jūnijā tiesvedībā Merck, Sharp & Dohme BV pret Beļģiju, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši R. Silva de Lapuerta (referente), C. Gulmann, R. Schintgen un G. Arestis, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2005. gada 20. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/105/EEK par to pasākumu pārskatāmību, kas reglamentē cilvēkiem paredzēto zāļu cenas un to iekļaušanu valstu veselības apdrošināšanas sistēmās, 6. panta 1. punkta pirmajā daļā noteiktais termiņš ir obligāti ievērojams termiņš, ko valsts iestādes nedrīkst nokavēt;

               2)

               Direktīvas 89/105 6. panta 1. punkta pirmā daļa nenosaka, ka šajā pantā noteiktā termiņa nokavējuma gadījumā zāles ir automātiski iekļaujamas patentēto zāļu sarakstā, ko sedz veselības apdrošināšanas sistēma.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta C-264/05: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. jūnijā

text:
               20.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/14

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. jūnijā
   (Lieta C-264/05)
   (2005/C 205/26)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Hans Stovlbeks [Hans Støvlbæk] un Andreas Manvills [Andreas Manville], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvu 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, 77/453/EEK, 78/686/EEK, 78/687/EEK, 78/1026/EEK, 78/1027/EEK, 80/154/EEK, 80/155/EEK, 85/384/EEK, 85/432/EEK, 85/433/EEK un 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (1), vai, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 3. janvārī.

      (1)  OV L 206, 1. lpp.


title: Lieta C-179/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank / L.F. Evans

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. aprīlī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/L.F. Evans

   (Lieta C-179/13)
   2013/C 189/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Atbildētāja: L.F. Evans

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 2. un/vai 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda persona, kā šajā gadījumā L.F. Evans, kas ir dalībvalsts pilsone, kas ir izmantojusi savas tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir pakļauta sociālo nodrošinājumu regulējošajiem Nīderlandes tiesību aktiem un, visbeidzot, kas ir sākusi darba attiecības Amerikas Savienoto Valstu ģenerālkonsulātā Nīderlandē kā konsulārā personāla darbiniece, no šīs darbības uzsākšanas vairs neatrodas minētās regulas individuālās piemērošanas jomā?
               Ja atbilde ir noliedzoša:

               2)

                           a)

                           Vai Regulas Nr. 1408/71 3. pants un/vai Regulas Nr. 1612/68 (2) pants ir jāinterpretē tādējādi, ka priviliģētas personas statusa, kas izskatāmajā lietā tostarp ietver atbrīvojumu no obligātās sociālās apdrošināšanas un obligātās sociālās apdrošināšanas iemaksu maksāšanas, piemērošana L.F. Evans ir jāuzskata par pietiekamu attaisnojumu veiktajai nošķiršanai atkarībā no pilsonības?

                           b)

                           Kāda nozīme šajā ziņā ir jāpiešķir faktam, ka L.F. Evans 1999. gada decembrī pēc pieprasījuma ir izvēlējusies saglabāt priviliģētas personas statusu?

      (1)  1971. gada 14. jūnija Regula Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).

      (2)  1968. gada 15. oktobra Regula Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.).


title: Lieta T-44/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council /Komisija

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. janvārī — Shetland Islands Council/Komisija
   (Lieta T-44/08)
   (2008/C 107/46)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shetland Islands Council, Lervika (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — E. Whiteford, Barrister, R. Murray, Solicitor, un R. Thompson, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 2. punktu, 3., 4. un 5. pantu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir valsts iestāde, kas veica maksājumus zivsaimniecības nozarei divu vispārējo atbalsta pasākumu ietvaros, saukti par “Atbalsts zivju nozvejai un pārstrādei” un “Atbalsts zivsaimniecības industrijai”, kuri sastāv no dažādu veidu atbalsta shēmām. Viena no šīm shēmām bija Jauno akcionāru shēma. Komisija atzina, ka atbalsts, kuru Apvienotā Karaliste piemēroja, pamatojoties uz šo shēmu, nav saderīgs ar kopējo tirgu tiktāl, ciktāl tas attiecās uz atbalsta sniegšanu par lietota zvejas kuģa daļas iegādi pirmo reizi.
   Ar šo prasību prasītāja, pamatojoties uz EKL 230. pantu, lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmumu C39/2006 (bij. NN 94/2005) attiecībā uz Apvienotajā Karalistē ieviesto Jauno akcionāru shēmu. Konkrēti prasītāja lūdz atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 2. punktu, 3., 4. un 5. pantu, minot šādus pamatus:

               1)

               Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka visi maksājumi par lietota zvejas kuģa daļas iegādi pirmo reizi nav saderīgi ar kopējo tirgu un ir jāatmaksā;

               2)

               Komisija ir pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka šo maksājumu atgūšana būtu saderīga ar:

                           a)

                           Padomes Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu; un

                           b)

                           vispārējiem tiesiskās drošības, tiesiskās paļāvības aizsardzības un vienlīdzīgas attieksmes principiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-162/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 8. aprīlī ierosināja Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 18. janvāra spriedumu lietā T-141/01Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis/Eiropas Kopienu Komisija.

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/27

         Apelācija, ko 2005. gada 8. aprīlī ierosināja
         Entorn
      ,
         Societat Limitada Enginyeria i Serveis
      , par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 18. janvāra spriedumu lietā T-141/01
         Entorn
      ,
         Societat Limitada Enginyeria i Serveis
      /Eiropas Kopienu Komisija.
   (Lieta C-162/05 P)
   (2005/C 143/42)
   tiesvedības valoda — spāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 18. janvāra spriedumu lietā T-141/01 Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītos prasījumus par pamatotiem un pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 18. janvāra spriedumu (lieta T-141/01), ar ko noraidīta tā prasība atcelt Eiropas Komisijas 1999. gada 4. marta Lēmumu C(1999) 534;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus:

               1)

               procesuāls pārkāpums Pirmās instances tiesā, jo tā ir atteikusies pieņemt no prasītāja pierādījumus — pēc prasītāja uzskatiem, šie pierādījumi bija izšķiroši, — un prasītājam nav bijusi iespēja tiesvedībā Pirmās instances tiesā pieprasīt novērst šo pārkāpumu; tādējādi tika būtiski aizskartas prasītāja intereses un tam bija liegts pilnībā izmantot aizstāvības tiesības — minētā sprieduma 132. līdz 138. punkts;

               2)

               nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpums. Tā kā faktisko apstākļu pārbaude, izvērtēšana un interpretācija, ko veica Pirmās instances tiesa, bija acīmredzami kļūdaina un brīžiem — nepamatota, Pirmās instances tiesa spriedumā sniedza pamatojumu, kurš bija klajā pretrunā nevainīguma prezumpcijas principam, kas attiecināms uz ikvienu personu, kamēr pret to nav taisīts notiesājošs spriedums krimināllietā;

               3)

               nepareiza prasītāja atzīšana par personu, kam jāatmaksā atbalsts, kurš piešķirts projektam Zumaque, atbilstoši Regulas (EEK) 4253/88 24. pantam un lēmumam par atcelšanu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi juridisku kļūdu, atzīstot, ka Entorn, Societat Limitada Enginyeria i Serveis, — prasītājs — ir persona, kurai jāatmaksā atbalsts, kas saņemts atbilstoši Komisijas 1999. gada 4. marta Lēmumam C(1999) 534.


title: Lieta T-349/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Uralita /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija hlorāta tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Prasība atcelt tiesību aktu — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/15

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. oktobra spriedums — Uralita/Komisija
   (Lieta T-349/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija hlorāta tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Prasība atcelt tiesību aktu - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)
   2011/C 355/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Uralita, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — I. S. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt un J. Garcia-Nieto Esteva, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castilla Contreras, R. Sauer, A. Biolan un J. Bourke)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C(2008) 2626, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.695 — Nātrija hlorāts), ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Uralita, SA sedz tiesāšanās izdevumus

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Lieta C-582/10: Prasība, kas celta 2010. gada 13. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 13. decembrī — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-582/10)
   ()
   2011/C 30/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un B. Schöfer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pilnā apmērā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 24. septembra Direktīvas 2008/68/EK par bīstamo kravu iekšzemes pārvadājumiem (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētās prasības;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2008/68/EK transponēšanai beidzās 2009. gada 30. jūnijā.

      (1)  OV L 260, 13. lpp.


title: Lieta C-388/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/18

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-388/06)
   (2006/C 261/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — W. Molls)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot vai jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1), Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/96/EK transponēšanai beidzās 2003. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 283, 31.10.2003, 51. lpp.


title: Lieta C-624/13 P: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 11. februāra rīkojums – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS/Eiropas Komisija, Francijas Republika, Polijas Republika, Département des Hauts-de-Seine Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Valsts atbalsts — Publiskā pakalpojuma izmaksu kompensācija par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīkla uzstādīšanu un uzturēšanu

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/9

         Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 11. februāra rīkojums – Iliad SA, Free infrastructure SAS, Free SAS/Eiropas Komisija, Francijas Republika, Polijas Republika, Département des Hauts-de-Seine

   (Lieta C-624/13 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Valsts atbalsts - Publiskā pakalpojuma izmaksu kompensācija par ļoti augstas caurlaidības elektronisko sakaru tīkla uzstādīšanu un uzturēšanu)
   (2015/C 146/13)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Iliad, Free infrastructure, Free SA (pārstāvis – T. Cabot, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky un C. Urraca Caviedes), Francijas Republika (pārstāvji – D. Colas un J. Bousin), Polijas Republika, Département des Hauts-de-Seine (pārstāvis – G. O'Mahony, avocat)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Iliad SA, Free Infrastructure SAS un Free SAS atlīdzina Eiropas Komisijas, Francijas Republikas un département des Hauts-de-Seine tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: Lieta C-212/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 13. februāra rīkojums — Indorata-Serviços e Gestão, Ld a /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme HAIRTRANSFER — Reģistrācijas atteikums — Atšķirtspējas neesamība)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/16

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 13. februāra rīkojums — Indorata-Serviços e Gestão, Lda
      /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-212/07) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “HAIRTRANSFER’ - Reģistrācijas atteikums - Atšķirtspējas neesamība)
   (2008/C 128/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Indorata-Serviços e Gestão, Lda
       (pārstāvis — T. Wallentin, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Weberndörfer)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 15. februāra spriedumu Lietā T-204/04 Indorata–Serviços e Gestão/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts vārdiskas preču zīmes “HAIRTRANSFER”, kas attiecas uz noteiktām precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 8., 22., 41. un 44. klasē, reģistrācijas pieteikums — Preču zīmes atšķirtspēja
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

               Indorata-Serviços e Gestão, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta T-23/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta spriedums – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Formata” — Absolūts spēkā neesamības pamats — Ļaunticības neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Relatīvs spēkā neesamības pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. marta spriedums – Biernacka-Hoba/EUIPO – Formata Bogusław Hoba (“Formata”)
   (Lieta T-23/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Formata” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Ļaunticības neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Relatīvs spēkā neesamības pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts)
   (2017/C 129/30)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polija) (pārstāvis – R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un K. Zajfert)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 4. novembra lēmumu lietā R 102/2015–2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Biernacka-Hoba k-dzi un Formata Bogusław Hoba

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2015. gada 4. novembra lēmumu lietā R 102/2015–2, ciktāl Apelācijas padome ir noraidījusi pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu, kas balstīts uz relatīvu spēkā neesamības pamatu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               EUIPO sedz savus, ka arī atlīdzina pusi Ilona Biernacka-Hoba radušos tiesāšanās izdevumus;

               4)

               I. Biernacka-Hoba sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.