title: lieta T-504/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko S.p.a. Navigazione Libera del Golfo iesniedza 2004. gada 29. decembrī

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko S.p.a. Navigazione Libera del Golfo iesniedza 2004. gada 29. decembrī
   (lieta T-504/04)
   (2005/C 57/64)
   tiesvedības valoda - itāliešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 29. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla S.p.a. Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.), Neapole, kuru pārstāv S. Ravenna, nolūkā atcelt Komisijas lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 16. martā (1), piemērojot EKL 88. panta 2. punkta pirmo daļu un 86. panta 2. punktu, kas atļauj Itālijas izmaksātā valsts atbalsta sistēmu valsts jūras transporta uzņēmumam Caremar (Gruppo Tirrenia).
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt 3. panta 1. punktu, ciktāl tas atļauj Caremar izmaksāto atbalstu, lai sākot ar 1992. gada 1. janvāri veiktu pasažieru pārvadājumus ar kuģiem maršrutā Neapole Beverello – Kapri, un izdot rīkojumu atmaksāt kopš 1989. gada 6. augusta nelikumīgi saņemto atbalstu;

               2.

               atcelt 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ciktāl tas paredz atcelt atbalstu regulāriem “ātrgaitas pasažieru transporta” pakalpojumiem maršrutā Neapole Beverello – Kapri sākot no 2004. gada 1. septembra un nevis no 1989. gada 6. augusta un vienlaicīgi izdot rīkojumu atmaksāt kopš 1989. gada 6. augustaCaremar nelikumīgi saņemto atbalstu;

               3.

               izdot rīkojumu par pienākuma izpildi samazināt ar Caremar ātrgaitas transportu pārvadāto pasažieru apjomu pēc attiecīgo pakalpojumu ierobežošanas sākot no 2005. gada 1. janvāra;

               4.

               pakārtoti, ja saskaņā ar šīs prasības 1. punktu Pirmās instances tiesa neatcels lēmuma 3. panta 1. punktu:

                           a)

                           izdot rīkojumu, uzliekot par pienākumu atmaksāt Caremar nelikumīgi saņemto atbalstu 29 mēnešu laikā no 1989. gada 6. augusta līdz 1992. gada 1. janvārim – dienas, kas stājās spēkā atļauja;

                           b)

                           atcelt 2. punkta d) apakšpunktu, ciktāl tas nepieprasa publiski informēt par izmaksām un papildu izmaksām, kas radušās sakarā ar Caremar uzticēto publisko pakalpojumu veikšanu, kā arī ikgadēji izmaksātām atbalsta summām;

                           c)

                           atcelt 5. pantu tiktāl, ciktāl tas neparedz pienākumu iepriekš paziņot par atbalstu, kas saistīts ar Caremar piedāvāto tarifu izmaiņām, ieskaitot grupām paredzētās atlaides;

               5.

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus, atlīdzības un honorārus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Sabiedrība - prasītāja, kurai saskaņā ar Regione Campania2001. gada 16. decembra lēmumu bez jebkādas atlīdzības ir uzticēts pienākums sniegt attiecīgus valsts pakalpojumus, iestājas pret Komisijas 2004. gada 16. marta lēmumu par Itālijas izmaksāto valsts atbalstu kuģniecības kompānijām Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar un Toremar (Gruppo Tirrenia) (Krājumā vēl nav publicēts) jo īpaši attiecībā uz noteikumiem par maršrutu Neapole Beverello – Kapri, kas minēti apstrīdētā lēmuma 3. panta 1. punktā un 2. punkta a) apakšpunktā.
   Šie noteikumi:

               —

               atļauj izmaksāt atbalstu Caremar, lai sniegtu pasažieru pārvadājumu pakalpojumus ar kuģiem maršrutā Neapole Beverello – Kapri sākot ar 1992. gada 1. janvāri un

               —

               paredz atcelt valsts atbalstu regulāriem “ātrgaitas pasažieru transporta” pakalpojumiem maršrutā Neapole Beverello – Kapri tikai sākot no 2004. gada 1. septembra.

         Saskaņā ar prasītājas teikto atbalsta pieļaušana nolūkā atlīdzināt valsts uzņēmumam Caremar uzticētā valsts pakalpojuma sniegšanas papildu izmaksas ir nelikumīga, ciktāl tiesību aktos noteiktie nosacījumi nav izpildīti šajā lietā. Šajā sakarā ir pārkāpts EKL 86. panta 2. punkts, Padomes 1992. gada 7. decembra Regula (EEK) Nr. 3577/1992, kā arī pienākums norādīt tiesību aktu pietiekamu un skaidri izteiktu pamatojumu.
   Konkrēti prasītāja norāda, ka:

               —

               maršrutā Neapole – Kapri šobrīd konkurē divas privātas kuģniecības sabiedrības (N.L.G. un S.N.A.V.), kas visa gada garumā veic lielā mērā līdzīgus, ja ne identiskus pakalpojumus. Ņemot vērā tirgus apmērus valsts pakalpojumu sniegšanas pienākuma piešķiršana Caremar nemaz nav vajadzīga;

               —

               neskatoties uz to abu privāto sabiedrību pakalpojumu sniegšanu reglamentē Regione Campania sastādītais valsts pakalpojumu sniegšanas līgums, kas paredz konkrētus pienākumus attiecībā uz kuģu attiešanas sarakstiem, tarifiem, periodiskumu, turpināšanos, kuģu veidu un pakalpojumu kvalitāti, kas ir līdzīgi vai identiski tiem pienākumiem sakarā ar valsts pakalpojumu sniegšanu, kas uzticēti Caremar;

               —

               šo pakalpojumu sniegšanas laikā Caremar cieta ievērojamus zaudējumus, kurus kopš 1974. gada kompensēja, sniedzot būtisku atbalstu, sauktu par “ikgadējām subsīdijām ekonomiskā līdzsvara uzturēšanai” (Regione Campania pieņemtais lēmums, kas privātās sabiedrības izslēdz no sabiedrību loka, kurām pieškirtas jebkāda veida subsīdijas);

               —

               tā kā Caremar uzticēto valsts pakalpojumu izmaksas netiek noteiktas saskaņā ar atklātu konkursu, Komisijai nolūkā novērtēt valsts uzņēmumam izmaksāto subsīdiju atbilstību būtu bijis jāanalizē papildu izmaksas, ņemot vērā vidēja lieluma uzņēmuma, kas sniedz līdzīgus pakalpojumus, darbības izmaksas (piemēram, privātu sabiedrību, kas konkurē šajā pašā maršrutā Neapole – Kapri, izmaksas).

         Nobeigumā jānorāda, ka Komisija ir pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu, jo atbildētāja apstrīdētajā lēmumā dalībai tirgū izvirza kritērijus, kuri, uz laiku nosakot atšķirību starp pakalpojumiem, kas sniegti ar kuģiem un pakalpojumiem, kas sniegti ar ātrgaitas kuģiem, rezultātā ir atļāvuši atbalsta sistēmu par labu Caremar sniegtajiem transporta pakalpojumiem, izmantojot kuģus, proti, sistēmu, kas citādi nebūtu atzīta par saderīgu, ņemot vērā konkurenci, ko rada abas privātās sabiedrības, darbojoties līdzīgos apstākļos, attiecībā uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem.

      (1)  Lēmums Krājumā vēl nav publicēts.


title: Lieta T-358/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedums – Itālija/Komisija ELFLA — Dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz ELFLA finansētajiem izdevumiem — Lēmums, ar kuru noteiktas summas atzīst par atkārtoti neizmantojamām saistībā ar lauku attīstības plānu Bazilikatas reģionam — Regulas (EK) Nr. 1290/2005 30. pants — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/34

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. oktobra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-358/13) (1)

   (ELFLA - Dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana attiecībā uz ELFLA finansētajiem izdevumiem - Lēmums, ar kuru noteiktas summas atzīst par atkārtoti neizmantojamām saistībā ar lauku attīstības plānu Bazilikatas reģionam - Regulas (EK) Nr. 1290/2005 30. pants - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 398/44)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri un B. Tidore, pārstāves, kurām palīdz M. Salvatorelli, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Aquilina un P. Rossi)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 26. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/209/ES par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem 2012. finanšu gadā (OV L 118, 23. lpp.), ciktāl ar to summa EUR 5 0 06  487,10 apmērā attiecībā uz lauku attīstības plānu Bazilikatas (Itālija) reģionam ir klasificēta par tādu, ko “nevar izmantot atkārtoti”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta T-269/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. novembra rīkojums — Xeda International /Komisija (Pagaidu noregulējums — Augu aizsardzības līdzekļi — Darbīgā viela etoksikvins — Etoksikvina neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā — Augu aizsardzības līdzekļu, kuros ir etoksikvins, atļauju atsaukšana — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/52

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. novembra rīkojums — Xeda International/Komisija
      (Lieta T-269/11 R)
      (Pagaidu noregulējums - Augu aizsardzības līdzekļi - Darbīgā viela etoksikvins - Etoksikvina neiekļaušana Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā - Augu aizsardzības līdzekļu, kuros ir etoksikvins, atļauju atsaukšana - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2012/C 25/102)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Xeda International SA (Saint–Andiol, Francija) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, avocats)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi, G. von Rintelen un P. Ondrůšek)

         Priekšmets

      Prasība apturēt Komisijas 2011. gada 3. marta Lēmuma 2011/143/ES par etoksikvina neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un par Komisijas Lēmuma 2008/941/EK grozījumiem (OV L 59, 71. lpp.), izpildi, kā arī vajadzības gadījumā veikt citus pagaidu pasākumus

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

                  2)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-34/12 P: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 3. septembra rīkojums — Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo /Eiropas Komisija (Apelācija — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Komisijas lēmums uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru — Norādes, kas rada kaitējumu — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/38

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 3. septembra rīkojums — Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo/Eiropas Komisija
   (Lieta C-34/12 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Komisijas lēmums uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru - Norādes, kas rada kaitējumu - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 344/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo (pārstāvji — W. Viscardini un G. Donà, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Grespan, pārstāvis, kam palīdz F. Ruggeri Laderchi, avvocato)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. novembra spriedumu lietā T-88/09 Idromacchine u.c./Komisija, ar kuru tā ir daļēji noraidījusi prasību atlīdzināt zaudējumus, kas varbūtēji radušies, Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicējot maldinošu informāciju, kas tostarp radījusi kaitējumu Idromacchine tēlam un reputācijai saistībā ar Komisijas 2004. gada 30. decembra Lēmumu C(2002) 5426, galīgā redakcija, “Valsts atbalsts — Itālija — Ķimikāliju tankkuģa 3 gadu piegādes termiņa pagarināšana — Uzaicinājums iesniegt apsvērumus saskaņā ar [EKL] 88. panta 2. punktu” — Rūpības pienākums — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Pamatojuma trūkums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Idromacchine Srl, kā arī Alessandro Capuzzo un Roberto Capuzzo solidāri sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta C-554/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 26. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Cantabria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luca Jerónimo García Almodóvar, Catalina Molina Moreno/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 26. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Cantabria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Luca Jerónimo García Almodóvar, Catalina Molina Moreno/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU

   (Lieta C-554/15) (1)

   (2017/C 129/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 7. jūlijā lietā T-175/03, Norbert Schmitt pret Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru (Pagaidu darbinieks — Līguma laušana — Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Līguma noteikumu ievērošana — Tiesiskā paļāvība)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 7. jūlijā
   lietā T-175/03, Norbert Schmitt pret Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru (1)

   (Pagaidu darbinieks - Līguma laušana - Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 47. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Līguma noteikumu ievērošana - Tiesiskā paļāvība)
   (2004/C 239/46)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā 175/03, Norbert Schmitt, Koellerbach (Vācija), bijušais Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras pagaidu darbinieks, ko pārstāv L. Polanz, advokāts, pret Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru, ko pārstāv C. Manolopoulos, pārstāvis, kam palīdz J.-N. Louis, advokāte, par prasību atcelt Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras lēmumu, ar kuru lauza līgumu ar prasītāju un, pakārtoti, piedzīt zaudējumus, Pirmās instances tiesa, ceturtā palāta, (šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tilli un tiesnesis M. Vilaras, sekretārs I. Natsinas) 2004. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Atcelt Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras 2003. gada 25. februāra lēmumu, ar kuru lauza līgumu ar prasītāju.

               2)

               Piespriest Eiropas Rekonstrukcijas aģentūrai atlīdzināt izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies saistībā ar pagaidu noregulējumu.

      (1)  OV C 184, 2. 8. 2003.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-301/03 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (Struktūrfondi — Izdevumu atbilstība — Programmas papildinājumu grozījumi — Nepieņemamība)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-301/03 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Struktūrfondi - Izdevumu atbilstība - Programmas papildinājumu grozījumi - Nepieņemamība)
   (2006/C 36/06)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-301/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 2. jūlijā cēla Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Bragulja [I. M. Braguglia], kam palīdz advokāti Dž. Aijello [G. Aiello] un A. Čingolo [A. Cingolo]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — E. di Maršs [E. de March] un L. Flinns [L. Flynn], kam palīdz advokāts A. dal Fero [A. Dal Ferro]), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans] (referents), tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann], R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretāre L. Hjūleta [L. Hewlett], galvenā administratore, 2005. gada 1. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt ka nepieņemamu;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 20.09.2003.


title: Lieta C-156/10 P: Tiesas 2010. gada 15. decembra rīkojums — Karen Goncharov /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), DSB (Apelācija — Kopienas preču zīme — Preču zīmes, ko veido akronīmi — Agrāka preču zīme “DSB” — Vārdisks apzīmējums “DSBW” — Iebildumu process — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas pārbaude — Vizuālā līdzība — Fonētiskā līdzība — Nepieņemamība — Faktu vērtējums)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/3

         Tiesas 2010. gada 15. decembra rīkojums — Karen Goncharov/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), DSB

   (Lieta C-156/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Preču zīmes, ko veido akronīmi - Agrāka preču zīme “DSB” - Vārdisks apzīmējums “DSBW” - Iebildumu process - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas pārbaude - Vizuālā līdzība - Fonētiskā līdzība - Nepieņemamība - Faktu vērtējums)
   2011/C 89/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Karen Goncharov (pārstāvis — A. Späth, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt), DSB (pārstāvis — T. Graf, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 21. janvāra spriedumu lietā T-34/07 Goncharov/ITSB — DSB (“DSBW”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 4. decembra lēmumu, ar kuru tika atteikta vārdiska apzīmējuma “DSBW” reģistrācija par Kopienas preču zīmi attiecībā uz dažām 39., 41. un 43. klasē ietilpstošām precēm un apmierināti agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “DSB” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Preču zīmju, ko veido akronīmi, īpatnību neievērošana, novērtējot sajaukšanas iespēju — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Goncharov k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010.


title: Lieta C-59/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV (Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Piemērošanas joma — Maldinoša informācija, ko izplatījusi veselības obligātās apdrošināšanas sistēmas slimokase — Slimokase, kas izveidota kā publisko tiesību subjekts)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/20

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

   (Lieta C-59/12) (1)

   (Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Piemērošanas joma - Maldinoša informācija, ko izplatījusi veselības obligātās apdrošināšanas sistēmas slimokase - Slimokase, kas izveidota kā publisko tiesību subjekts)
   2013/C 344/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts

      Atbildētāja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.), 3. panta 1. punkta, to lasot kopā ar tās pašas direktīvas 2. panta d) punktu, interpretācija — Piemērošanas joma — Jēdzieni “komercprakse” un “tirgotājs” — Valsts slimokases reklāmas sludinājumi, kas ietver maldinošas ziņas par to, kādas nelabvēlīgas sekas klientiem var rasties gadījumā, ja notiek varbūtēja slimokases maiņa

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tās ratione personae piemērošanas jomā ietilpst publisko tiesību subjekts, kam uzticēts tāds vispārējo interešu uzdevums kā veselības obligātās apdrošināšanas sistēmā esošas slimokases pārvaldība.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012.


title: Lieta T-366/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 29. augusta rīkojums — Francija/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Tādu sabiedrību labā īstenots valsts atbalsts, kurām ir uzdots sniegt sabiedriskos pakalpojumus nodrošināt jūras satiksmi starp Korsiku un Marseļu — Kompensācija par pamatpakalpojumu papildinoša pakalpojuma veikšanu, kas paredzēts, lai tūrisma sezonas laikā ietvertu aktīvos periodus — Lēmums, ar kuru valsts atbalsta kompensāciju atzīst par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdod to atgūt no saņēmējiem — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               12.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/7

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 29. augusta rīkojums — Francija/Komisija
   (Lieta T-366/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Tādu sabiedrību labā īstenots valsts atbalsts, kurām ir uzdots sniegt sabiedriskos pakalpojumus nodrošināt jūras satiksmi starp Korsiku un Marseļu - Kompensācija par pamatpakalpojumu papildinoša pakalpojuma veikšanu, kas paredzēts, lai tūrisma sezonas laikā ietvertu aktīvos periodus - Lēmums, ar kuru valsts atbalsta kompensāciju atzīst par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdod to atgūt no saņēmējiem - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2013/C 298/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, N. Rouam, G. de Bergues un D. Colas)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Afonso un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2013. gada 2. maija Lēmuma C(2013) 1926, galīgā redakcija, par valsts atbalstu SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN), ko Francija piešķīrusi Société Nationale Corse Méditerranée un Compagnie Méridionale de Navigation, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt lūgumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta C-547/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums — Confédération suisse /Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Landkreis Waldshut (Apelācija — Starptautiskās attiecības — Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgums par gaisa transportu — Regula (EEK) Nr. 2408/92 — Kopienas aviosabiedrību piekļuve Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem — 8. un 9. pants — Piemērošanas joma — Satiksmes tiesību izmantošana — Lēmums 2004/12/EK — Vācijas pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā — Pienākums norādīt pamatojumu — Nediskriminācija — Samērīgums — Pierādīšanas pienākums)

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/2

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. marta spriedums — Confédération suisse/Eiropas Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Landkreis Waldshut

   (Lieta C-547/10 P) (1)

   (Apelācija - Starptautiskās attiecības - Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgums par gaisa transportu - Regula (EEK) Nr. 2408/92 - Kopienas aviosabiedrību piekļuve Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem - 8. un 9. pants - Piemērošanas joma - Satiksmes tiesību izmantošana - Lēmums 2004/12/EK - Vācijas pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā - Pienākums norādīt pamatojumu - Nediskriminācija - Samērīgums - Pierādīšanas pienākums)
   2013/C 123/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Šveices Konfederācija (pārstāvis — S. Hirsbrunner, Rechtsanwalt)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. van Rijn, K. Simonsson un K.-P. Wojcik), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze, pārstāvis un T. Masing, Rechtsanwalt), Landkreis Waldshut (pārstāvis — M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-319/05 Šveice/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja Šveices Konfederācijas prasību atcelt Komisijas 2003. gada 5. decembra Lēmumu 2004/12/EK par Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīguma par gaisa transportu 18. panta 2. punkta pirmā teikuma un Padomes 1992. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2408/92 par Kopienas aviosabiedrību piekļuvi Kopienas iekšējiem gaisa ceļiem (LV 1993 L 15, 33. lpp.) piemērošanas kārtību — Vācijas pieņemti pasākumi attiecībā uz lidmašīnu nolaišanos Cīrihes lidostā — Kļūdains Regulas (EEK) Nr. 2408/92 9. panta 1. punkta piemērojamības strīdīgajiem pasākumiem vērtējums — Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu apjoma neievērošana — Lidostas izmantotāja un apkārtnes iedzīvotāju tiesību neņemšana vērā — Nediskriminēšanas un samērīguma principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Šveices Konfederācija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies Eiropas Komisijai gan pirmajā instancē, gan sakarā ar šo apelāciju;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Landkreis Waldshut sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Tiesas spriedums ( 2012. gada 28. septembris ) Lietā E-18/11 – Irish Bank Resolution Corporation Ltd pret Kaupthing Bank hf. (Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 34. pants – Lēmuma par konsultatīva atzinuma sniegšanu pārsūdzība – Kredītiestāžu reorganizācija un likvidācija – Direktīva 2001/24/EK – Atbilstoša interpretācija)

text:
               31.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 29/6

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2012. gada 28. septembris)
   Lietā E-18/11

      Irish Bank Resolution Corporation Ltd pret Kaupthing Bank hf.

   (Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 34. pants – Lēmuma par konsultatīva atzinuma sniegšanu pārsūdzība – Kredītiestāžu reorganizācija un likvidācija – Direktīva 2001/24/EK – Atbilstoša interpretācija)
   2013/C 29/07
   Lietā E-18/11 Irish Bank Resolution Corporation Ltd pret Kaupthing Bank hf. – Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas rajona tiesas) LŪGUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu sniegt konsultatīvu atzinumu par Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīvas 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju 14. panta interpretāciju, Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher (tiesnesis-referents), tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson, 2012. gada 28. septembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Ja pastāv neatbilstības starp versijām dažādās valodās, versija, kas atspoguļo direktīvā paredzēto noteikumu mērķi un vispārējo shēmu, kā arī vispārējos EEZ tiesību aktu principus, jāuzskata par tādu, kas izsaka EEZ tiesību normu jēgu.

               2.

               Direktīvas 2001/24/EK (2001. gada 4. aprīlis) par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju 14. pants nepieļauj valsts tiesību normas, kuras pēc uzaicinājuma publikācijas tādu prasījumu iesniegšanai, kas vērsti uz zināmajiem kreditoriem, kuru dzīvesvieta, parastā dzīvesvieta vai galvenais birojs atrodas citā EEZ valstī, paredz iespēju atcelt prasījumus, kas netika iesniegti, pat ja šiem kreditoriem netika personīgi paziņots un valsts tiesību akti paredz prasījumu iesniegšanu, lai tie tiktu atzīti.

               3.

               Tā kā EEZ Līgums neparedz tajā iekļautās direktīvas normas tiešu piemērošanu un tās pārākumu pār valsts tiesību normu, ar kuru attiecīgā EEZ tiesību norma nav pareizi transponēta valsts tiesību sistēmā, valsts tiesai ir pienākums, cik vien iespējams, nodrošināt direktīvā noteiktā rezultāta sasniegšanu, interpretējot valsts tiesību aktus atbilstoši EEZ tiesību aktu noteikumiem.


title: Lieta T-466/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. februāra rīkojums – Hermani Trollis / ECHA

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/55

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. februāra rīkojums – Hermani Trollis/ECHA

   (Lieta T-466/13) (1)

   2014/C 142/73
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta F-6/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Blais /ECB (Civildienests — ECB personāls — Darba samaksa — Ekspatriācijas pabalsts — ECB Nodarbināšanas kārtības 17. pantā paredzētie nosacījumi — Izdevumu piespriešana prasītājiem — Taisnīguma prasības — Reglamenta 87. panta 2. punkts)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/37

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 4. decembra spriedums — Blais/ECB
   (Lieta F-6/08) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Darba samaksa - Ekspatriācijas pabalsts - ECB Nodarbināšanas kārtības 17. pantā paredzētie nosacījumi - Izdevumu piespriešana prasītājiem - Taisnīguma prasības - Reglamenta 87. panta 2. punkts)
   (2009/C 19/73)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Jessica Blais, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvis — B. Karthaus, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — F. Malfrère un F. Feyerbacher, pārstāvji, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)
   Priekšmets
   Civildienests — Eiropas Centrālās bankas 2007. gada 15. augusta lēmuma, ar kuru prasītājai nav piešķirts ekspatriācijas pabalsts tāpēc, ka tā neatbilst ECB Nodarbināšanas kārtības 17. pantā paredzētajiem nosacījumiem, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Blais sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Eiropas Centrāla banka sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008., 39. lpp.


title: Lieta T-189/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. aprīlī – Migros-Genossenschafts-Bund/EUIPO – Luigi Lavazza (“CReMESPRESSO”)

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/24

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. aprīlī – Migros-Genossenschafts-Bund/EUIPO – Luigi Lavazza (“CReMESPRESSO”)
   (Lieta T-189/16)
   (2016/C 232/32)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Migros-Genossenschafts-Bund (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis – M. Treis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Luigi Lavazza SpA (Turīna, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “CReMESPRESSO” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 8 919 541

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 23. februāra lēmums lietā R 2823/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir apmierināta Kopienas preču zīmes īpašnieces apelācijas sūdzība un daļēji atcelts EUIPO2014. gada 24. oktobra lēmums, proti, attiecībā uz “saldējuma gatavošanas ierīcēm, saldējuma ražošanas iekārtām un kafijas automātiem” 11. klasē un “elektriskajām ledus smalcināšanas iekārtām” 7. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-66/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Finanzamt Linz / Bundesfinanzgericht , Außenstelle Linz

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 10. februārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Finanzamt Linz/Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

   (Lieta C-66/14)
   2014/C 142/18
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Linz

      Atbildētāja iestāde: Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

      Ieinteresētās lietas dalībnieces: IFN-Holding AG, IFN Beteiligungs GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai LESD 107. pants (agrāk – EKL 87. pants) saistībā ar LESD 108. panta 3. punktu (agrāk – EKL 88. panta 3. punkts) ir pretrunā valsts pasākumam, saskaņā ar kuru, iegādājoties kapitāla daļas sabiedrībā rezidentē, ja nodokļus piemēro uzņēmumu grupai, ir jānoraksta nodokļa bāzi un līdz ar to nodokļu slogu samazinoša nemateriālā vērtība, bet, iegādājoties kapitāla daļas citos iedzīvotāju ienākuma nodokļa un uzņēmumu ienākuma nodokļa piemērošanas gadījumos, nemateriālo vērtību šādi norakstīt nedrīkst?

               2.

               Vai LESD 49. pants (agrāk – EKL 43. pants) saistībā ar LESD 54. pantu (agrāk – EKL 48. pants) ir pretrunā dalībvalsts tiesību normām, saskaņā ar kurām, iegādājoties kapitāla daļas sabiedrībā rezidentē, ja nodokļus piemēro uzņēmumu grupai, ir jānoraksta nemateriālā vērtība, bet, iegādājoties sabiedrības nerezidentes (it īpaši citas ES dalībvalsts rezidentes) kapitāla daļas, nemateriālo vērtību šādi norakstīt nedrīkst?


title: Lieta C-22/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. janvārī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Finnair Oyj/Timy Lassooy

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 17. janvārī iesniedza Korkein oikeus (Somija) — Finnair Oyj/Timy Lassooy

   (Lieta C-22/11)
   2011/C 80/30
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finnair Oyj

      Atbildētājs: Timy Lassooy

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula Nr. 261/2004 (1) un it īpaši tās 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piemērošana aprobežojas tikai ar tādu iekāpšanas atteikumu, kas ir saistīts ar apkalpojošā gaisa pārvadātāja komerciālu iemeslu dēļ rezervācijā pārsniegto faktisko vietu skaitu, vai arī regula ir piemērojama arī tādam iekāpšanas atteikumam, kas ir balstīts uz citiem pamatiem, kā, piemēram, ekspluatācijas problēmām?

               2)

               Vai regulas 2. panta j) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētie atbilstošie pamati aprobežojas ar faktoriem, kas attiecas uz pasažieri, vai arī iekāpšanas atteikums var tikt balstīts arī uz citiem pamatiem? Ja regula ir jāsaprot tādējādi, ka iekāpšana var tikt atteikta arī citu iemeslu dēļ, nevis uz pasažieri attiecināmu pamatu dēļ, — vai tā ir jāinterpretē tādējādi, ka iekāpšanas atteikums ir pamatojams ar preambulas 14. un 15. apsvērumā minētajiem ārkārtējiem apstākļiem arī lidojumu pārkārtošanas gadījumā?

               3)

               Vai regula ir jāinterpretē tādējādi, ka gaisa pārvadātājs, izņemot ārkārtēju apstākļu dēļ atcelto lidojumu, var tikt atbrīvots no regulas 5. panta 3. punktā paredzētās atbildības arī attiecībā pret vēlāko lidojumu pasažieriem tiktāl, ciktāl tas mēģina ārkārtējo apstākļu — piemēram, streika — nelabvēlīgās, uzņēmumu ietekmējušās sekas attiecināt uz šo pasažieru loku, kas ir plašāks nekā atceltā lidojuma pasažieru grupa, pārkārtodams vēlākos reisus tādējādi, lai neviena pasažiera lidojums netiktu pārmērīgi aizkavēts? Citiem vārdiem, –vai gaisa pārvadātājs var atsaukties uz ārkārtējiem apstākļiem arī attiecībā uz vēlāka lidojuma pasažieriem, kuru reisu attiecīgais notikums nav tieši ietekmējis? Vai šajā ziņā ir kāda būtiska nozīme tam, vai pasažiera statuss un tiesības uz kompensāciju ir jāizvērtē saskaņā ar regulas 4. pantu par iekāpšanas atteikumu vai saskaņā ar 5. pantu par lidojuma atcelšanu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.)


title: Lieta T-340/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. augustā — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Publikāciju birojs

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/73

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. augustā — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Savienības Publikāciju birojs
   (lieta T-340/09)
   2009/C 267/133
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Publikāciju birojs

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumu noraidīt prasītāja piedāvājumus, kas iesniegti, atsaucoties uz atklāto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10017 “CORDIS”, B partija “Rediģēšanas un publicēšanas pakalpojumi” un C partija “Jaunu digitālās informācijas pakalpojumu sniegšana” un pieņemt prasītāja piedāvājumu, kas iesniegts, atsaucoties uz atklāto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10017 “CORDIS”, E partija “Pamatpakalpojumu attīstīšana un uzturēšana”, piešķirot iepriekš minētā līguma slēgšanas tiesības tikai kā trešajam līgumslēdzējam kaskādes mehānismā (OV 2008/S 242-321376, labojums OV 2009/S 40-0507377), kas prasītājam paziņots ar 2009. gada 9. jūnija vēstuli, un visus ar to saistītos vēlākos Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumus, tostarp lēmumu, ar kuru attiecīgo līgumu slēgšanas tiesības tiek piešķirtas izraudzītajiem līgumslēdzējiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Publikāciju birojam atlīdzināt prasītājam zaudējumus, ko tas cietis saistībā ar attiecīgā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā procedūru EUR 7 215 405 apmērā (EUR 5 291 935 par B partiju, EUR 975 000 par C partiju un EUR 948 470 par E partiju);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Publikāciju birojam atlīdzināt tiesāšanās un citus izdevumus, kas prasītājam radušies saistībā ar šo prasību, pat ja tā tiktu noraidīta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasības pieteikumu prasītājs lūdz atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumu a) noraidīt prasītāja piedāvājumus, kas iesniegti, atsaucoties uz atklāto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10017 “CORDIS”, B partija “Rediģēšanas un publicēšanas pakalpojumi” un C partija “Jaunu digitālās informācijas pakalpojumu sniegšana” un b) pieņemt prasītāja piedāvājumu, kas iesniegts, atsaucoties uz atklāto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10017 “CORDIS”, E partija “Pamatpakalpojumu attīstīšana un uzturēšana”, piešķirot iepriekš minētā līguma slēgšanas tiesības tikai kā trešajam līgumslēdzējam kaskādes mehānismā (OV 2008/S 242-321376, labojums OV 2009/S 40-0507377).
   Prasītājs apgalvo, pirmkārt, attiecībā uz B partiju, ka attieksme pret pretendentiem ir bijusi diskriminējoša, jo viens no kaskādes mehānisma trešajā pozīcijā esošā konsorcija locekļiem atbilda izslēgšanas kritērijiem un tādējādi būtu bijis jāatzīst, ka tas ir būtiski pārkāpis savas līgumiskās saistības pret Komisiju. Prasītājs turklāt apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi Finanšu regulas (1) 93. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 94. pantu un labas pārvaldības principu un ka Komisijai bija jāpiemēro Finanšu regulas 96. pantā un tās īstenošanas kārtības (2) 133.a un 134.b pantā paredzētās sankcijas..
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde tam nav paziņojusi, kādu iemeslu dēļ izraudzītā pretendenta piedāvājums ir bijis relatīvi labāks.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija, vērtēdama tā piedāvājumu, ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, un pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, ieviesdama jaunus līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, kas nebija minēti līguma dokumentos. Prasītājs turklāt apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi Finanšu regulas īstenošanas kārtības 148. panta 1. un 3. punktu, kā arī labas pārvaldības principu.
   Attiecībā uz C partiju prasītājs apgalvo, ka attieksme pret pretendentiem ir bijusi diskriminējoša, jo viens no uzvarējušā konsorcija locekļiem atbilda izslēgšanas kritērijiem un tādējādi bija jāatzīst, ka tas ir būtiski pārkāpis savas agrākās līgumiskās saistības. Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde tam nav paziņojusi, kādu iemeslu dēļ izraudzītā pretendenta piedāvājums ir bijis labāks par prasītāja piedāvājumu, un tādējādi ir pārkāpusi labas pārvaldības principu.
   Attiecībā uz E partiju prasītājs apgalvo, ka attieksme pret pretendentiem ir bijusi diskriminējoša, jo viens no uzvarējušā konsorcija locekļiem atbilda izslēgšanas kritērijiem un tādējādi bija jāatzīst, ka tas ir būtiski pārkāpis savas no agrāk noslēgta līguma izrietošās saistības un ka cits šī paša konsorcija loceklis uz diviem gadiem būtu bijis jāizslēdz no visiem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā, jo ir ticis atzīts par vainojamu nelikumīgās darbībās. Turklāt prasītājs apgalvo, ka viens no uzvarējušā konsorcija locekļiem izmanto apakšuzņēmējus, kas nav PTO/VPI (3) dalībnieki, tādējādi pārkāpjot līguma dokumentus un pārskatāmības un nediskriminācijas principus, kā arī Finanšu regulas 106. un 107. pantu. Prasītājs apgalvo, valstu, kas nav PTO/VPI dalībnieces, sabiedrībām nebūtu jāļauj ne tieši, ne netieši piedalīties Eiropas Kopienu iestāžu izsludinātajos uzaicinājumos iesniegt piedāvājumus publiskā iepirkuma procedūrā, ne arī apakšuzņēmēju statusā uzņemties jebkādu darbu, uz kuru attiecas Finanšu regula vai Direktīva 2004/18/EK (4).
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde nav pamatojusi savu lēmumu, pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ieviesusi jaunus līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, kas nebija minēti līguma dokumentos un ka, vērtējot prasītāja piedāvājumu un cita pretendenta piedāvājumu, tā ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV 2002 L 248, 1. lpp.)

      (2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, kas grozīta ar 2007. gada 23. aprīļa Regulu (EK, Euratom) Nr. 478/2007 (OV 2007 L 111, 13. lpp.).

      (3)  Pasaules tirdzniecības organizācijas ietvaros noslēgtā daudzpusējā Vienošanās par publisko iepirkumu.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta F-97/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī  – ZZ / EMA

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – ZZ/EMA

   (Lieta F-97/14)
   (2015/C 007/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EMA lēmumu, ar kuru ir atstāts negrozīts agrākais, ar Civildienesta tiesas spriedumu atceltais lēmums nepagarināt prasītāja darba līgumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas pieņemts, izpildot Civildienesta tiesas 2013. gada 26. jūnija spriedumu apvienotajās lietās F-135/11, F-51/12 un F-110/12;

               —

               piespriest EMA samaksāt prasītājam nodarītā morālā kaitējuma atlīdzinājumu EUR 1 50  000 apmērā;

               —

               piespriest EMA samaksāt prasītājam nodarītā materiālā kaitējuma atlīdzinājumu provizoriska EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-50/03: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Saint-Gobain Gyproc Belgium /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Ģipša plākšņu tirgus — Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Naudas sods — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/40

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Saint-Gobain Gyproc Belgium/Komisija
   (Lieta T-50/03) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Ģipša plākšņu tirgus - Lēmums, ar kuru tiek konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Naudas sods - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)
   (2008/C 209/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saint-Gobain Gyproc Belgium NV, iepriekš BPB Belgium NV, iepriekš Gyproc Benelux NV, Beveren-Kallo (Beļģija) (pārstāvji — J.-F. Bellis, P. L'Ecluse un M. Favart, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre un C. Ingen-Housz, pēc tam F. Castillo de la Torre un F. Arbault)
   Priekšmets
   Prasība saskaņā ar EKL 229. un 230. pantu par naudas soda, kas noteikts Gyproc ar Komisijas 2002. gada 27. novembra lēmumu 2005/471/EK par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru attiecībā uz BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA un Gyproc Benelux NV (lieta COMP/E-1/37.152 — ģipša plāksnes) (OV 2005, L 166, 8. lpp.), samazināšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Saint-Gobain Gyproc Belgium NV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)   OV C 101 26.4.2003.


title: Lieta F-3/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. oktobra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iestādes atteikums tulkot lēmumu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība — Reglamenta 94. pants)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/64

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 7. oktobra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-3/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iestādes atteikums tulkot lēmumu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība - Reglamenta 94. pants)
   2009/C 282/122
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Lēmuma netulkot paziņojumu prasītāja izvēlētajā valodā atcelšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Marcuccio prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               piespriest Marcuccio samaksāt Civildienesta tiesai EUR 1 000.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008., 68. lpp.


title: Lieta C-532/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-106/09 adp Gauselmann GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); Archer Maclean 2010. gada 16. novembrī iesniedza adp Gauselmann GmbH

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-106/09 adp Gauselmann GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi); Archer Maclean2010. gada 16. novembrī iesniedza adp Gauselmann GmbH

   (Lieta C-532/10 P)
   2011/C 38/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: adp Gauselmann GmbH (pārstāvis — P. Koch Moreno, lawyer)

      Pārējies lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Archer Maclean

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-106/09;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 12. janvāra lēmumu vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem procesā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējās tiesas spriedums neatbilda judikatūrai par Kopienas preču zīmes regulas (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretāciju. Apelācijas sūdzības iesniedzēja balstās uz sekojošiem pamatiem.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa vārdiem “Archer Maclean’s”, kam visā reģistrācijai pieteiktajā preču zīmē acīmredzami ir sekundārs vai margināls attēlojums, kas tos padara gandrīz neizlasāmus, esot kļūdaini piešķīrusi tādu pat atšķirtspējas vērtību kā vārdam “MERCURY”, kas ir atšķirīgais un dominējošais elements, nonākot pie secinājuma, ka nepastāv sajaukšanas iespēja ar pretnostatīto preču zīmi “MERKUR”.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējās tiesas spriedums esot bijis kļūdains abu preču zīmju novērtējumā, jo vārdam “MERCURY”, kas ir reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirīgais un dominējošais elements, ne tikai nav nekādas nozīmes konkrētā tirgus valodā, proti, Vācijā, bet arī fonētiski un vizuāli tas ir ļoti līdzīgs pretnostatītajai preču zīmei “MERKUR”.

               —

               Visbeidzot, Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka minimālās atšķirības starp vārdu “MERCURY”, kas ir reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirīgais un dominējošais elements, un “MERKUR”, kas ir pretnostatītās preču zīmes simbols, ir pietiekamas, lai novērstu to, ka sabiedrība šīs abas preču zīmes sajauc.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-220/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Saremar/Komisija Valsts atbalsts — Jūras transports — Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu — Kapitāla palielināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Prasītājas likvidācija — Procesuāla rīcībspēja — Intereses celt prasību saglabāšana — Tiesvedības izbeigšanas pirms sprieduma taisīšanas neesamība — Atbalsta jēdziens — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Privātā ieguldītāja kritērijs — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Kļūda tiesību piemērošanā — Iebilde par prettiesiskumu — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Lēmums 2011/21/ES — Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai — Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu — Spriedums lietā Altmark

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. aprīļa spriedums – Saremar/Komisija
   (Lieta T-220/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Jūras transports - Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu - Kapitāla palielināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Prasītājas likvidācija - Procesuāla rīcībspēja - Intereses celt prasību saglabāšana - Tiesvedības izbeigšanas pirms sprieduma taisīšanas neesamība - Atbalsta jēdziens - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Privātā ieguldītāja kritērijs - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Kļūda tiesību piemērošanā - Iebilde par prettiesiskumu - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Lēmums 2011/21/ES - Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai - Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu - Spriedums lietā Altmark)
   (2017/C 161/28)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA (Cagliari, Itālija) (pārstāvji – G. M. Roberti, G. Bellitti un I. Perego, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Conte, D. Grespan, un A. Bouchagiar)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Compagnia Italiana di Navigazione SpA (Neapole, Itālija) (pārstāvji – sākotnēji F. Sciaudone, R. Sciaudone, D. Fioretti un A. Neri, vēlāk M. Merola, B. Carnevale un M. Toniolo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta atbilstoši LESD 263. pantam, atcelt Komisijas 2014. gada 22. janvāra Lēmumu C(2013) 9101 final par atbalsta pasākumiem SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) un SA.32016 (2011/C), kurus īstenojis Sardīnijas autonomais reģions par labu Saremar, jo ar šo lēmumu par valsts atbalstu tika kvalificēts kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu pasākums un kapitāla palielināšana un šie pasākumi tika atzīti par nesaderīgiem ar kopējo tirgu, un tika uzdota to atgūšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Compagnia Italiana di Navigazione SpA tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014.


title: Lieta T-400/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Zero Industry/ITSB — zero Germany ( zerorh+ ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes zerorh+ reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska un agrāka valsts vārdiska preču zīme zero — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. panta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. panta b) apakšpunkts)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/56

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 16. septembra spriedums — Zero Industry/ITSB — zero Germany (“zerorh+”)
   (lieta T-400/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “zerorh+” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska un agrāka valsts vārdiska preču zīme “zero” - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Preču līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. panta b) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. panta b) apakšpunkts)
   2009/C 267/95
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Zero Industry Srl, Mariano Comense (Itālija) (pārstāvji — M. Rapisardi un N. Colombo, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā:
      zero Germany GmbH & Co. KG, iepriekš zero International Holding GmbH & Co. KG, Brême (Vācija) (pārstāvis — W.-D. Kuntze, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. oktobra lēmumu lietā R 958/2005-1 par iebildumu procesu starp zero Germany GmbH & Co. KG un Zero Industry Srl.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zero Industry Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta T-10/13: Prasība, kas celta 2013. gada 9. janvārī — Bank of Industry and Mine /Padome

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 9. janvārī — Bank of Industry and Mine/Padome
   (Lieta T-10/13)
   2013/C 79/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank of Industry and Mine (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — E. Glaser un S. Perrotet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. 2012/635/KĀDP 1. panta 8. punktu tiktāl, ciktāl ar to ir grozīts Lēmuma 2010/413/KĀDP 20. panta c) apakšpunkts;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu Nr. 2012/635/KĀDP, jo ar to sabiedrība BIM ir ierakstīta to vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākumi, kas paredzēti Lēmuma 2010/413/KĀDP II pielikumā;

               —

               pilnībā atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu Nr. 945/2012, jo ar to sabiedrība BIM ir ierakstīta to vienību sarakstā, kurām tiek piemēroti naudas līdzekļu iesaldēšanas pasākumi, kas paredzēti Regulas Nr. 267/2012 IX pielikumā;

               —

               saistībā ar BIM atzīt par nepiemērojamu Regulas Nr. 267/2012, Lēmuma Nr. 2010/413/KĀDP, kas grozīts ar Lēmumu 2012/35/KĀDP un Lēmumu 2012/635/KĀDP, tiesību normas, ar kurām iesākumā ir iekļauts, pēc tam grozīts Lēmuma 2010/413/KĀDP 20. panta c) apakšpunkts, un ar kurām prasītāja ir iekļauta II pielikumā esošajā sarakstā;

               —

               pakārtoti, gadījumā, ja 2012. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. 2012/635/KĀDP, ciktāl ar to grozīts Lēmuma 2010/413/KĀDP 20. panta c) punkts, 1. panta 8. punkts netiktu atcelts, tad atzīt to par nepiemērojumu attiecībā uz BIM;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-9/13 National Iranian Gas Company/Padome.


title: Lieta C-135/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 9. aprīļa rīkojumu — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L'Hoir, Nadine Dartois/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 9. aprīļa rīkojumu — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L'Hoir, Nadine Dartois/Région wallonne
   (lieta C-135/09)
   2009/C 153/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L'Hoir, Nadine Dartois

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi:

               1.

               Vai Direktīvas 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 1. panta 5. punktu var interpretēt tā, ka ar to no tās piemērošanas jomas ir izslēgti tādi tiesību akti kā Valonijas reģiona 2008. gada 17. jūlija dekrēts par atļaujām, kuras pamato primāri vispārējo interešu iemesli, kuros, lai piešķirtu būvatļaujas, vides atļaujas un vienreizējas atļaujas attiecībā uz darbībām un darbiem, kas tajā uzskaitīti, ir tikai paziņots, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”, un ar kuriem ir “apstiprinātas” atļaujas, attiecībā uz kurām ir norādīts, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”?

               2.

                           a)

                           Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot?

                           b)

                           Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi?

                           c)

                           Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EKK un 96/61/EK (OV L 73, 5. lpp.).

      (4)  Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmums 2005/370/EK par to, ka Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 124, 1. lpp.).


title: lieta C-510/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 13. decembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/16

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 13. decembrī
   (lieta C-510/04)
   (2005/C 31/32)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 13. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. K. Simonsson un W. Wils, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               konstatēt, ka nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, lai izpildītu 2002. gada 18. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas 2002/6/EK par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri pienāk Kopienas dalībvalstu ostās un/vai atiet no tām (1) prasības un, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par tiem Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesību sistēmā beidzās 2003. gada 9. septembrī.

      (1)  OV L 67, 9.3.2002., 31. lpp.


title: Lieta C-48/06: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/90/EK — Neatļautas ieceļošanas, tranzīta un uzturēšanās atbalstīšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/18

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 7. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-48/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/90/EK - Neatļautas ieceļošanas, tranzīta un uzturēšanās atbalstīšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 331/31)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — C. O'Reilly)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — S. Schreiner)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Padomes 2002. gada 28. novembra Direktīvu 2002/90/EK, ar ko definē neatļautas ieceļošanas, tranzīta un uzturēšanās atbalstīšanu (OV L 328, 17. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2002. gada 28. novembra Direktīvu 2002/90/EK, ar ko definē neatļautas ieceļošanas, tranzīta un uzturēšanās atbalstīšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Lieta T-844/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – GRE/EUIPO (“Mark1”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mark1” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               27.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 12. maija spriedums – GRE/EUIPO (“Mark1”)
   (Lieta T-844/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Mark1” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 232/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Vācija) (pārstāvji – I. Memmler un S. Schulz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 648/2014–1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “Mark1” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: lieta T-320/05: Prasība, kas celta 2005. gada 23. augustā — Maccanti/Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/25

         Prasība, kas celta 2005. gada 23. augustā — Maccanti/Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
   (lieta T-320/05)
   (2005/C 281/47)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs(a)/(i): Sandra Makanti [Sandra Maccanti] (Woluwé-St-Pierre, Beļģijā) [Pārstāvis(ji): L. Fogels [L. Vogel], avocat]

      Atbildētājs(a): Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
   Prasītāja(s)/(u) prasījumi

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 11. maijā pieņemto lēmumu (kas nosūtīts 2005. gada 13. maijā) par prasītājas 2005. gada 22. marta sūdzības noraidīšanu, ar kuru tika apstrīdēta tai piešķirtā pakāpe, 2004. gada 23. decembrī pagarinot tās iepriekš 2004. gada 7. jūlijā noslēgto līgumu par pieņemšanu darbā pagaidu darbinieka statusā;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī lēmumu, ar kuru pagarināts līgums par pieņemšanu darbā pagaidu darbinieka statusā, kas parakstīts 2004. gada 23. decembrī un kurā noteikta prasītājas galīgā pakāpe;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja no 2004. gada 1. janvāra uz sākotnēju sešu mēnešu periodu bija pieņemta darbā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā pagaidu darbinieces statusā. Šis līgums vēlāk tika pagarināts uz laikposmu no 2004. gada 7. jūlija līdz 2004. gada 31. decembrim. Minētā līguma pagarinājuma laikā viņai tika piešķirts B*4 pakāpes 2. līmenis, kas 2004. gada decembrī tika paaugstināts uz B*4 pakāpes 3. līmeni.
   2004. gada 23. decembrī prasītājai tika piedāvāts parakstīt jaunu līgumu, pagarinot tās līgumu līdz 2006. gada 31. decembrim. Jaunajā līgumā prasītājai tika piešķirts B*3 pakāpes 1. līmenis.
   Ar šo prasību prasītāja apstrīd šīs neizdevīgākās pakāpes piešķiršanu. Viņa norāda uz Eiropas Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. un 15. panta pārkāpumu. Pēc prasītājas domām, no šiem noteikumiem izriet, ka pagaidu darbinieka līguma pagarināšana ir tikai tā pagarinājums laika ziņā un tādējādi darbiniekam piešķirto pakāpi pagarināšanas laikā mainīt nevar.
   Prasītāja turklāt uzskata, ka ir noticis nediskriminācijas principa pārkāpums, jo dažiem no atbildētājas pagaidu darbiniekiem līgumi tika pagarināti, saglabājot tiem sākotnēji piešķirto pakāpi, kā arī ir pārkāpta tās tiesiskā paļāvība.


title: Lieta C-541/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-369/09 Quinta do Portal, SA /ITSB — Vallegre ( “PORTO ALEGRE” ) 2010. gada 22. novembrī iesniedza Quinta do Portal

text:
               5.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/4

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 8. septembra spriedumu lietā T-369/09 Quinta do Portal, SA/ITSB — Vallegre (“PORTO ALEGRE”) 2010. gada 22. novembrī iesniedza Quinta do Portal

   (Lieta C-541/10 P)
   2011/C 38/05
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Quinta do Portal, S.A. (pārstāvis — Bolota Belchior, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Vallegre — Vinhos do Porto, S.A.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

               —

               pilnībā apmierināt prasījumus, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzījusi pirmajā instancē, t.i., atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 1012/2008-1, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar kuru savukārt atzīta par spēkā neesošu Kopienas preču zīme Nr. 4 009 908“PORTO ALEGRE”, kas reģistrēta 2006. gada 16. maijā un publicēta 2005. gada 25. jūlija Kopienas preču zīmju biļetenā Nr. 30/2005;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Starp apzīmējumiem “Porto Alegre” un “Vista Alegre” pastāvot konceptuālā atšķirība — gan attiecībā uz to dominējošo elementu, gan uz preču zīmi kopumā —, kā arī vizuālās un fonētiskās atšķirības, jo divi vārdi šajās divās preču zīmēs atšķiroties.
   Reģistrācijai pieteiktās Kopienas preču zīmes atšķirtspēja galvenokārt izrietot no vārdu “Porto” un “Alegre” kombinācijas, kas veidojot vienu loģisku un konceptuālu vienību.
   Vārds “Alegre” neesot Kopienas preču zīmes dominējošais elements. Ņemot vērā šā jautājuma nozīmi apzīmējumu līdzības novērtējumā, esot jāuzsver, ka tas tā nav šajā lietā.
   Pārsūdzētajā spriedumā esot nepareizi piemērots un tātad pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kuriem abiem ir vienāda redakcija.
   Pārsūdzētajā spriedumā šie argumenti, kas bija formulēti Vispārējai tiesai iesniegtajā prasībā, neesot ņemti vērā un neesot apmierināti.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-540/14 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – DK Recycling und Roheisen GmbH/Eiropas Komisija Apelācija — Vide — Direktīva 2003/87/EK — 10.a pants — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Pagaidu noteikumi saskaņotai emisiju kvotu bezmaksas piešķiršanai no 2013. gada — Lēmums 2011/278/ES — Vācijas Federatīvās Republikas piedāvātie valsts īstenošanas pasākumi — Atteikums noteiktas iekārtas iekļaut tādu iekārtu sarakstā, kuras saņem bez maksas piešķirtas emisiju kvotas — Noteikums, kas attiecas uz “pārmērīga sloga” gadījumiem — Komisijas īstenošanas pilnvaras

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 22. jūnija spriedums – DK Recycling und Roheisen GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-540/14 P) (1)

   (Apelācija - Vide - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Pagaidu noteikumi saskaņotai emisiju kvotu bezmaksas piešķiršanai no 2013. gada - Lēmums 2011/278/ES - Vācijas Federatīvās Republikas piedāvātie valsts īstenošanas pasākumi - Atteikums noteiktas iekārtas iekļaut tādu iekārtu sarakstā, kuras saņem bez maksas piešķirtas emisiju kvotas - Noteikums, kas attiecas uz “pārmērīga sloga” gadījumiem - Komisijas īstenošanas pilnvaras)
   (2016/C 314/02)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: DK Recycling und Roheisen GmbH (pārstāvji – S. Altenschmidt un P.-A. Schütter, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, C. Hermes un K. Herrmann)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DK Recycling und Roheisen GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-555/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — JBF RAK LLC /Padome

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/54

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. decembrī — JBF RAK LLC/Padome
   (Lieta T-555/10)
   ()
   2011/C 30/96
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JBF RAK LLC (Al Jazeerah Al Hamra, Ras Al Khaimah, Apvienoto Arābu Emirāti) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2010. gada 27. septembra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 857/2010, ar ko dažu veidu Irānas, Pakistānas un Apvienoto Arābu Emirātu izcelsmes polietilēntereftalāta importam piemēro galīgo kompensācijas maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu (1);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar savu pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 (2) 15. panta 1. punktu, tiktāl, ciktāl tā nav ņēmusi vērā faktu, ka Saūda Arābijas Karalistes reģistrētais izejvielu imports nav pakļauts ievedmuitas nodoklim un līdz ar to ir pieļāvusi kļūdu, aprēķinot subsīdijas apmēru. Prasītāja apgalvo, ka šajā gadījumā Padome nav:

                           —

                           pareizi noteikusi kompensējamo subsīdiju apmēru tādēļ, ka tā nav ņēmusi vērā muitas savienību Persijas līča Sadarbības padomes (GCC) dalībvalstu muitas savienību;

                           —

                           ņēmusi vērā minētās muitas savienības ietekmi uz kompensējamo subsīdiju apmēru.

                     Līdz ar to prasītāja apgalvo, ka kompensācijas maksājums pārsniedz izmeklēšanas rezultātā noteikto kompensējamo subsīdiju apmēru.

               2)

               Ar savu otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 30. panta 5. punktu, tiktāl, ciktāl tā nav ņēmusi vērā piezīmes, ko prasītāja bija laikus iesniegusi 2010. gada 5. augustā.

               3)

               Ar savu trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 597/2009 11. panta 8. punktu, tiktāl, ciktāl tā nav pārbaudījusi prasītājas 2010. gada 5. augustā iesniegtās informācijas precizitāti.

               4)

               Ar savu ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi labas pārvaldības principu tiktāl, ciktāl tā ir pieņēmusi apstrīdēto regulu, neņemot vērā visu tās rīcībā esošo informāciju.

      (1)  OV L 254, 10. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 188, 93. lpp.


title: Lieta F-60/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūnijā – ZZ /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. jūnijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-60/14)
   2014/C 421/87
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Orlandi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt priekšlikumu par izdienas gadu aprēķinu saistībā ar prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurai tiek piemēroti jaunie VĪN par Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12 pantu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu par prettiesisku un nepiemērojamu;

               —

               atcelt 2013. gada 4. novembra lēmumu par prasītāja pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā, aprēķināšanu saistībā ar to pārskaitīšanu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, piemērojot 2011. gada 3. marta Vispārīgos īstenošanas noteikumus, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-86/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG iesniedza 2005. gada 22. februārī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/22

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG iesniedza 2005. gada 22. februārī
   (Lieta T-86/05)
   (2005/C 155/45)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 22. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, Wailhaima [Weilheim] (Vācija), kuru pārstāv D. Špona [D. Spohn], Rechtsanwältin.
   Natalija Kristina Lopiša di Almeida Kunja [Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha], Klaudija Kotu Simoišs [Cláudia Couto Simões] un Marli Lima Žatoba [Marly Lima Jatobá], ar dzīvesvietu Vila Nova di Gaija [Vila Nova de Gaia] (Portugāle) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 7. decembra lēmumu R-328/2004-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Natalija Kristina Lopiša di Almeida Kunja, Klaudija Kotu Simoišs un Marli Lima Žatoba

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiska preču zīme “CORPO livre” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē (rokassomas, apģērbu izstrādājumi [..]) — pieteikums Nr. 1 811 470

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts un starptautiska vārdiska preču zīme “LIVRE” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (apģērbi un kurpes)

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt, jo uzskata, ka iesniegtie lietošanas pierādījumi ir iesniegti novēloti un tādējādi pretstatītās preču zīmes lietošanu uzskata par nenotikušu

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Noraidīt prasītājas apelāciju

               Izvirzītie pamati:

               71. noteikums, skatot to kopā ar 22. noteikumu Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulā Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1), un Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punkts ir piemērots kļūdaini.
               Šie noteikumi arī inter-partes procesā dod iespēju apsvērt to, vai ņemt vērā pierādījumus. Tomēr atbildētājs šīs pilnvaras nav izmantojis.

      (1)  OV L 303, 1. lpp.


title: Lieta F-24/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 18. marta spriedums – Rajala/ITSB Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — Snieguma vispārējs vērtējums — Saskaņotība

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/44

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 18. marta spriedums – Rajala/ITSB
   (Lieta F-24/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - Snieguma vispārējs vērtējums - Saskaņotība)
   (2015/C 146/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tuula Rajala (El Campello, Spānija) (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Paolacci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt prasītājas novērtējuma ziņojumu par periodu no 2011. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 31. decembrim

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               T. Rajala sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pats;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina pusi no T. Rajala tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 175, 10.6.2014., 55. lpp.


title: Lieta T-227/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. maijā — Saobraćajni institut CIP /Komisija

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. maijā — Saobraćajni institut CIP/Komisija
   (Lieta T-227/12)
   2012/C 227/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Belgrada, Serbija) (pārstāvis — A. Lojpur, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2012. gada 3. aprīļa uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par tehniskās dokumentācijas sagatavošanu dzelzceļa modernizēšanas projektam “Nišas jauna viensliežu dzelzceļa apvedceļa būvniecība no stacijas Robna līdz stacijai Sicevo” atbilstīgi ES savstarpējas izmantojamības standartiem, AGC, AGTC un DAESP nolīgumam (OV 2012/S 65-104847), ar kuru ir izslēgta prasītājas dalība tajā;

               —

               piespriest atlīdzināt it kā nodarītos finansiālos zaudējumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           nepastāv tiesisks pamats prasītājas a priori izslēgšanai no dalības attiecīgajā konkursā, jo nepastāv interešu konflikts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           prasītājas izslēgšana no konkursa ir pretrunā IPA regulai (1).

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka

                           —

                           līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nosacījumi bija prettiesiski.

      (1)  Padomes 2006. gada 17. jūlija Regula (EK) Nr. 1085/2006, ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA) (OV L 210, 82. lpp.).


title: Lieta C-305/05: Tiesas (virspalāta) 2007. gada 26. jūnija spriedums ( Cour constitutionnelle , agrākās Cour d'arbitrage , (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ordre des barreaux francophones et germanophone , Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles , Ordre des barreaux flamands , Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles / Conseil des ministres (Direktīva 91/308/EEK — Finanšu sistēmas izmantošanas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai novēršana — Advokāta pienākums informēt kompetentās iestādes par visiem faktiem, kas varētu liecināt par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Advokāta profesionālais noslēpums un neatkarība)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/6

         Tiesas (virspalāta) 2007. gada 26. jūnija spriedums (Cour constitutionnelle, agrākās Cour d'arbitrage, (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles, Ordre des barreaux flamands, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles/Conseil des ministres

   (Lieta C-305/05) (1)

   (Direktīva 91/308/EEK - Finanšu sistēmas izmantošanas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai novēršana - Advokāta pienākums informēt kompetentās iestādes par visiem faktiem, kas varētu liecināt par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Advokāta profesionālais noslēpums un neatkarība)
   (2007/C 199/08)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle (agrāk — Cour d'arbitrage)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles, Ordre des barreaux flamands, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles

      Atbildētāja: Conseil des ministres

      Piedaloties: Conseil des barreaux de l'Union européenne, Ordre des avocats du barreau de Liège

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour constitutionnelle (agrāk — Cour d'arbitrage) — 1. panta 2. punkta spēkā esamība Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvā 2001/97/EK, ar ko grozīta Padomes 1991. gada 10. jūnija Direktīva 91/308/EEK par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai (OV L 344, 76. lpp.) — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, kas garantētas Eiropas Cilvēktiesību un pamattiesību konvencijas 6. pantā un LES 6. panta 2. punktā — Advokātu profesionālā noslēpuma un neatkarības principi — Advokātiem uzlikts pienākums informēt iestādes, kas ir atbildīgas par cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, par visiem faktiem, kas varētu liecināt par šādu legalizēšanu
   Rezolutīvā daļa
   Ar 6. panta 1. punktā Padomes 1991. gada 10. jūnija Direktīvā 91/308/EEK par to, kā novērst finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtas naudas legalizēšanai, kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. decembra Direktīvu 2001/97/EK, paredzētajiem pienākumiem informēt iestādes, kas ir atbildīgas par cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, un sadarboties ar tām, kas advokātiem uzlikti saskaņā ar šīs direktīvas 2.a panta 5. punktu, ņemot vērā tās 6. panta 3. punkta otro daļu, netiek pārkāptas ECTK 6. pantā un LES 6. panta 2. punktā garantētās tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

      (1)  OV C 243, 1.10.2005.


title: Lieta C-214/09 P: Apelācijas sūdzība, ko 2009. gada 12. jūnijā iesniegusi Anheuser-Busch, Inc. par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. marta spriedumu lietā T-191/07 Anheuser-Busch, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Budějovický Budvar, národní podnik

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/13

         Apelācijas sūdzība, ko 2009. gada 12. jūnijā iesniegusi Anheuser-Busch, Inc. par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 25. marta spriedumu lietā T-191/07 Anheuser-Busch, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Budějovický Budvar, národní podnik
   (Lieta C-214/09 P)
   2009/C 193/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Anheuser-Busch, Inc. (pārstāvji — V. von Bomhard, Rechtsanwältin, B. Goebel, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Budějovický Budvar, národní podnik

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2009. gada 25. marta spriedumu lietā T-191/07 un

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Anheuser-Busch izvirza trīs apelācijas pamatus, proti, pirmkārt, Regulas Nr. 207/2009 (1) 41. panta 2. punkta treša teikuma kopsakarā ar Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 (3) par Kopienas preču zīmi, 16. noteikuma 1. un 3. punktu un 20. noteikuma pārkāpumu, otrkārt, Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpumu un, treškārt, Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpumu.
   Pirmie divi pamati attiecas uz procesuāliem jautājumiem. Anheuser-Busch apgalvo, ka tiem ir nozīme šajā lietā. Vienīgi ņemot vērā agrāko reģistrāciju IR 238 203 Apelāciju padome varēja izlemt par iebildumu, kas balstīts uz Regulas Nr. 207/2009 8. panta a) punktu, ciktāl tas attiecās uz alu. Tas tāpat nozīmēja, ka netika ņemti vērā iepriekš iebildumu procesā izvirzītie argumenti attiecībā uz to, vai vārds “Budweiser” dominēja starp Budvar grafiskajām preču zīmēm.
   Pirmās instances tiesa esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka Budvar nebija juridiska pienākuma iesniegt pierādījumus par tās reģistrācijas IR 238 203 turpināto spēkā esamību (tas ir, atjaunošanu). Šāds pienākums izrietēja no Regulas Nr. 207/2009 41. panta 2. punkta trešā teikuma kopsakarā ar 1995. gada Īstenošanas Regulas 16. noteikuma 1. un 3. punktu un 20. noteikuma 2. punktu, un ar ITSB paziņojumu, kas izdots 2002. gada 18. janvārī, atkārtojot uzaicinājumu Budvar iesniegt “jebkādus papildus faktus, pierādījumus un argumentus, lai pamatotu savus iebildumus”. Pienākums bija iesniegt šādus pierādījumus līdz šajā paziņojumā noteiktajam termiņam, tas ir, līdz 2002. gada 26. februārim. Tomēr tie netika iesniegti līdz 2004. gada 21. janvārim.
   Tā rezultātā Pirmās instances tiesas konstatācija, ka Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts nav piemērojams attiecībā uz atjaunošanas sertifikāta iesniegšanu, jo šādai iesniegšanai nav noteikts “laicīgums”, arī esot bijusi kļūdaina un tās rezultātā pārkāpta šī norma. Faktiski pastāvēja “laicīgums” un Apelāciju padomei būtu bijis vismaz jāizmanto sava rīcības brīvība saskaņā ar 76. panta 2. punktu attiecībā uz to, vai tā grasījās ņemt vērā šos pierādījumus. Pirmās instances tiesa ir izpratusi Apelāciju padomes lēmumu tādējādi, ka tajā teikts, ka atjaunošanas sertifikāts tika iesniegts laicīgi. Tā rezultātā 76. panta 2. punkta pārkāpums izpaudās tādējādi, ka Apelāciju padome neizmantoja rīcības brīvību un tajā, ka Pirmās instances tiesa to ir apstiprinājusi.
   Pirmās instances tiesa tāpat neesot atzinusi, ka izmantošanas pierādījumi, ko iesniedza Budvar, pamatojot savus iebildumus, bija nepietiekami un turklāt atsaucās uz citām preču zīmēm, nevis tām, uz kurām bija balstīti apstrīdētais lēmums un tā pamatā esošais Apelāciju padomes lēmums, tādējādi pārkāpjot Regulas nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).