title: Lieta C-411/04 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī — Salzgitter Mannesmann GmbH , sākotnēji Mannesmannröhren-Werke GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Bezšuvju tērauda cauruļu tirgus — Lietas taisnīga izskatīšana — Anonīmas izcelsmes pierādījumi — Naudas sods — Sadarbība — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 25. janvārī — Salzgitter Mannesmann GmbH, sākotnēji Mannesmannröhren-Werke GmbH pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-411/04 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Bezšuvju tērauda cauruļu tirgus - Lietas taisnīga izskatīšana - Anonīmas izcelsmes pierādījumi - Naudas sods - Sadarbība - Vienlīdzīga attieksme)
   (2007/C 56/05)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Salzgitter Mannesmann GmbH, sākotnēji Mannesmannröhren-Werke GmbH (pārstāvji — M. Klusmans [M. Klusmann] un F. Vīmers [F. Wiemer], Rechtsanwälte)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Vīlans [A. Whelan] un H. Gedings [H. Gading], pārstāvji, H.-J. Freinds [H.-J. Freund], Rechtsanwalt)
   Priekšmets
   Apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā Mannesmannröhren-Werke/Komisija (T-44/00) tiktāl, ciktāl ar to tika noraidīta prasība atcelt Komisijas 1999. gada 8. jūlija Lēmumu 2003/382/EK par EKL 81. panta piemērošanu (lieta IV/E 1/35.860-B — bezšuvju tērauda caurules) (OV L 140, 1. lpp.) — Tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu — EKL 81. panta kļūdaina piemērošana — Vienlīdzīgas attieksmes princips
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Salzgitter Mannesmann GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 15. decembrī  apvienotajās lietās C-151/04 un C-152/04 ( Tribunal de police de Neufchâteau  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) kriminālprocesa tiesvedībās pret  Claude Nadin ,  Nadin-Lux SA  un  Jean-Pascal Durré  (Personu brīva pārvietošanās un pakalpojumu brīva sniegšana —  Darba ņēmēja  jēdziens — Pakļautības saiknes nosacījums — Transportlīdzeklis — Nodošana darba ņēmēja lietošanai no darba devēja puses — Transportlīdzeklis, kas reģistrēts ārvalstī — Darba devējs, kas reģistrēts citā dalībvalstī — Transportlīdzekļa reģistrācija un aplikšana ar nodokļiem)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   apvienotajās lietās C-151/04 un C-152/04 (Tribunal de police de Neufchâteau lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) kriminālprocesa tiesvedībās pret Claude Nadin, Nadin-Lux SA un Jean-Pascal Durré
       (1)

   (Personu brīva pārvietošanās un pakalpojumu brīva sniegšana - “Darba ņēmēja” jēdziens - Pakļautības saiknes nosacījums - Transportlīdzeklis - Nodošana darba ņēmēja lietošanai no darba devēja puses - Transportlīdzeklis, kas reģistrēts ārvalstī - Darba devējs, kas reģistrēts citā dalībvalstī - Transportlīdzekļa reģistrācija un aplikšana ar nodokļiem)
   (2006/C 48/10)
   tiesvedības valoda — franču
   Apvienotajās lietās C-151/04 un C-152/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Tribunal de police de Neufchâteau (Beļģija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 16. janvārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 25. martā, kriminālprocesa tiesvedībās pret Claude Nadin, Nadin-Lux SA (C-151/04) un Jean-Pascal Durré (C-152/04), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann], tiesneši K. Šīmans [K. Schiemann], N. Kolnerika [N. Colneric] (referente), H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues] un E. Levits, ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 43. pants neļauj pieņemt tādus valsts tiesību aktus vienā dalībvalstī, kādi ir pamata prāvās, ar ko pašnodarbinātai personai, kuras dzīvesvieta ir šajā dalībvalstī, tiek uzlikts pienākums tajā reģistrēt transportlīdzekli, kas pieder sabiedrībai, kas ir tās darba devēja, un ko šī sabiedrība, kuras juridiskā adrese ir citā dalībvalstī, ir nodevusi tās lietošanā, ja sabiedrības transportlīdzeklis nav nedz paredzēts pastāvīgai lietošanai pirmajā dalībvalstī, nedz arī faktiski tiek lietots šādā veidā.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-462/05: Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 12. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Pieņemamība — Res judicata — Sestā PVN direktīva — 4. panta 5. punkta pirmā daļa, 12. panta 3. punkta a) apakšpunkts un 28. panta 2. punkta e) apakšpunkts)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/3

         Tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 12. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-462/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pieņemamība - Res judicata - Sestā PVN direktīva - 4. panta 5. punkta pirmā daļa, 12. panta 3. punkta a) apakšpunkts un 28. panta 2. punkta e) apakšpunkts)
   (2008/C 209/03)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un M. Afonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandes, Â. Seiça Neves un R. Laires)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 12. un 28. panta pārkāpums — Samazinātas 5 % nodokļu likmes saglabāšana spēkā attiecībā uz ceļa nodevām par ceļa pār Težu upi Lisabonā šķērsošanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               saglabājot spēkā samazināto 5 % pievienotās vērtības nodokļa likmi, kas ir piemērojama ceļa nodevām par ceļa pār Težu upi Lisabonā šķērsošanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir noteikti 12. un 28. pantā Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ko groza Padomes 2001. gada 19. janvāra Direktīva 2001/4/EK;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 30. jūnijā lietā T-281/02 Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Vārdiskā preču zīme “Mehr für Ihr Geld” — Absolūtie atteikuma pamati — Atšķirīgums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 30. jūnijā
   lietā T-281/02 Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Vārdiskā preču zīme “Mehr für Ihr Geld” - Absolūtie atteikuma pamati - Atšķirīgums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2004/C 239/41)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-281/02 Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, kas veic uzņēmējdarbību Nirnbergā (Vācija), ko pārstāv S. Rojahn un S. Freytag, advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis D. Schennen), par prasību pret ITSB trešās Apelāciju padomes 2002. gada 3. jūlija lēmumu (lieta R 239/2002-3) attiecībā uz vārdiskās preču zīmes “Mehr für Ihr Geld” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretārs J. Plingers, 2004. gada 30. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Prasību noraidīt.

               2.

               Piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 274, 9.11.2002.


title: Lieta C-545/09: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Konvencija, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus — 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 25. panta 1. punkta interpretācija — Norīkoto pedagogu piekļuves tiesības tādai pašai karjeras izaugsmei un algas pieaugumam kā attiecīgās dalībvalsts pedagogiem — Aizliegums dažiem no Apvienotās Karalistes darbā Eiropas skolās norīkotiem pedagogiem piekļūt izdevīgākām algu skalām un citiem papildu maksājumiem, kas tiek piešķirti dalībvalstī nodarbinātiem pedagogiem — Nesaderīgums ar 12. panta 4. punkta a) apakšpunktu un 25. panta 1. punktu)

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 2. februāra spriedums — Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-545/09) (1)

   (Konvencija, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus - 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 25. panta 1. punkta interpretācija - Norīkoto pedagogu piekļuves tiesības tādai pašai karjeras izaugsmei un algas pieaugumam kā attiecīgās dalībvalsts pedagogiem - Aizliegums dažiem no Apvienotās Karalistes darbā Eiropas skolās norīkotiem pedagogiem piekļūt izdevīgākām algu skalām un citiem papildu maksājumiem, kas tiek piešķirti dalībvalstī nodarbinātiem pedagogiem - Nesaderīgums ar 12. panta 4. punkta a) apakšpunktu un 25. panta 1. punktu)
   2012/C 80/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — H. Walker, pārstāvis, un J. Copperl, barrister)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus, (OV L 212, 3. lpp.) 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta pārkāpums — Darbam Eiropas skolās norīkoto skolotāju atalgojums — Izslēgšana norīkojuma laikā no atalgojuma pielāgošanas, kas piešķirta valsts skolās nodarbinātajiem skolotājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               1994. gada 21. jūnija Konvencijas, ar ko nosaka Eiropas skolu statūtus, 12. panta 4. punkta a) apakšpunkta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek šīs Konvencijas dalībvalstīm pienākumu nodrošināt, ka norīkošanas vai nosūtīšanas laikā pedagogiem, kas norīkoti vai nosūtīti strādāt Eiropas skolās, ir tādas pašas karjeras attīstības un pensionēšanās tiesības, kādas ir dalībvalstī nodarbinātajiem pedagogiem saskaņā ar izcelsmes dalībvalsts tiesisko regulējumu;

               2)

               liedzot pedagogiem, kas no Anglijas un Velsas ir norīkoti strādāt Eiropas skolās, viņu nosūtīšanas vai norīkošanas laikā piekļuvi izdevīgāku algu skalām, it īpaši tām, kas ir zināmas kā “threshold pay”, “excellent teacher system” vai “advanced skills teachers”, un piekļuvi citiem STPCD paredzētiem papildu maksājumiem, tādiem kā “teaching and learning responsibility payments”, Apvienotā Karaliste ir nepareizi piemērojusi Konvencijas 12. panta 4. punkta a) apakšpunktu un 25. panta 1. punktu;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta T-536/08: Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Huvis /Padome

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/28

         Prasība, kas celta 2008. gada 9. decembrī — Huvis/Padome
   (Lieta T-536/08)
   (2009/C 55/53)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Huvis Corporation, Seula (Korejas Republika) (pārstāvji — J. F. Bellis, F. Di Gianni, R. Antonini, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2008. gada 10. septembra Regulu (EK) Nr. 893/2008, ar ko saglabā antidempinga maksājumus par Baltkrievijas, Ķīnas Tautas Republikas, Saūda Arābijas un Korejas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu pēc daļēja starpposma pārskata saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu (1), ciktāl ar to nav atcelts antidempinga maksājums, kas piemērojams attiecībā uz prasītāju sākot ar 2006. gada 29. decembri, tas ir dienu, kad tika noteikti pagaidu antidempinga maksājumi par Taizemes un Malaizijas izcelsmes poliestera štāpeļšķiedru importu, ko Komisija ar savu 2007. gada 19. jūnija lēmumu Nr. 2007/430/EK (2) izlēma neiekasēt;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāja, Korejā reģistrēta sabiedrība, lūdz daļēji atcelt Padomes Regulu Nr. 893/2008, ciktāl ar to sākot ar 2006. gada 29. decembri nav atcelts antidempinga maksājums, kas piemērojams attiecībā uz prasītājas ražotajām poliestera štāpeļšķiedrām (turpmāk tekstā — “PSŠ”), kuru izcelsmes vieta ir Koreja. Prasītāja norāda, ka attieksme, kādu Komisija ar Lēmumu Nr. 2007/430/EK piemērojusi attiecībā uz Taivānas un Malaizijas izcelsmes PSŠ, tai būtu bijis jāpiemēro arī attiecībā uz Korejas izcelsmes PSF. Tāpēc, uzskata prasītāja, sākot ar to pašu brīdi antidempinga maksājumu būtu bijis jāatceļ arī attiecībā uz Korejas izcelsmes PSŠ.
   Savu prasību pamatojot prasītāja izvirza divus pamatus.
   Prasītāja norāda, ka, saglabājot spēka antidempinga maksājumus attiecībā uz Korejas izcelsmes PSŠ, kamēr antidempinga maksājumiem netika pakļauts PSŠ imports no Malaizijas un Taivānas, Eiropas iestādes esot pārkāpušas pamata principu, kas paredz nediskrimināciju. Prasītāja apstrīd trīs argumentus, ko, lai attaisnotu atšķirīgu attieksmi, ir izvirzījusi Padome. Apstāklis, ka sūdzība attiecībā uz Malaizijas un Taivānas izcelsmes PSŠ tika atsaukta, un ka Padome neveica galīgu konstatējumu, pēc prasītājas domām, nevar attaisnot diskriminējošu attieksmi pret Korejas izcelsmes PSŠ. Tāpat prasītāja apstrīd to, ka apstāklis, ka Kopienas interešu pastāvēšanas kritērijs, kas tika piemērots attiecībā uz Malaizijas un Taivānas izcelsmes PŠS, atšķīrās no Kopienas kritērija, kas tika piemērots attiecībā uz Korejas izcelsmes PŠS, varētu attaisnot diskriminējošu attieksmi pret pēdējo minēto. Prasītāja turpinot norāda, ka, pretēji Padomes konstatētajam, apstāklis, ka attiecībā uz Kopienas interešu pastāvēšanu, pārbaudē attiecībā uz Malaiziju un Taivānu tika sasniegti atšķirīgi secinājumi nekā pārbaudē attiecībā uz Koreju, arī nevarētu attaisnot šādu diskriminējošu attieksmi.
   Turpinot prasītāja apgalvo, ka lēmums, ka antidempinga pasākumu attiecībā uz prasītājas ražoto un eksportēto PSŠ importu izbeigšana nav pamatota Kopienas interešu pastāvēšanas dēļ, spēkā neesošu padara būtiskas pretrunas un nesakarības.

      (1)  OV L 247, 1. lpp.

      (2)  Komisijas 2007. gada 19. jūnija Lēmums 2007/430/EK, ar ko izbeidz antidempinga procedūru attiecībā uz Malaizijas un Taivānas izcelsmes poliestera sintētisko štāpeļšķiedru (PSŠ) ievedumiem un anulē garantijas, kas iegūtas ar uzliktajiem pagaidu maksājumiem (OV L 160, 30. lpp.).


title: Lieta T-260/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (“NEXEN PULSE”)

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. maijā – Bank of New York Mellon/EUIPO – Nixen Partners (“NEXEN PULSE”)
   (Lieta T-260/17)
   (2017/C 221/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Bank of New York Mellon Corp. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – A. Klett un K. Schlüter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Nixen Partners (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NEXEN PULSE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 374 194

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 23. februāra lēmums lietā R 1571/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt iebildumus;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies procesos Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā, ieskaitot prasītājas visas nepieciešamās izmaksas šajos procesos.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-385/05 TO R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 4. februāra rīkojums — Portugal/Transnáutica un Komisija (Pagaidu noregulējums — Muitas savienība — Trešās personas iebildums — Pirmās instances tiesas spriedums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Formas prasību neievērošana — Nepieņemamība)

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/25

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 4. februāra rīkojums — Portugal/Transnáutica un Komisija
   (Lieta T-385/05 TO R)
   (Pagaidu noregulējums - Muitas savienība - Trešās personas iebildums - Pirmās instances tiesas spriedums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Formas prasību neievērošana - Nepieņemamība)
   2010/C 80/44
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes un P. Rocha)

      Atbildētāja: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Portugāle) (pārstāvji — C. Fernández Vicién un D. Ortigão Ramos, avocats) un Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un L. Bouyon)

      Priekšmets

   Pieteikums par izpildes apturēšanu trešās personas iebildumu procesā par Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-385/05 Transnáutica/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta F-57/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 29. augusta rīkojums – Hoeve/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/35

         Civildienesta tiesas 2016. gada 29. augusta rīkojums – Hoeve/Komisija
   (Lieta F-57/13) (1)

   (2016/C 371/43)
   Tiesvedības valoda – franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013., 27. lpp.


title: Lieta C-521/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 19. janvāra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 19. janvāra rīkojums (Amtsgericht Hannover (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

   (Lieta C-521/16) (1)

   (2017/C 129/23)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta C-110/04 P: Tiesas  2006. gada 30. marta  rīkojums —  Strintzis Lines Shipping SA  pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā - EKL 81. panta 1. punkts) — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vienošanās uzņēmumu starpā — Komisijas izmeklēšanas pilnvaras)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/11

         Tiesas 2006. gada 30. marta rīkojums — Strintzis Lines Shipping SA pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-110/04 P) (1)

   (Apelācija - EK līguma 85. panta 1. punkts (jaunajā redakcijā - EKL 81. panta 1. punkts) - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vienošanās uzņēmumu starpā - Komisijas izmeklēšanas pilnvaras)
   (2006/C 178/18)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Strintzis Lines Shipping SA (pārstāvji — A. Kalogeropoulos, K. Adamantopoulos, M. Nissen un E. Petritsi, advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal, T. Christoforou, kuriem palīdz G. Anthanassiou, advokāts)
   Priekšmets
   Apelācija, kas celta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2003. gada 11. decembra spriedumu lietā T–65/99 Strintzis Lines Shipping SA/Komisija, ar ko prasība atcelt Komisijas 1998. gada 9. decembra lēmumu par procedūru saskaņā ar EK līguma 85. pantu (IV/34466 — Greek Ferry Boats) tiek noraidīta kā nepamatota
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisijas celto pretapelāciju noraidīt;

               3)

                  Strintzis Lines Shipping SA atlīdzina 90 % no tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina 10 % no tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta F-148/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Collée /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Nopelnu punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā — Nopelnu salīdzinošs vērtējums)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/69

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2008. gada 11. decembra spriedums — Collée/Parlaments
   (Lieta F-148/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Nopelnu punktu piešķiršanas procedūra Eiropas Parlamentā - Nopelnu salīdzinošs vērtējums)
   (2009/C 44/119)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Laurent Collée, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — C. Burgos un A. Lukošiūtė)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt 2006. gada 9. janvāra lēmumu 2004. gada paaugstināšanas amatā kārtā piešķirt prasītājam divus nopelnu punktus un, otrkārt, atzīt par nelikumīgu Eiropas Parlamenta 2002. gada 13. jūnija“Instrukcijas par paaugstināšanas punktu piešķiršanas procedūru” I.3 punktu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu piešķirt Collée 2 nopelnu punktus 2004. gada paaugstināšanas amatā kārtā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.2.2007., 48. lpp.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 12. oktobrī lietā C-55/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/59/EK 1., 6. un 7. pants — “Kolektīvās atlaišanas jēdziens” — Atlaišanas kārtības pielīdzināšana — Daļēja transponēšana)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 12. oktobrī
   lietā C-55/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/59/EK 1., 6. un 7. pants - “Kolektīvās atlaišanas jēdziens” - Atlaišanas kārtības pielīdzināšana - Daļēja transponēšana)
   (2004/C 300/07)
   tiesvedības valoda - portugāļu
   Lietā C-55/02 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2002. gada 22. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - J. Sack un M. França) pret Portugāles Republiku (pārstāvji - L. Fernandes un F. Ribeiro Lopes), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnesis C. Gulmann, tiesneses F. Macken, N. Colneric (referente) un tiesnesis J. N. Cunha Rodrigues, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2004. gada 12. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               ierobežojot jēdziena “kolektīvā atlaišana” interpretāciju līdz atlaišanai strukturālas, tehnoloģiskas vai ekonomiskas dabas iemeslu dēļ un neattiecinot šo jēdzienu uz atlaišanu ar konkrēto darbinieku nesaistītu iemeslu dēļ, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. un 6. pants;

               2)

               noraidīt prasību pārējā daļā;

               3)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 97, 20.4.2002.


title: lieta T-66/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jörn Sack iesniedza 2005. gada 17. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/32

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jörn Sack iesniedza 2005. gada 17. februārī
   (lieta T-66/05)
   (2005/C 106/67)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 17. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Jorns Saks [Jörn Sack], ar dzīvesvietu Tervurenā (Beļģija), kuru pārstāv advokāti U. Līmans–Brauns [U. Lehmann-Brauns] un D. Mālo [D. Mahlo].
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem noteikts prasītāja atalgojums no 2004. gada maija līdz 2005. gada februārim, sakarā ar vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu un pārvērtēt viņa atalgojumu par šiem mēnešiem, ievērojot minēto principu;

               —

               atcelt Administrācijas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2004. gada 26. novembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2004. gada 21. jūnija sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs bija Komisijas Juridiskā dienesta ierēdnis ar A*14 pakāpi. Sakarā ar prasītāja īpašajām funkcijām Juridiskajā dienestā, viņš lūdza atzīt sevi par vidējā līmeņa vadītāju ar sekojošām tiesībām uz Civildienesta noteikumu 44. panta 2. punktā, 46. pantā un XIII pielikuma 7. panta 4. punktā paredzēto algas palielinājumu.
   Savas prasības atbalstam prasītājs apgalvo, ka lēmums, ar kuru noraidīta tā sūdzība formāli bija nepilnīgs, jo tas tika pieņemts vienīgi angļu valodā, lai gan prasītāja pirmā sūdzība bija vācu valodā, un ka, neņemot vērā tā sūdzības individuālo raksturu, tika pārkāpts EKL 253. pants.
   Prasītājs norāda, ka, novērtējot tā darbu un piešķirot pakāpi, ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes pamatprincips. Prasītājs uzskata, ka viņa pienākumi un atbildība bija līdzvērtīgi ar nodaļas vadītāja pienākumiem. Apstāklis, ka tā pēctecim tika piešķirta augstākas pakāpes samaksa, bija vēl viens vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.


title: Lieta C-541/09: Tiesas 2010. gada 24. septembra rīkojums ( Giudice di pace di Varese (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/38

         Tiesas 2010. gada 24. septembra rīkojums (Giudice di pace di Varese (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

   (Lieta C-541/09) (1)

   ()
   2010/C 346/71
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-336/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság (Ungārija) – Herrenknecht AG / Hév-Sugár Kft.

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság (Ungārija) – Herrenknecht AG/Hév-Sugár Kft.

   (Lieta C-336/14)
   2014/C 351/07
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Herrenknecht AG

      Atbildētāja: Hév-Sugár Kft.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kā ir interpretējams Padomes Regulas Nr. 44/2001/EK (1) 23. panta 1. punkts attiecībā uz to, kurai tiesai ir izņēmuma jurisdikcija, gadījumā, ja līgumslēdzējas puses – strīda dalībnieces līguma vispārīgajos noteikumos ir piešķīrušas vairākām tiesām jurisdikciju izskatīt saistībā ar minēto līgumu radušos strīdus; turklāt, vai prasītājam ir tiesības brīvi izvēlēties tiesu no nozīmētajām tiesām, kurām ir ekskluzīva jurisdikcija, un tiesām, kuru jurisdikcija ir fakultatīva, un vai attiecīgi var secināt, ka tiesai, kas izskata lietu, ir izņēmuma jurisdikcija?

               2)

               Kā ir interpretējams Romas konvencijas (2) 3. panta 1. punkts attiecībā uz to, kādas valsts materiālo tiesību normas ir piemērojamas, izvērtējot līgumu, ja līgumslēdzējas puses līguma vispārīgajos noteikumos kā līgumam piemērojamos tiesību aktus ir noteikušas vairāku dalībvalstu tiesību aktus un kuri no šiem tiesību aktiem ir piemērojami šādā gadījumā?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).

      (2)  Konvencija par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumiskām saistībām, kas tika atvērta parakstīšanai Romā 1980. gada 19. jūnijā (OV 1980, L 266, 1. lpp.).


title: Lieta F-119/11: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. punkts — Prasības pieteikums, kurš ir iesniegts pa faksu termiņā prasības celšanai un ko advokāts parakstījis ar zīmogu vai citā veidā, reproducējot advokāta parakstu — Prasības novēlošanās)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/49

         Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2013. gada 4. jūnija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-119/11) (1)

   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. punkts - Prasības pieteikums, kurš ir iesniegts pa faksu termiņā prasības celšanai un ko advokāts parakstījis ar zīmogu vai citā veidā, reproducējot advokāta parakstu - Prasības novēlošanās)
   2013/C 252/89
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M. J. Baquero Cruz, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar kuru tā noraidīja prasītāja pieteikumu, pirmkārt, atlīdzināt zaudējumus, kas tam radušies tādēļ, ka Komisijas darbinieki ielauzās viņa dienesta dzīvoklī Luandā 2002. gada 14., 16. un 19. martā, un, otrkārt, iesniegt šajā brīdī uzņemto fotogrāfiju kopijas, kā arī iznīcināt visus dokumentus saistībā ar šo notikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012, 71. lpp.


title: Lieta C-38/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 1. februārī ierosinājis Jörn Sack par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 11. decembra spriedumu lietā T-66/05 Jörn Sack /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               26.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/11

         Apelācija, ko 2008. gada 1. februārī ierosinājis Jörn Sack par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 11. decembra spriedumu lietā T-66/05 Jörn Sack/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-38/08 P)
   (2008/C 107/17)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jörn Sack (pārstāvji — U. Lehmann-Brauns un D. Mahlo, Rechtsanwälte)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra spriedumu lietā T-66/05 un (tā kā Tiesa saskaņā ar vienlīdzības principu lemj pati par nepamatoti neizskatītiem tiesību jautājumiem) prasību apmierināt daļā par Komisijas lēmuma par prasītāja ikmēneša atalgojumu 2004. gada maijā atcelšanu;

               —

               pakārtoti tiek prasīts atcelt minēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai, lai tā lemtu par vienlīdzības principa pārkāpumu, kas cēlies, neņemot vērā prasītāju, nosakot algas palielinājumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 44. panta 2. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas spriedumu, saskaņā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējam kā visu ar Eiropas Savienības paplašināšanos saistīto jautājumu koordinatoram Komisijas juridiskā dienesta darba grupā nepienākas nodaļas vadītāja algas palielinājums, ir pamatota ar šādiem pamatiem.
   Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Pirmās instances tiesa ir nepareizi izpratusi Eiropas Kopienu tiesībās paredzētā vienlīdzības principa tvērumu un tādējādi to pārkāpusi.
   Vienlīdzības princips kā vispārīgā, tā arī īpašā veidā ir nostiprināts kā diskriminācijas aizliegums Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā un Tiesas judikatūrā jau sen atzīts kā augstākā juridiskā spēka Kopienu tiesību noteikums. Vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošana Kopienu tiesībās ir ne tikai visu iestāžu pienākums, bet arī subjektīvas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi indivīdiem, uz kuriem attiecas kādas iestādes pasākums. Tā kā — kā Tiesa iepriekš minētajā judikatūrā jau sen ir atzinusi — tas ir pārāks par sekundārajām Kopienu tiesībām, ir pienācīgi jāievēro šī principa pamattiesību nozīmīgums, interpretējot un piemērojot Kopienu tiesības. Eiropas Kopienu Tiesai vienlīdzības princips ir jāievēro arī procesuālos noteikumu un katras tiesvedības ietvaros.
   Prasītājs viscaur savā argumentācijā ir atsaucies uz vienlīdzības principu un nevis Civildienesta noteikumiem, un apgalvojis, ka viņš ir veicis uzdevumus, kuri ir ne tikai pielīdzināmi nodaļas vadītāja uzdevumiem, bet, salīdzinot ar daudzu nodaļas vadītāju, pat pārsniedz tās robežas, kvalificējot tos kā vidējā līmeņa vadības uzdevumus. Tādējādi Pirmās instances tiesa, nemaz neveicot prasītāja pozīcijas salīdzinājumu ar citām ierēdņu kategorijām, jau sākotnēji liedz viņam pienākošos pamattiesību aizsardzību pret patvaļīgu darbību un tādējādi pārkāpj vienlīdzības principu.
   Otrais apelācijas sūdzības pamats: Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi juridiskās loģikas likumus.
   Ja vairākas ieinteresētās personas norāda uz patvaļīgām darbībām, vienlīdzību un tiesisko drošību var nodrošināt tikai tad, ja tiesa konstatē, ka nepastāv līdzīga situācija, kad tas tiek apgalvots, vai arī, tiek konstatēts, ka tās personas, kuras atrodas šādā situācijā, priekšrocības ir saņēmušas nepamatoti un prasītājam tādējādi uz tām arī nav nekādu tiesību. Saskaņā ar šiem juridiskās loģikas likumiem ir acīmredzami, ka vismaz viens no abiem jautājumiem ir jānoskaidro un atbildei uz to attiecībā pret prasītāju ir jābūt negatīvai, lai prasību varētu noraidīt. Pirmkārt, Pirmās instances tiesai bija jālemj par to, vai tie ierēdņu veiktie uzdevumi, kurus Komisija pielīdzina nodaļas vadītāju veiktajiem, ir līdzvērtīgi prasītāja veiktajiem un, otrkārt, vai šiem ierēdņiem Komisija algas palielinājumu ir piešķīrusi pamatoti vai nē.
   Tā kā par abiem šiem jautājumiem nav ticis lemts, tad, lai tos kvalificētu kā juridiski nesvarīgus, ir jāvar pierādīt, ka prasība būtu jānoraida arī tad, ja uz abiem jautājumiem būtu bijis atbildēts tā, kā to piedāvā prasītājs. Tomēr šādu secinājumu izdarīt nav iespējams. Tā kā Pirmās instances tiesa jautājumu par to, ka Komisija ir likumīgi iekļāvusi arī citu kategoriju ierēdņus, nav pārbaudījusi tiesībās paredzētajā apmērā, tas ir, ievērojot vienlīdzīgas attieksmes principa pārākumu pār Kopienu sekundārajiem tiesību aktiem, ir jāsecina, ka šādas pārbaudes rezultātā būtu jākonstatē, ka Komisija ir rīkojusies pamatoti, iekļaujot arī citu kategoriju ierēdņus. Tātad, pretēji Pirmās instances tiesas apgalvojumam šajā sakarā prasītājs nelūdz nodrošināt vienlīdzību prettiesiskā kontekstā, bet gan vienlīdzīgas attieksmes garantijas, rīkojoties tiesiski.
   Trešais apelācijas sūdzības pamats: Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi elementārus pareizas tiesvedības pamatprincipus.
   Atteikšanās vispār pārbaudīt, vai pastāv apgalvotais pamattiesību pārkāpums, pavisam noteikti ir smagāks šo tiesību pārkāpums, nekā tiesiska maldība par jautājumu, vai pamattiesības tiešām ir tikušas pārkāptas, jo ieinteresētajai personai tiek liegta pamattiesību aizsardzība. Tikai tad, ja prasītāja apgalvojums par pamattiesību pārkāpumu ir pilnīgi nepamatots vai pilnīgi nesaistāms ar faktiem, kuri norādīti situācijas salīdzināšanai, var atteikties veikt faktu pārbaudi par iespējamu pamattiesību pārkāpumu. Tomēr šajā gadījumā apstākļi noteikti nav tādi. Tādējādi Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi elementārus pareizas tiesvedības pamatprincipus. Jau tādēļ vien spriedumu ar šādu pamatojumu nevar atstāt spēkā.


title: Lieta T-28/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Mülhens /ITSB — Cara ( TOSKA LEATHER ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes TOSKA LEATHER reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme TOSCA — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/30

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Mülhens/ITSB — Cara (“TOSKA LEATHER”)
   (Lieta T-28/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “TOSKA LEATHER’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “TOSCA’ - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Plaši pazīstama preču zīme Parīzes konvencijas 6.a panta izpratnē - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 5. punkts)
   (2007/C 199/56)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mülhens GmbH & Co. KG, Ķelne (Vācija) (pārstāvis — T. Šulte-Bekhauzens [T. Schulte-Beckhausen], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. Kapostanjo [M. Capostagno], pēc tam — O. Montalto [O. Montalto], pārstāvji)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Mirko Kara [Mirco Cara], Vidževāno [Vigevano] (Itālija) (pārstāvis — Dž. Čimolino [G. Cimolino], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 20. novembra lēmumu (lieta R 10/2003-1), saistībā ar iebildumu procesu starp Mülhens GmbH & Co. KG un Mirko Karu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Mühlens GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta C-268/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Županijski Sud u Zagrebu (Horvātija) – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Županijski Sud u Zagrebu (Horvātija) – Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY

   (Lieta C-268/17)
   (2017/C 256/08)
   Tiesvedības valoda – horvātu

      Iesniedzējtiesa

      Županijski Sud u Zagrebu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta

      Atbildētājs: AY

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Pamatlēmuma 2002/584/JAI 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka vajāšanas neveikšana attiecībā uz nodarījumu, kas ir Eiropas apcietināšanas ordera pamatā, vai tās izbeigšana ir saistīta vienīgi ar nodarījumu, kas ir Eiropas apcietināšanas ordera pamatā, vai tomēr šī tiesību norma ir jāsaprot tādējādi, ka vajāšanas pārtraukšanai vai atteikšanās no tās arī ir jāattiecas uz pieprasīto personu aizdomās turētā/apsūdzētā statusā šīs vajāšanas ietvaros?

               2)

               Vai dalībvalsts saskaņā ar Pamatlēmuma 2002/584/JAI 4. panta 3. punktu var atteikties izpildīt izsniegto Eiropas apcietināšanas orderi, ja citas dalībvalsts tiesu iestāde ir nolēmusi vai nu nesākt vajāšanu saistībā ar pārkāpumu, kas ir Eiropas apcietināšanas ordera pamatā, vai arī to izbeigt gadījumā, kad šīs vajāšanas ietvaros pieprasītajai personai bija liecinieka, nevis aizdomās turētā/apsūdzētā statuss?

               3)

               Vai lēmums izbeigt izmeklēšanu, kuras ietvaros pieprasītajai personai nebija aizdomās turētā status, bet tā tika uzklausīta liecinieka statusā, ir citām valstīm pamats neizpildīt izsniegto Eiropas apcietināšanas orderi saskaņā ar Pamatlēmuma 2002/584/JAI 3. panta 2. punktu?

               4)

               Kāda ir saikne starp nodošanas atteikuma obligāto pamatu, kas paredzēts pamatlēmuma 3. panta 2. punktā gadījumā, ja “ja izpildes tiesas iestāde ir informēta par to, ka par pieprasīto personu dalībvalstī pieņemts galīgs spriedums attiecībā uz tādām pašām darbībām”, un nodošanas atteikuma fakultatīvo pamatu, kas paredzēts pamatlēmuma 4. panta 3. punktā gadījumā, ja “dalībvalstī attiecībā uz pieprasīto personu par tām pašām darbībām ir pieņemts galīgs spriedums, kas liedz procesu turpināt”?

               5)

               Vai Pamatlēmuma 2002/584/JAI 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildes valstij ir jāpieņem lēmums par visiem Eiropas apcietināšanas orderiem, kas tai nosūtīti, arī gadījumā, ja tā jau ir lēmusi par iepriekšēju Eiropas apcietināšanas orderi, kuru izdevusi cita tiesas iestāde attiecībā uz to pašu pieprasīto personu tā paša kriminālprocesa ietvaros, un ja jaunais Eiropas apcietināšanas orderis ir izsniegts sakarā ar apstākļu izmaiņām Eiropas apcietināšanas ordera izsniegšanas dalībvalstī (lēmums veikt nodošanu – kriminālprocesa sākšana, stingrāks kritērijs pārkāpuma izdarīšanas norāžu jomā, jauna kompetentā tiesu iestāde/tiesa)?


title: Lieta T-671/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. septembrī – Villeneuve/Komisija

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. septembrī – Villeneuve/Komisija
   (Lieta T-671/16)
   (2016/C 419/69)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vincent Villeneuve (Monpeljē, Francija) (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/303/15 (AD 7) atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumu attiecībā uz prasītāju;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, ciktāl apstrīdētajā lēmumā neesot izskaidroti iemesli, kādēļ prasītājam neesot pietiekama profesionālā pieredze jomā, uz kuru attiecas konkurss, lai viņa kandidatūru varētu pielaist nākamajam konkursa posmam.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz konkursa atlases komisijas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ciktāl minimālās profesionālās pieredzes jomā, uz kuru attiecas konkurss, pārbaudīšana, kas atlases komisijai būtu jāveic sākumā, nevarot attiekties uz viņa atbilstību vakantajam amatam un šajā ziņā noteiktajiem atlases kritērijiem, ņemot vērā to, ka pielaišanas nosacījumu pārbaudes posms notiekot konkursa vēlākā stadijā.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 27. panta, 29. panta 1. punkta un III pielikuma 5. panta, kā arī uz atklātajos konkursos piemērojamo vispārīgo noteikumu 2.3 un 2.4. punkta pārkāpumu, procesuālo noteikumu pārkāpumiem, kā arī no tiem izrietošo acīmredzamo kļūdu vērtējumā.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes starp kandidātiem pārkāpumu, ņemot vērā, pamatojoties uz kvalifikāciju, veikto atlasi.


title: Lieta F-103/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija rīkojums – Trampuz/Komisija Civildienests – Sociālais nodrošinājums – Veselības apdrošināšanas sistēma – Medicīnisko izdevumu avansa maksājuma saldo atgūšana – Vispārējās tiesas atceļoša sprieduma izpilde – Iebilde par nepieņemamību – Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neizpilde – Nelabvēlīgs akts – Paziņojums par pensiju – Prasība pēc sūdzības – Nokavējums – Reglamenta 83. pants

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/56

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 21. jūlija rīkojums – Trampuz/Komisija
      (Lieta F-103/15) (1)

      (Civildienests - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšanas sistēma - Medicīnisko izdevumu avansa maksājuma saldo atgūšana - Vispārējās tiesas atceļoša sprieduma izpilde - Iebilde par nepieņemamību - Ar pirmstiesas procedūru saistīto prasību neizpilde - Nelabvēlīgs akts - Paziņojums par pensiju - Prasība pēc sūdzības - Nokavējums - Reglamenta 83. pants)
      (2016/C 364/73)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Serena Trampuz (Trieste, Itālija) (pārstāvis – C. Falagiani, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. S. Bohr un G. Gattinara, pārstāvji, A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu atskaitīt no prasītājas pensijas naudas summu EUR 14 207,60 apmērā, lai atgūtu avansa maksājumus, kas tika veikti, sedzot prasītājas laulātā uzturēšanos slimnīcā, pēc tam, kad Civildienesta tiesa bija atcēlusi Ispras norēķinu biroja lēmumu, ar kuru prasītājai bija noteikts segt visus ar uzturēšanos slimnīcā saistītos izdevumus, kas uzskatīti par pārmērīgiem

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā nepieņemamu;

                  2)

                  S. Trampuz sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 354, 26.10.2015., 55. lpp.


title: Lieta C-194/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 6. augusta rīkojums ( Juzgado Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 6. augusta rīkojums (Juzgado Contencioso-Administrativo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

   (Lieta C-194/11) (1)

   2012/C 366/50
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 30.07.2011.


title: Lieta T-223/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Cofresco Frischhalteprodukte /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 94/62/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 2013/2/ES — Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/52

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Cofresco Frischhalteprodukte/Komisija
   (Lieta T-223/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 94/62/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 2013/2/ES - Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/87
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Vācija) (pārstāvis – H. Weil, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Alcover San Pedro un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.), ciktāl Komisija ir iekļāvusi ražojumu piemēru sarakstā, kas paskaidro jēdziena “iepakojums” precizējošo kritēriju piemērošanu, ar lokanu materiālu aptītus rullīšus, caurulītes un cilindrus, izņemot tos, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-422/08: Prasība, kas celta 2008. gada 24. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 24. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-422/08)
   (2008/C 301/41)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un B. Schöfer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta C-305/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Nodokļu atlaides uzņēmumiem, kas piedalās gadatirgos ārvalstīs — Atgūšana)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-305/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Nodokļu atlaides uzņēmumiem, kas piedalās gadatirgos ārvalstīs - Atgūšana)
   2011/C 186/04
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn, V. Di Bucci un E. Righini)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, D. Del Gaizo un P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu pasākumu neveikšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 14. decembra Lēmuma 2005/919/EK: nodokļu atvieglojumi uzņēmējsabiedrībām, kas piedalās gadatirgos ārvalstīs [paziņots ar numuru C(2004) 4746], (OV L 335, 39. lpp.) 2., 3. un 4. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajos termiņos neveicot visus vajadzīgos pasākumus, lai no saņēmējiem atgūtu visus atbalstus, kas piešķirti saskaņā ar atbalsta shēmu, kas Komisijas 2004. gada 14. decembra Lēmumā 2005/919/EK par nodokļu atvieglojumiem uzņēmējsabiedrībām, kas piedalās gadatirgos ārvalstīs, atzīta par prettiesisku un nesaderīgu ar kopējo tirgu, Itālijas Republika nav izpildījusi minētā lēmuma 2. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Fürstliches Landgericht 2012. gada 31. oktobra lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG (Lieta E-11/12)

text:
               14.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 75/16

      Fürstliches Landgericht2012. gada 31. oktobra lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG

   (Lieta E-11/12)
   2013/C 75/09
   Ar 2012. gada 31. oktobra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2012. gada 8. novembrī, Fürstliches Landgericht (Lihtenšteinas Firstistes tiesa) lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel un Stefan Müller pret Swiss Life (Liechtenstein) AG par tālāk minētajiem jautājumiem.

               1.

               Vai termins mainīga daļu kapitāla polise Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/83/EK (2002. gada 5. novembris) par dzīvības apdrošināšanu III pielikuma A sadaļas a11. un a12. punkta nozīmē attiecas vienīgi uz fondiem (“kopīgajiem fondiem”) Padomes Direktīvas 85/611/EEK (1985. gada 20. decembris) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) nozīmē, vai arī III pielikuma A sadaļas a11. un a12. punkts attiecas arī uz gadījumiem, kad maksājumi saskaņā ar dzīvības apdrošināšanas līgumu ir piesaistīti akciju indeksam vai citai atsauces vērtībai?

               2.

               Ja uz 1. jautājumu Tiesa atbild, ka Direktīvas 2002/83/EK III pielikuma A sadaļas a11. un a12. punktā “mainīgas daļu kapitāla polises” attiecas ne tikai uz ieguldījumu sabiedrībām (“kopīgajiem fondiem”) Direktīvas 85/611/EEK nozīmē:

                           2.1.

                           Vai Direktīvā 2002/83/EK apdrošināšanas sabiedrībām ir paredzēts pienākums sniegt polišu turētājiem konsultācijas vai vienkārši paziņot tiem par minētās direktīvas III pielikumā paredzētajiem nosacījumiem?

                           2.2.

                           Vai pienākums sniegt informāciju saskaņā ar Direktīvas 2002/83/EK III pielikuma A daļas a) punkta 11. apakšpunktu ir pienācīgi ievērots, ja apdrošināšanas sabiedrība sniedz vērtspapīru identifikācijas numuru (WKN), vai arī, kā vēl ir jāsaprot “vienību definīcija”, lai izpildītu prasības sniegt informāciju? Jāņem vērā, ka dalībvalstij, kas uzņemas saistības, nav nepieciešama nekāda papildu informācija no apdrošināšanas sabiedrības Direktīvas 2002/83/EK 36. panta 3. punkta nozīmē.

                           2.3.

                           Vai pienākums sniegt informāciju saskaņā ar Direktīvas 2002/83/EK III pielikuma A sadaļas a) punkta 12. apakšpunktu ir pietiekami ievērots, ja apdrošināšanas sabiedrība sniedz vērtspapīru identifikācijas numuru (WKN), vai arī būtu jāsniedz sīkāka informācija? Jāņem vērā, ka dalībvalstij, kas uzņemas saistības, nav nepieciešama nekāda papildu informācija no apdrošināšanas sabiedrības Direktīvas 2002/83/EK 36. panta 3. punkta nozīmē.

               3.

               Vai saskaņā ar Direktīvas 2002/83/EK 36. panta 1. punktu apdrošināšanas sabiedrībai ir pienākums sniegt III pielikuma A sadaļā norādītās ziņas vai arī pietiek ar trešās personas, piemēram, apdrošināšanas starpnieka, sniegto informāciju polises turētājam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/92/EK (2002. gada 9. decembris) par apdrošināšanas starpniecību nozīmē.

               4.

               Vai saskaņā ar Direktīvu 2002/83/EK dalībvalstīm jāiestrādā 36. pants to tiesību aktos tā, lai polišu turētājiem rastos civiltiesisks prasījums pret apdrošināšanas sabiedrību saņemt ziņas saskaņā ar III pielikumu, vai arī īstenošanai valsts tiesību aktos ir pietiekami, ja par pienākuma sniegt informāciju saskaņā ar Direktīvas III pielikuma noteikumiem pārkāpšanu reglamentējošā iestāde piemēro tādas sankcijas kā naudas soda uzlikšana, licences anulēšana vai citus līdzīgus pasākumus?


title: Lieta C-531/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/19

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-531/06)
   (2007/C 42/34)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa, pārstāvis, G. Giacomini un E. Boglione, avvocati)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika,

                           a)

                           paturot spēkā tiesisko regulējumu, kas ierobežo veikt privātaptieku darbību fiziskām personām, kas ieguvušas aptiekāra izglītību, un uzņēmumiem, kuru sastāvā ir vienīgi aptiekāri; un

                           b)

                           paturot spēkā tiesību noteikums, kas padara neiespējamu uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar farmācijas produktu izplatīšanu, iegūt akciju daļas uzņēmumos, kas pārvalda pašvaldību aptiekas,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti ar EK līguma 43. un 56. pantu;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Aizliegums privātpersonām, kas nav aptiekāri, vai uzņēmumiem, kuru sastāvā neietilpst vienīgi aptiekāri, iegādāties privātaptieku akciju daļas ne tikai kavē, bet arī neļauj pilnībā šīm personām pilnībā izmantot divas Līgumā paredzētās pamatbrīvības, proti, brīvu kapitāla apriti un tiesības veikt uzņēmējdarbību.
   Aizliegumu uzņēmumiem, kas darbojas farmaceitisko preču izplatīšanas jomā, iegādāties akciju daļas uzņēmumos, kas pārvalda pašvaldību un privātaptiekas, var izsecināt no atsevišķām tiesību normām, kas vēl joprojām ir spēka Itālijas tiesiskajā regulējumā un var tikt piemērotas Itālijas tiesās. Šāds aizliegums rada šķērsli gan brīvai kapitāla apritei, gan tiesībām veikt uzņēmējdarbību.


title: Lieta C-521/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. novembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft / If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. novembrī iesniedza Korkein oikeus (Somija) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

   (Lieta C-521/14)
   (2015/C 034/13)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Atbildētāja apelācijas tiesvedībā: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (1) par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir attiecināms uz tādu prasību par garantiju vai galvojumu, vai arī prasību, ar kuru tiek izvirzīts cits līdzvērtīgs, ar sākotnējo prasību cieši saistīts prasījums, ko saskaņā ar valsts tiesībām pret vienu no lietas dalībniekiem ceļ trešā persona, lai šī prasība tiktu izlemta tajā pašā tiesvedībā?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta C-11/09: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 18. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 18. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-11/09) (1)

   2009/C 220/65

      Tiesvedības valoda — portugāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-144/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology /Komisija

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/24

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. martā — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Komisija
   (Lieta T-144/13)
   2013/C 123/41
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Ķīna) (pārstāvji — V. Akritidis un Y. Melin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu Eiropas Komisijas lēmumu, kas ir paziņots ar 2013. gada 3. janvāra vēstuli Nr. H4/JN/Ref.t13.000011, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka Komisija neizskatīšot prasītājas lūgumu, lai to atzītu par uzņēmumu, kurš darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, kas ir iesniegts atbilstoši Padomes Regulas Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam saistībā ar antidempinga procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām, kura tika uzsākta 2012. gada 6 septembrī (AD 590);

               —

               noteikt, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 277. pantu saistībā ar šo prasības pieteikumu attiecībā uz prasītāju nav piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 12. decembra Regula (ES) Nr. 1168/2012, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 344, 1. lpp.);

               —

               un līdz ar to piespriest Komisijai un iespējamām personām, kas būs iestājušās lietā, atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu, kas ir tāds pats kā tas, kurš ir izvirzīts lietā T-143/13 Zhejiang Heda Solar Technology/Komisija.


title: Lieta C-241/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedumu lietā T-706/14 Holistic Innovation Institute/REA 2017. gada 2. maijā iesniedza Holistic Innovation Institute, S.L.U.

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedumu lietā T-706/14 Holistic Innovation Institute/REA2017. gada 2. maijā iesniedza Holistic Innovation Institute, S.L.U.

   (Lieta C-241/17 P)
   (2017/C 221/18)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (pārstāvis – J.J. Marín López, abogado)

      Otra lietas dalībniece: Pētniecības izpildaģentūra (REA)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedumu Holistic Innovation Institute/REA, T-706/14, EU:T:2017:89;

               —

               atcelt Pētniecības izpildaģentūras direktora 2014. gada 24. jūlija Lēmumu (ARES(2014) 2461172) par sarunu izbeigšanu ar Holistic Innovation Institute, S.L.U., izslēdzot tās dalību Eiropas projektos Inachus un ZONeSEC;

               —

               piespriest Holistic Innovation Institute, S.L.U. labā atlīdzinājumu, kā noteikts apelācijas sūdzības 177. punktā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir apgalvots, ka, vērtējot Holistic Innovation Institute jaudu un izslēdzot to no sarunām projektu Inachus un ZONeSEC ietvaros, REA esot rīkojusies atbilstoši savai kompetencei un neesot pārsniegusi tai saistībā ar Septītās pamatprogrammas vadību uzticēto uzdevumu ietvarus (pārsūdzētā sprieduma 39. punkts).

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Lēmuma 2012/838 pielikuma 2.2.2. punkta pirmo daļu tādējādi, ka tajā esot ļauts REA izslēgt Holistic Innovation Institute no sarunām projektu Inachus un ZONeSEC ietvaros (pārsūdzētā sprieduma 126. punkts).

               3.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir uzskatīts, ka apstrīdētā lēmuma pamatojums esot norādīts (pārsūdzētā sprieduma 67. punkts), lai arī apstrīdētajā lēmumā kā uz tā pamatojuma neatņemamu sastāvdaļu ir izdarīta atsauce, pirmkārt, uz Komisijas 2014. gada 13. marta Lēmumu (ARES (2014) 710158), ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja tiek izslēgta no dalības projektā eDIGIREGION (pārsūdzētā sprieduma 57. un 60.–62. punkts), un, otrkārt, uz revīziju 11-INFS-025 un 11-BA119-016 gala ziņojumiem (pārsūdzētā sprieduma 63. un 64. punkts), taču gan par minēto Komisijas 2014. gada 13. marta Lēmumu (ARES (2014) 710158), gan revīziju 11-INFS-025 un 11-BA119-016 gala ziņojumiem ir tikušas iesniegtas atcelšanas prasības.

               4.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir sagrozīts iesniegto pierādījumu novērtējums, apgalvojot, ka REA esot “vairākkārt” lūgusi prasītājai noteiktu informāciju (pārsūdzētā sprieduma 75. punkts), ka “savu lūgumu tā atkārtoti izteikusi”2014. gada 14. maija vēstulē (pārsūdzētā sprieduma 78. punkts) un ka esot notikušas “vairākas vēstuļu apmaiņas starp REA un prasītāju” (pārsūdzētā sprieduma 118. punkts).

               5.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir sagrozīts iesniegto pierādījumu novērtējums, 8., 77. un 78. punktā atsaucoties uz neesošu, lietas materiālos neatrodamu dokumentu.

               6.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir uzskatīts par pamatotu apstrīdētais lēmums (pārsūdzētā sprieduma 80., 84., 94., 108. un 127. punkts), lai arī apstrīdētais lēmums ir pretrunā Lēmuma 2012/838 pielikuma 2.2.2. punktam, jo neatkarīgo ārējo novērtētāju pozitīvais vērtējums par apelācijas sūdzības iesniedzējas darbības spēju minētajā lēmumā ir bez jebkādiem “spēcīgiem un labi pamatotiem argumentiem” atstāts bez ievērības.

               7.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētais spriedums nav pamatots, jo tajā ir apgalvots, ka “prasītāja nav iesniegusi nekādu informāciju, kas ļautu atspēkot tās [REA] argumentus” (pārsūdzētā sprieduma 58. punkts) un ka prasītājas 2014. gada 2. jūnija vēstulē, kas prasības pieteikumam pievienota Pielikumā A26, esot “atreferēta daļa no informācijas, kas bija izklāstīta šā sprieduma 8. punktā minētajā skaidrojošajā dokumentā, tomēr nesniedzot konkrēto informāciju, ko tai bija lūgusi REA un kas norādīta šā sprieduma 7., 9. un 10. punktā” (pārsūdzētā sprieduma 78. punkts).

               8.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir uzskatīts, ka sarunu pilnvarojuma dokumentos paredzētais sarunu noslēgšanas laika grafiks esot “informatīvs” (pārsūdzētā sprieduma 130. punkts).

               9.

               Kļūda tiesību piemērošanā tajā ziņā, ka pārsūdzētajā spriedumā ir nepareizi uzskatīts, ka nedz materiālos, nedz nemateriālos zaudējumus, kas nodarīti apstrīdētā lēmuma pieņemšanas rezultātā, neesot jāatlīdzina (pārsūdzētā sprieduma 147., 148. un 150. punkts).


title: Lieta F-67/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums – Rihn /Eiropols Civildienests — Eiropola personāls — Eiropola konvencija — Eiropola Civildienesta noteikumi — Lēmums 2009/371/TI — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem — Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana — Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/70

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) spriedums – Rihn/Eiropols
   (Lieta F-67/13) (1)

   (Civildienests - Eiropola personāls - Eiropola konvencija - Eiropola Civildienesta noteikumi - Lēmums 2009/371/TI - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības piemērošana Eiropola darbiniekiem - Uz noteiktu laiku noslēgta pagaidu darbinieka līguma nepagarināšana - Atteikums noslēgt pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku)
   2014/C 253/98
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Philippe Rihn (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis – J.-J. Ghosez, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (pārstāvji – sākotnēji J. Arnould un D. Neumann, pārstāvji, vēlāk J. Arnould, D. Neumann un D. El Khoury, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt prasītāja līgumu uz noteiktu laiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               P. Rihn sedz savus un atlīdzina Eiropas Policijas biroja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013, 31. lpp.


title: Lieta C-193/15 P: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums – Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – Pasākumi pret personām un vienībām, kuras gūst labumu no režīma vai to atbalsta – Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana – Netiešu ierādījumu kopums – Pierādījumu sagrozīšana

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/20

      Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 7. aprīļa spriedums – Tarif Akhras/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
      (Lieta C-193/15 P) (1)

      (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - Pasākumi pret personām un vienībām, kuras gūst labumu no režīma vai to atbalsta - Ietveršanas sarakstos pamatotības pierādīšana - Netiešu ierādījumu kopums - Pierādījumu sagrozīšana)
      (2016/C 211/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Tarif Akhras (pārstāvji – S. Millar un S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, R. Blakeley, barrister)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M.-M. Joséphidès un M. Bishop), Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Gauci un L. Havas)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Tarif Akhras sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 205, 22.6.2015.


title: Lieta T-349/08: Prasība, kas celta 2008. gada 26. augustā — Uralita /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/45

         Prasība, kas celta 2008. gada 26. augustā — Uralita/Komisija
   (Lieta T-349/08)
   (2008/C 285/83)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Uralita, SA, Madride (Spānija) (pārstāvji — I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija lēmumu lietā COMP/F/38.695 — Nātrija hlorāts daļā, kas attiecas uz Uralita; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz saskaņā ar EKL 230. pantu daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 11. jūnija Lēmumu C (2008) 2626 galīgā red. (lietā COMP/38.695 — Nātrija hlorāts) saistībā ar procedūru saskaņā ar EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā noteikts, ka prasītājai jābūt solidāri atbildīgai par pārkāpumu, ko laikā no 1996. gada 16. decembra līdz 2000. gada 9. februārim, iespējams, izdarījusi Aragonesas, kuras kapitālā prasītājai bija līdzdalība.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja izvirza divus prasības pamatus.
   Pirmkārt, tā apgalvo, ka Komisija, Aragonesas rīcību attiecinādama uz Uralita, pamatojoties uz mātes sabiedrības un meitas sabiedrības saistīto atbildību, esot kļūdījusies tiesību piemērošanā.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija, Aragonesas rīcību attiecinādama uz Uralita, pamatodamās uz tiesību un pienākumu pārņemšanu, esot kļūdījusies.


title: Lieta T-45/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Al Barakaat International Foundation/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/39

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. janvārī — Al Barakaat International Foundation/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta T-45/09)
   2009/C 153/77
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Al Barakaat International Foundation, Spånga (Zviedrija) (pārstāvji — L. Silbersky un T. Olsson, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas Regulu (EK) Nr. 1190/2008, ciktāl tā attiecas uz Al-Barakaat International Foundation;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 28. novembra Regulu (EK) Nr. 1190/2008, ar kuru 101. reizi groza Padomes Regulu (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban
       (1), kurā ir paredzēts saglabāt prasītājas vārdu to personu un organizāciju sarakstā, kuru īpašumi un citi finanšu resursi ir iesaldēti saskaņā ar Regulu Nr. 881/2002 (2). Regula (EK) Nr. 1190/2008 tika pieņemta pēc 2008. gada 3. septembra sprieduma apvienotajās lietās C-402/05 P un C-415/05 P Kadi un Al-Barakaat International Foundation/Padome un Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru par spēka neesošu tika atzīts iepriekšējais saraksts, kurā tika iekļauta prasītāja.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz šādiem pamatiem.
   Komisija ir pārsniegusi pilnvaras, jo pienākums novērst administratīva procesa pārkāpumus tai nepiešķir kompetenci grozīt vai papildināt attiecīgo sarakstu.
   Komisija ir pārkāpusi pienākumu norādīt pamatojumu, rūpības principu, tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo pamatojumā prasītājas saglabāšanai sarakstā nav precizēta iespējamā saikne starp prasītāju, no vienas puses, un Al-Qaida tīklu, Osamu bin Ladenu un Taliban, no otras puses.
   Komisija ir pārkāpusi aizliegumu piemērot tiesību aktu ar atpakaļejošu spēku, jo prasītājas iekļaušana sarakstā ir balstīta uz notikumiem, kas bijuši pirms 10 gadiem.
   Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, jo apstrīdētajā regulā paredzētie iesaldēšanas pasākumi ir nesamērīgs un nepieņemams aizskārums, kas ietekmē tiesības uz īpašumtiesību ievērošanu.

      (1)  OV L 322, 25. lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 27. maija Regula (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu Bin Ladenu, Al-Qaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu (OV L 139, 9. lpp.).


title: Lieta C-99/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. martā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/Z

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. martā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Vācijas Federatīvā Republika/Z
   (Lieta C-99/11)
   2011/C 173/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Atbildētājs: Z

      Pārējie lietas dalībnieki: Federālo interešu pārstāvis Federālajā Administratīvajā tiesā; Federālais komisārs patvēruma jautājumos Federālajā Migrācijas un bēgļu dienestā

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/83/EK (1) 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ne katra iejaukšanās reliģijas brīvībā, ar ko tiek pārkāpts ECPAK 9. pants, ir vajāšanas darbība pirmās minētās tiesību normas izpratnē, bet gan nopietns reliģijas brīvības kā cilvēka pamattiesību pārkāpums tikai tad, ja ir aizskarti reliģijas brīvības galvenie aspekti?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           Vai reliģijas brīvības galvenie aspekti attiecas tikai uz piederību konfesijai un reliģiskām darbībām mājās un tuvākajā apkārtnē vai vajāšanas darbība Direktīvas 2004/83/EK 9. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē var būt arī tad, ja publiska ticības praktizēšana izcelsmes valstī apdraud veselību, dzīvību vai fizisko brīvību un tāpēc pieteikuma iesniedzējs no tās atsakās?

                           b)

                           Ja pie ticības brīvības galvenajiem aspektiem var piederēt arī konkrētas publiskas reliģiskas darbības:

                     vai šajā gadījumā nopietna reliģijas brīvības pārkāpuma konstatēšanai pietiek ar to, ka pieteikuma iesniedzējs šajā savas ticības praktizēšanā saskata savas reliģiskās identitātes saglabāšanas nepieciešamību, vai turklāt ir nepieciešams, lai reliģiskā kopiena, kurai pieder pieteikuma iesniedzējs, uzskata šo reliģisko darbību par savas ticības mācības svarīgu sastāvdaļu, vai arī pārējie ierobežojumi var izrietēt no citiem apstākļiem, piemēram, no vispārējās situācijas izcelsmes valstī?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai pamatotas bailes no vajāšanas Direktīvas 2004/83/EK 2. panta c) punkta izpratnē pastāv tad, ja ir skaidrs, ka pēc atgriešanās izcelsmes dalībvalstī pieteikuma iesniedzējs veiks konkrētas reliģiskas darbības, kas nepieder pie reliģijas brīvības galvenajiem aspektiem, lai gan tās apdraudēs veselību, dzīvību vai fizisko brīvību, vai ir sagaidāms, ka pieteikuma iesniedzējs atteiksies no tādām darbībām nākotnē?

      (1)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 12. lpp.).


title: Lieta C-418/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Andreas Fabri un Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Amtsgericht Nürnberg (Vācija) – Andreas Fabri un Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH

   (Lieta C-418/17)
   (2017/C 347/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Nürnberg

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes

      Atbildētāja: Sun Express Deutschland GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai rezervācijas maiņa uz citu lidojumu ir faktiskais sastāvs, kas ir regulas (1) 4. panta 3. punkta tvērumā?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2)

               vai šo tiesību normu var piemērot arī rezervācijas maiņai, kas ir notikusi nevis gaisa pārvadātāja, bet vienīgi ceļojuma rīkotāja dēļ?

      (1)  Padomes un Eiropas Parlamenta 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-450/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Varec SA pret État belge

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/39

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Varec SA pret État belge

   (Lieta C-450/06)
   (2006/C 326/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Varec SA

      Atbildētāja: État belge

      Persona, kas iestājusies lietā: Diehl Remscheid GmbH & Co

   Prejudiciālais jautājums
   Vai 1. panta 1. punkts Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā 89/655/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības (1), lasīts kopā ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/36/EEK, ar ko koordinē publisko piegādes līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras (2), 15. panta 2. punktu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK, par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (3), 6. pantu, ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka iestādei, kas ir atbildīga par šajā pantā paredzētajām pārsūdzības procedūrām, ir jānodrošina konfidencialitāte un tiesvedībā iesaistīto pušu, tai skaitā līgumslēdzējas iestādes, tai nodotajos lietas materiālos iekļauto komercnoslēpumu ievērošana, tai pat laikā, lai tai pašai būtu iespējams ar tiem iepazīties un ņemt vērā tāda veida informāciju?

      (1)  OV L 395, 30.12.1989., 33. lpp.

      (2)  OV L 199, 09.08.1993., 1. lpp.

      (3)  OV L 134, 30.04.2004., 114. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-60/02 Deutsche Verkehrsbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām — Vācija — Aizmugurisks process)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-60/02 Deutsche Verkehrsbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām - Vācija - Aizmugurisks process)
   (2004/C 314/36)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-60/02 Deutsche Verkehrsbank AG, ar juridisko adresi Frankfurtē pie Mainas (Vācija), ko pārstāv advokātes M. Klusmann un F. Wiemer, kuras norādījušas adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju par lūgumu atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] (OV 2003., L 15, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs H. Jung, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmums 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] ir atceļams daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               2)

               Komisija sedz visus izdevumus.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta C-654/11 P: Tiesas 2012. gada 13. decembra rīkojums — likvidējamā Transcatab SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Itālijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Mātessabiedrības vainojamība meitassabiedrības pārkāpjošā rīcībā — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/2

         Tiesas 2012. gada 13. decembra rīkojums — likvidējamā Transcatab SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-654/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Itālijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Mātessabiedrības vainojamība meitassabiedrības pārkāpjošā rīcībā - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2013/C 55/03
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: likvidējamā Transcatab SpA (pārstāvis — G. Mastrantonio, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — L. Malferrari)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-39/06 Transcatab/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 20. oktobra Lēmumu C(2005) 4012, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. panta 1. punktu (lieta COMP/C.38.281/B.2 — Jēltabaka — Itālija) un prasību samazināt Transcatab ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru, kā arī Komisijas pretprasību palielināt minēto apmēru — Itālijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus — Mātessabiedrības vainojamība par tās meitassabiedrību izdarītajiem konkurences tiesību normu pārkāpumiem — Atspēkojama prezumpcija pilnībā piederoša kapitāla gadījumā — Pamatprincipi par pierādījumu sniegšanu — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Vienlīdzīgas attieksmes princips

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Transcatab SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 49, 18.02.2012.


title: Lieta T-145/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Bayerische Motoren Werke /ITSB ( “ECO PRO” )

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/29

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Bayerische Motoren Werke/ITSB (“ECO PRO”)
   (Lieta T-145/12)
   2012/C 165/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayerische Motoren Werke AG (Minhene, Vācija) (pārstāvis — C. Onken, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 18. janvāra lēmumu lietā R 1418/2011-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ECO PRO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 12. klasē — starptautiskā reģistrācija Nr. W 1059979

      Pārbaudītāja lēmums: atteikt attiecināt starptautisko reģistrāciju uz Eiropas Savienību

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini uzskatījusi, ka prasītājas preču zīmei, uz kuru attiecas starptautiskā reģistrācija, nav atšķirtspējas minētā panta izpratnē


title: Lieta C-368/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Administratif de Lyon 2006. gada 8. septembra rīkojumu — CEDILAC SA pret Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Administratif de Lyon2006. gada 8. septembra rīkojumu — CEDILAC SA pret Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie

   (Lieta C-368/06)
   (2006/C 281/39)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Administratif de Lyon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CEDILAC SA

      Atbildētāja: Ministère de l'économie, des finances et de l'industrie

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Francijas pieņemtie noteikumi viena mēneša mainīgā lieluma normas atcelšanas atbalstam, ir saderīgi ar Eiropas Kopienu Padomes 1977. gada 17. maija Direktīvas 1977/388/EEK (1) 17. pantu un 18. panta 4. punkta noteikumiem?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV 145, 1. lpp.).


title: Lieta C-252/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. maijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 16. maijā iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

   (Lieta C-252/12)
   2012/C 227/18
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

      Atbildētāja: Asda Stores Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja tirgotājam ir atsevišķi reģistrētas Kopienas preču zīmes attiecībā uz

                           i)

                           grafisku preču zīmi;

                           ii)

                           vārdisku preču zīmi;

                     un tas šīs preču zīmes izmanto kopā, vai šādu izmantošanu var uzskatīt par grafiskas preču zīmes izmantošanu atbilstoši Regulas 207/2009 (1) 15. un 51. pantam? Apstiprinošas atbildes gadījumā, kā ir jānovērtē grafiskas preču zīmes izmantošana?

               2)

               Vai rodas atšķirība no tā, ka:

                           i)

                           vārdiska preču zīme atrodas uz grafiskas figūras?

                           ii)

                           vai tirgotājam ir arī kombinēta preču zīme, kas sastāv no grafiskās figūras un vārdiskās preču zīmes, kura ir reģistrēta kā Kopienas preču zīme?

               3)

               Vai atbilde uz jautājumiem A un B ir atkarīga no tā, vai vidusmēra patērētājs uztver grafisko preču zīmi un vārdus kā (i) divas dažādas zīmes, vai (ii) tādējādi, ka katrai no tām piemīt autonoma atšķirīga loma? Ja tā, tad cik lielā mērā?

               4)

               Vai gadījumā, ja Kopienas preču zīme nav reģistrēta attiecībā uz noteiktu krāsu, taču tās īpašnieks to ir plaši izmantojis noteiktā krāsā vai krāsu kombinācijā tādējādi, ka lielai daļai patērētāju (lielā daļā, taču ne visā Kopienā) tā asociējas ar šo krāsu vai krāsu kombināciju, krāsa vai krāsas, kādās atbildētāja izmanto strīdīgo zīmi, ietekmē visaptverošo vērtējumu attiecībā uz (i) sajaukšanas iespēju Regulas 207/2009 9. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē vai (ii) netaisnīgi gūtu labumu Regulas 207/2009 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē? Ja tā, tad cik lielā mērā?

               5)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai visaptverošajā vērtējumā ietilpst fakts, ka pats atbildētājs lielai daļai patērētāju asociējas ar noteiktu krāsu vai krāsu kombināciju, ko tas izmanto apstrīdētajā zīmē?

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-523/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. novembra rīkojums — Euromed /ITSB — DC Druck-Chemie ( “EUROSIL” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/45

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. novembra rīkojums — Euromed/ITSB — DC Druck-Chemie (“EUROSIL”)
   (Lieta T-523/13) (1)

   2014/C 45/83
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.