title: Tiesas spriedums (2016. gada 2. augusts) lietā E-34/15 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2012/46/ES, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai)

text:
               13.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/23

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 2. augusts)
   lietā E-34/15
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi
   (EBTA valsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 2012/46/ES, ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai)
   (2017/C 120/11)
   Lietā E-34/15 EBTA Uzraudzības iestāde pret Islandi – LŪGUMS pasludināt, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā (Komisijas Direktīva 2012/46/ES (2012. gada 6. decembris), ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai), un kas pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu, vai jebkurā gadījumā nedarot šos pasākumus zināmus EBTA Uzraudzības iestādei, – Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen un Páll Hreinsson (tiesnesis-referents), 2016. gada 2. augustā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda.
   Ar šo Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā (Komisijas Direktīva 2012/46/ES (2012. gada 6. decembris), ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai) un kas pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, un saskaņā ar Līguma 7. pantu, nepieņemot pasākumus, kuri vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā īstenotu minēto aktu;

               2.

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-142/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. martā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/13

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. martā – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-142/16)
   (2016/C 165/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atļaujot ierīkot ogļu elektrostaciju Hamburg-Moorburg, neveicot pareizu un pilnīgu ietekmes uz vidi novērtējumu, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. un 4. punkta prasības;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Hamburgas pilsēta piešķīra atļauju saskaņā ar ūdens tiesībām akmeņogļu elektrostacijai Moorburg, ar kuru tiek atļauta elektrostacijas caurteces dzesēšana ar ūdeni no Elbas upes. Pamatā esošajā ietekmes uz vidi novērtējumā tika norādīts uz draudiem, ka ūdens ņemšana dzesēšanai no Elbas upes nogalinās augšup migrējošas zivis un tādējādi būtiski tiks ietekmētas pa straumi augšup esošas Natura 2000 teritorijas, kuru aizsardzības mērķos ietilpst atbilstošās sugas. Tomēr rezultātā ietekmes uz vidi novērtējumā tika noliegta būtiska ietekme uz aizsargājamām teritorijām, jo tajā starp elektrostaciju un attiecīgajām aizsargājamām teritorijām ierīkots zivju ceļš tika klasificēts par zaudējumus ierobežojošu pasākumu. Ietekmes uz vidi novērtējumā neesot arī izpētīta noteiktu pastāvošo un pieteikto elektrostaciju augšup pa straumi no Moorburg iespējamā kumulatīvā ietekme.
   Atbilstoši Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 3. punkta otrajam teikumam, ņemot vērā ietekmes uz vidi novērtējumu, projekta īstenošanai varot piekrist tikai tad, ja ir bijis iespējams izslēgt būtisku ietekmi uz Natura 2000 teritorijām. Ja tas tā nav, atļauja varot tikt piešķirta tikai atbilstoši striktajiem direktīvas 6. panta 4. punkta nosacījumiem.
   Komisija uzskata, ka strīdīgais ietekmes uz vidi novērtējums nav pareizs vai attiecīgi ir nepilnīgs divos aspektos. Pirmkārt, tajā zivju ceļi ir uzskatīti par zaudējumus samazinošu pasākumu atbilstoši direktīvas 6. panta 3. punktam, kaut arī atbilstoši Tiesas spriedumā lietā Briels (C-21/12 (2)) noteiktajiem kritērijiem tas drīzāk ir kompensējošs pasākums direktīvas 6. panta 4. punkta izpratnē. Otrkārt, pretēji direktīvas 6. panta 3. punktam, nav veikta iepriekš minēto iespējamo kumulatīvo seku pārbaude. Tā kā Hamburgas pilsēta tā rezultātā izslēdza būtisku aizsargājamo teritoriju ietekmi atbilstoši direktīvas 6. panta 3. punktam, tā nav izpildījusi direktīvas 6. panta 4. punkta prasības, kā, piemēram, alternatīvo risinājumu un sevišķi svarīgo sabiedrības interešu pārbaudi.

      (1)  OV L 206, 7. lpp.

      (2)  ECLI:EU:C:2014:330


title: Lieta C-301/04 P: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret SGL Carbon AG , Tokai Carbon Co. Ltd , Nippon Carbon Co. Ltd , Showa Denko KK , GrafTech International Ltd , iepriekš UCAR International Inc ., SEC Corp ., The Carbide / Graphite Group Inc . (Apelācija — Konkurence — Grafīta elektrodi — Aizliegta vienošanās — EKL 81. panta 1. punkts — Naudas sodi — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra noteikšanai — Paziņojums par sadarbību — Dokumentu iesniegšana Komisijas pārbaudes laikā)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/4

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret SGL Carbon AG, Tokai Carbon Co. Ltd, Nippon Carbon Co. Ltd, Showa Denko KK, GrafTech International Ltd, iepriekš UCAR International Inc., SEC Corp., The Carbide/Graphite Group Inc.
   (Lieta C-301/04 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Grafīta elektrodi - Aizliegta vienošanās - EKL 81. panta 1. punkts - Naudas sodi - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra noteikšanai - Paziņojums par sadarbību - Dokumentu iesniegšana Komisijas pārbaudes laikā)
   (2006/C 224/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Melss [W. Mölls] un V. Vilss [W. Wils] un H. Gedinga [H. Gading])

      Citi procesa dalībnieki: SGL Carbon AG (M. Klusmans [M. Klusmann], Rechtsanwalt,) Tokai Carbon Co. Ltd, Tokija (Japāna), Nippon Carbon Co. Ltd, Tokija, Showa Denko KK, Tokija, GrafTech International Ltd, iepriekš UCAR International Inc., Vilmingtona (ASV), SEC Corp., Amagasaki (Japāna), The Carbide/Graphite Group Inc.
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T–236/01, T–239/01, T–244/01 līdz T–246/01, T–251/01 un T–252/01) Tokai Carbon u.c./Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa samazināja SGL Carbon ar Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmumu par procedūru, piemērojot EK līguma 81. pantu un EEZ nolīguma 53. pantu — Lieta COMP/E-1/36.490 — Grafīta elektrodi (OV 2002, L 100, 1. lpp.,), uzlikto naudassodu (lieta T–239/01)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pirmās instances tiesas 2004. gada 29. aprīļa sprieduma apvienotajās lietās T–236/01, T–239/01, T–244/01-T–251/01 un T–252/01 Tokai Carbon u.c../Komisija rezolutīvās daļas 2. punkta pirmais ievilkums tiek atcelts;

               2)

               saskaņā ar Komisijas 2001. gada 18. jūlija Lēmuma 2002/271/EK par procedūru, piemērojot EK līguma 81. pantu un EEZ nolīguma 53. pantu — Lieta COMP/E 1/36.490 — Grafīta elektrodi, 3. pantu sabiedrībai SGL Carbon AG uzliktā naudas sodas summa tiek noteikta 75,7 miljonu euro apmērā;

               3)

                  SGL Carbon AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta F-124/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. oktobrī — Behmer /Parlaments

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. oktobrī — Behmer/Parlaments
   (Lieta F-124/07)
   (2008/C 22/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joachim Behmer, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta iecēlējinstitūcijas lēmumu par divu nopelnu punktu piešķiršanu prasītājai par 2005. gadu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja nepaaugstināšanu AD 13 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā procedūrā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Eiropas Parlamenta AD 12 pakāpes ierēdnis, vispirms norāda uz iecēlējinstitūcijas lēmumu prettiesiskumu, pirmkārt, ar kuriem prasītājam par 2005. gadu tika piešķirti divi nopelnu punkti un, otrkārt, viņš netika paaugstināts AD 13 pakāpē 2006. gada paaugstināšanas amatā procedūrā.
   Prasītājs atsaucas uz acīmredzamu kļūdu novērtējumā, pienākuma norādīt pamatojumu, piemērošanas pasākumu par nopelnu punktu piešķiršanu un paaugstināšanu amatā I.6 punkta pārkāpumu, kā arī vispārējo principu par tiesībām tikt paaugstinātam amatā un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.
   It īpaši prasītājs uzsver Civildienesta noteikumu 45. panta un 110. panta 1. punkta pārkāpumu, iebildi par prettiesiskumu un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.
   Visbeidzot prasītājs uzskata, ka viņš ir diskriminēts ar personāla pārstāvēšanu saistīto darbību dēļ, tādējādi pārkāpjot Civildienesta noteikumu 1.d pantu un 24.b pantu, 1. panta sesto daļu, II pielikumu, kā arī 1990. gada 12. jūlija ietvarlīgumu starp Eiropas Parlamentu un arodbiedrībām vai iestādes personāla profesionālajām apvienībām.


title: Lieta C-182/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. aprīlī iesniedza Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) — Fekete Gábor/Nemzeti Adó-és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám-és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. aprīlī iesniedza Székesfehérvári Törvényszék (Ungārija) — Fekete Gábor/Nemzeti Adó-és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám-és Pénzügyőri Főigazgatósága

   (Lieta C-182/12)
   2012/C 217/10
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Székesfehérvári Törvényszék

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gábor Fekete

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Prejudiciālais jautājums

   Vai saskaņā ar Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (turpmāk tekstā — “Īstenošanas regula”) (1), 561. panta 2. punktu transportlīdzekļa privātai izmantošanai ir pietiekami, ka pilnvarojumu izmantot transportlīdzekli dod īpašnieks, kurš ir reģistrēts ārpus [muitas] teritorijas, vai arī transportlīdzekļa privāta lietošana ir iespējama vienīgi darba attiecību ietvaros, ja (īpašnieks) to paredzējis darba līgumā?

      (1)  Padomes 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-546/08: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/60/EK — Finanšu sistēmas izmantošanas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai novēršana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/23

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (lieta C-546/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/60/EK - Finanšu sistēmas izmantošanas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un terorisma finansēšanai novēršana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 180/39
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un M. Sundén)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvis — A. Falk)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (OV L 309, 15. lpp.), prasības, nepieņemšana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, prasības, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 45. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētos pienākumus;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 07.02.2009.


title: Lieta T-555/11: Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — tesa/ITSB — Superquimica ( “tesa TACK” )

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 26. oktobrī — tesa/ITSB — Superquimica (“tesa TACK”)
   (Lieta T-555/11)
   2012/C 6/38
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: tesa SE (Hamburga, Vācija) (pārstāvis — F. Schwab, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: La Superquimica, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spānija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 5. jūlija lēmumu lietā R 866/2010-1 un atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu lietā B 1301987, un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “tesa TACK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6233506

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiskas preču zīmes “TACK” reģistrācija Nr. 585323 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē; Spānijas grafiskas preču zīmes “TACK Ceys” reģistrācija Nr. 2515958 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini pieļāvusi pretnostatīto preču zīmju sajaukšanas iespējas esamību


title: Lieta C-46/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 8. septembra spriedums ( Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Carmen Media Group Ltd/Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein (EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Tādas Gibraltārā izsniegtas licences īpašnieks, ar kuru sporta derību slēgšana tiek atļauta vienīgi ārvalstīs — Sporta derību organizēšana, uz kurām attiecas valsts monopols federālās zemes mērogā — Mērķis novērst pamudināšanu uz pārmērīgiem izdevumiem saistībā ar spēli un cīņa pret spēļu atkarību — Samērīgums — Ierobežojošs pasākums, kura patiesajam mērķim ir jābūt iespēju spēlēt samazināšanai un azartspēļu darbību ierobežošanai saskaņotā un sistemātiskā veidā — Citas azartspēles, kuras var piedāvāt privāti uzņēmumi — Atļaujas izsniegšanas procedūra — Kompetentās iestādes rīcības brīvība — Aizliegums piedāvāt azartspēles, izmantojot internetu — Pārejas pasākumi, ar kuriem vairākiem uzņēmumiem īslaicīgi tiek atļauts sniegt šādu piedāvājumu)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/8

      Tiesas (virspalāta) 2010. gada 8. septembra spriedums (Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Carmen Media Group Ltd/Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

      (Lieta C-46/08) (1)

      (EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Tādas Gibraltārā izsniegtas licences īpašnieks, ar kuru sporta derību slēgšana tiek atļauta vienīgi ārvalstīs - Sporta derību organizēšana, uz kurām attiecas valsts monopols federālās zemes mērogā - Mērķis novērst pamudināšanu uz pārmērīgiem izdevumiem saistībā ar spēli un cīņa pret spēļu atkarību - Samērīgums - Ierobežojošs pasākums, kura patiesajam mērķim ir jābūt iespēju spēlēt samazināšanai un azartspēļu darbību ierobežošanai saskaņotā un sistemātiskā veidā - Citas azartspēles, kuras var piedāvāt privāti uzņēmumi - Atļaujas izsniegšanas procedūra - Kompetentās iestādes rīcības brīvība - Aizliegums piedāvāt azartspēles, izmantojot internetu - Pārejas pasākumi, ar kuriem vairākiem uzņēmumiem īslaicīgi tiek atļauts sniegt šādu piedāvājumu)
      (2010/C 288/13)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Carmen Media Group Ltd

         Atbildētāji: Land Schleswig-Holstein, Innenminister des Landes Schleswig-Holstein

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht — EKL 49. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir paredzēts valsts monopols tādu sporta derību un loteriju organizēšanai, kurām ir lielāka atkarības riska iespēja, saskaņā ar kuru koncesiju piešķiršana citu azartspēļu organizēšanai ir padarīta atkarīga no kompetentās iestādes rīcības brīvības un ir aizliegta azartspēļu organizēšana internetā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kurš, izmantojot internetu, vēlas piedāvāt sporta derības dalībvalstī, kurā tas nav reģistrēts, netiek atbrīvots minētās tiesību normas piemērošanas jomas tikai tādēļ vien, ka minētajam uzņēmumam nav atļaujas, ar kuru tam tiktu ļauts šādas derības piedāvāt personām, kuras atrodas tā reģistrācijas valsts teritorijā, bet gan vienīgi atļauja piedāvāt šos pakalpojumus personām, kuras atrodas ārpus minētās teritorijas;

                  2)

                  EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja sporta derību un loteriju jomā ir ieviests reģionāls valsts monopols ar mērķi novērst pamudināšanu uz pārmērīgiem izdevumiem saistībā ar spēli un cīnīties pret atkarību no tām un ja valsts tiesa konstatē, ka vienlaicīgi:

                              —

                              privāti uzņēmēji, kuriem ir atļaujas, var izmantot citu veidu azartspēles, un ka

                              —

                              attiecībā uz citu veidu azartspēlēm, uz kurām neattiecas minētais monopols un kurām turklāt ir lielāka atkarības riska iespēja, nekā spēlēm, uz kurām attiecas šis monopols, kompetentās iestādes īsteno piedāvājuma paplašināšanas politiku nolūkā attīstīt un stimulēt dalību spēlēs, īpaši, lai palielinātu peļņu no tām,

                        minētā valsts tiesa var pamatoti uzskatīt, ka šāds monopols nav piemērots, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts mērķis veicināt spēļu iespēju samazināšanu un saskaņotā un sistemātiskā veidā ierobežot darbību šajā jomā.
                  Apstāklim, ka azartspēles, uz kurām attiecas minētais monopols, un šie citi azartspēļu veidi, attiecīgi, ietilpst reģionālo iestāžu kompetencē un federālo iestāžu kompetencē, šajā sakarā nav nozīmes.

                  3)

                  EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja dalībvalstī tiek ieviesta sistēma, saistībā ar kuru ir jāsaņem iepriekšēja administratīvā atļauja dažādu veidu azartspēļu piedāvāšanai, šāda sistēma, kura ir atkāpe no minētajā tiesību normā garantētās pakalpojumu sniegšanas brīvības, var atbilst prasībām, kuras izriet no šīs tiesību normas, vienīgi ar nosacījumu, ka tā ir pamatota ar nediskriminējošiem un iepriekš zināmiem objektīviem kritērijiem, lai nodrošinātu, ka valsts iestāžu rīcības brīvības izmantošana tiek ierobežota tādā veidā, lai to nevarētu izmantot patvaļīgi. Turklāt jebkurai personai, uz kuru attiecas ierobežojošs pasākums, kurš balstīts uz šādu aizliegumu, jābūt iespējai izmantot efektīvus tiesību aizsardzības līdzekļus;

                  4)

                  EKL 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ir aizliegts azartspēles rīkot un to starpniecības pakalpojumus veikt internetā, lai novērstu pārmērīgus izdevumus saistībā ar spēlēm, cīnītos pret atkarību no tām un aizsargātu jauniešus, principā var tikt uzskatīts par piemērotu šādu leģitīmu mērķu sasniegšanai, pat ja atļauja šādu spēļu piedāvājumam tiek joprojām izsniegta, izmantojot tradicionālākus līdzekļus. Apstāklis, ka šādam aizliegumam tiek piemērots pamata lietā aplūkotais pārejas pasākums, nevar padarīt šādu minēto aizliegumu par neatbilstīgu.

         (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta C-499/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2008. gada 19. novembra rīkojumu — Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen / Region Syddanmark

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2008. gada 19. novembra rīkojumu — Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen/Region Syddanmark

   (Lieta C-499/08)
   (2009/C 19/31)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa
   Vestre Landsret
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ingeniørforeningen i Danmark for Ole Andersen

      Atbildētājs: Region Syddanmark

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Direktīvas 2000/78/EK (1) 2. un 6. pantā esošais tiešas vai netiešas diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums ir interpretējams tādējādi, kas neļauj dalībvalstij saglabāt juridisko kārtību, saskaņā ar kuru darba devējam pēc algota darbinieka, kurš tajā pašā uzņēmumā nepārtraukti nostrādājis 12, 15 vai 18 gadus, atlaišanas jāizmaksā, izbeidzot darba tiesiskās attiecības ar algoto darbinieku, naudas summa, kas vienāda ar attiecīgi viena, divu vai trīs mēnešalgu apmēru, bet nosakot, ka šis pabalsts nav jāmaksā, ja algotais darbinieks pēc darba tiesisko attiecību izbeigšanas ir tiesīgs saņemt vecuma pensiju no pensiju shēmas, kurā darba devējs ir veicis iemaksas?

      (1)  OV 2000 L 303, 16. lpp.


title: Lieta T-42/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Dow Chemical u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums un ilgums — Atbildību pastiprinoši apstākļi)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/42

         Vispārējās tiesas 2011. gada 13. jūlija spriedums — Dow Chemical u.c./Komisija
   (Lieta T-42/07) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums un ilgums - Atbildību pastiprinoši apstākļi)
   2011/C 269/91
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: The Dow Chemical Company (Midland, Mičigana, Amerikas Savienotās Valstis); Dow Deutschland Inc. (Schwalbach, Vācija); Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Schwalbach); un Dow Europe GmbH (Horgen, Šveice) (pārstāvji — sākotnēji D. Schroeder, P. Matthey un T. Graf, vēlāk D. Schroeder un T. Graf, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji M. Kellerbauer, V. Bottka un J. Samnadda, vēlāk M. Kellerbauer, V. Bottka un V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmumu C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz The Dow Chemical Company, vai prasība atcelt minētā lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Dow Deutschland Inc., vai arī — attiecībā uz visām prasītājām — prasība samazināt tām uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmuma C(2006) 5700, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.368 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks) 1. panta b) punktu tiktāl, ciktāl ar to konstatēta Dow Deutschland Inc. dalība konkrētajā pārkāpumā no 1996. gada 1. jūlija līdz 2001. gada 27. novembrim, nevis no 1996. gada 2. septembra līdz 2001. gada 27.novembrim;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               The Dow Chemical Company, Dow Deutschland, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH un Dow Europe GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina deviņas desmitdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

               4)

               Komisija sedz vienu desmitdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 82, 14.04.2007.


title: Lieta T-236/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Asociación Española de Banca /Komisija

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/31

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. maijā — Asociación Española de Banca/Komisija
   (Lieta T-236/10)
   2010/C 195/49
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asociación Española de Banca (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan un R. Calvo Salinero, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades [Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli konsolidētā redakcija] (TRLIS) 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta aspekti;

               —

               pakārtoti — atcelt 1. panta 1. punktu tiktāl, ciktāl tajā atzīts, ka TRLIS 12. panta 5. punktā ir valsts atbalsta aspekti gadījumos, kad to piemēro attiecībā uz tādu līdzdalības iegūšanu, kuras rezultātā tiek iegūta kontrole;

               —

               pakārtoti — atcelt 4. pantu tiktāl, ciktāl tajā atgūšanas rīkojumu paredzēts piemērot darījumiem, kas noslēgti pirms šeit pārsūdzētā galīgā lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, kurš ir apstrīdēts arī lietā T-219/10 Autogrill España/Komisija, lietā T-221/10 Iberdrola/Komisija un T-225/10 Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Komisija.
   Prasības pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi iepriekš minētajās lietās izvirzītajiem.


title: Lieta C-36/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-78/06 Álvarez /Komisija 2012. gada 25. janvārī iesniedza Armando Álvarez, S.A.

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-78/06 Álvarez/Komisija 2012. gada 25. janvārī iesniedza Armando Álvarez, S.A.

   (Lieta C-36/12 P)
   2012/C 89/25
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Armando Álvarez, S.A. (pārstāvji — E. Garayar Gutiérrez un M. Troncoso Ferrer, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt izskatīšanā šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-78/06 Álvarez/Komisija un līdz ar to atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, lietā COMP/F/38.354, ciktāl tas attiecas uz Armando Álvarez, S.A. atzīšanu par vainojamu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                     Galvenais pamats
                  , kurā apgalvots, ka esot izdarīta kļūda tiesību piemērošanā un aizskartas tiesības uz aizstāvību, izvērtējot, vai apelācijas sūdzības iesniedzēja ir vainojama pārkāpuma izdarīšanā
               Vispārējā tiesa atzina Armando Álvarez par vainojamu pārkāpumā, kuru tā esot izdarījusi kā karteļa tieša dalībniece, tādējādi ņemdama vērā ne tikai jaunus pamatojumus, bet arī no pārsūdzētajā lēmumā minētajiem atšķirīgus vainojamības pamatus. Turklāt Vispārējā tiesa noraidīja prasībā izklāstītos argumentus, jo uzskatīja tos par nepietiekamiem, lai atspēkotu pieņēmumu, ka Armando Álvarez īstenojusi faktisku kontroli pār savu meitassabiedrību. Tomēr, tā kā Komisijas lēmumā nav izdarīts nekāds pieņēmums, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja būtu īstenojusi faktisku kontroli pār meitassabiedrību, apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot bijis šāds pieņēmums jāatspēko, jo pierādīšanas pienākums pilnā apmērā esot Komisijai.
               Šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa esot kļūdaini piemērojusi jēdzienus, ar ko saprotamas līdzdalība pārkāpumā un vainojamība tajā, kā arī aizskārusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz aizstāvību.

               2.

                     Pakārtotais pamats
                  , kurā apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums apgalvojumiem, ka Armando Álvarez neesot īstenojusi faktisku kontroli pār Aspla

               Pakārtoti gadījumā, ja būtu jāpiekrīt viedoklim, ka Armando Álvarez ir tieši vainojama LESD 101. pantu pārkāpjošā rīcībā, un jāpiemēro pieņēmums par mātessabiedrības/meitassabiedrības atbildību, quod non, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa, neizvērtējusi prasībā atcelt lēmumu faktiski izklāstītos argumentus, vienīgi nosprieda, ka Armando Álvarez izvirzītie argumenti neliek apšaubīt tās atbildību. Tādēļ Vispārējās tiesas spriedumā acīmredzami neesot norādīts pamatojums.


title: Lieta C-328/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-328/07)
   (2007/C 211/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — W. Wils)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot vai jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (1) prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/48/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 29. aprīlī.

      (1)  OV L 157, 45. lpp. un — labojumi — OV L 195, 16. lpp.


title: Lieta C-534/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 27. decembra rīkojumu — Industria Lavorazione Carni Ovine pret Regione Lazio

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 27. decembra rīkojumu — Industria Lavorazione Carni Ovine pret Regione Lazio

   (Lieta C-534/06)
   (2007/C 42/35)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Corte suprema di cassazione
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Industria Lavorazione Carni Ovine

      Atbildētāja: Regione Lazio

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Padomes 1990. gada 19. marta Regulas (EEK) Nr. 866/90 (1) 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka finanšu palīdzība netiek piešķirta gadījumos, kad tiek laisti tirgū un/vai pārstrādāti (arī) produkti, kuru izcelsme nav Kopiena, neskatoties uz to, ka ir ievērota īpašā programma, kurā tika saņemta minētā finanšu palīdzība, laižot tirgū un/vai pārstrādājot Kopienu izcelsmes produktus noteiktajā apjomā?

      (1)  OV L 91, 1. lpp.


title: Lieta C-53/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. novembra spriedumu lietā T-137/09 Nike International /ITSB — Muñoz Molina ( “R 10” ) 2011. gada 7. februārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. novembra spriedumu lietā T-137/09 Nike International/ITSB — Muñoz Molina (“R 10”) 2011. gada 7. februārī iesniedza Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-53/11 P)
   2011/C 152/17
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Pārējie lietas dalībnieki: Nike International Ltd. un Aurelio Muñoz Molina

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               taisīt jaunu spriedumu, izlemjot lietu pēc būtības un noraidot apelācijas sūdzību par apstrīdēto lēmumu, vai nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest prasītājai (tiesvedībā Vispārējā tiesā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   1)   Īstenošanas regulas
       (1)
      49. noteikuma un PZR
       (2)
      59. panta pārkāpums

   Apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats esot Īstenošanas regulas 49. noteikuma 1. punkts saistībā ar PZR 59. pantu. Tomēr pārsūdzētajā spriedumā nekādi neesot minēts ne Īstenošanas regulas 49. noteikuma 1. punkts, ne PZR 59. pants un tajā neesot lemts par to piemērošanu konkrētajā lietā. Birojs uzskata, ka šādi ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un nav norādīts pamatojums.
   2)   Biroja vadlīniju un Īstenošanas regulas 49. noteikuma 1. punkta pārkāpums

   Birojs uzskata, ka tā vadlīnijas nav piemērojamas konkrētajā lietā. Tomēr pārsūdzētajā spriedumā divos gadījumos esot norādīts, ka Apelāciju padomei ir pienākums piemērot ITSB vadlīnijas. Birojs uzskata, ka šādi ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.)

      (2)  1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta C-255/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. maijā iesniedza Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Robert Michal Chmielewski / Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. maijā iesniedza Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Robert Michal Chmielewski/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

   (Lieta C-255/14)
   2014/C 303/15
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Robert Michal Chmielewski

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai administratīvā naudas soda apmērs, kas ir uzlikts atbilstoši 5/A pantam 2007. gada Likumā XLVIII, ar kuru ir ieviesta Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Regula (EK) Nr. 1889/2005 par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās (1) (turpmāk tekstā – “valsts īstenošanas likums”), atbilst šīs regulas 9. panta 1. punktā paredzētajai prasībai, atbilstoši kurai valsts tiesību aktos noteiktajām sankcijām ir jābūt efektīvām, preventīvām un tai pat laikā samērīgām [..] ar izdarīto pārkāpumu un izvirzīto mērķi?

               2)

               Vai valsts īstenošanas likuma 5/A pants, ņemot vērā tajā paredzēto naudas soda apmēru, ir pretrunā Līgumā par Eiropas Savienību un Līguma par Eiropas Savienības darbību 65. panta 3. punktā paredzētajam aizliegumam slēpti ierobežot kapitāla brīvu apriti?

      (1)  OV L 309, 9. lpp.


title: Lieta T-42/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Dow Chemical un citi pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Dow Chemical un citi pret Komisiju
   (Lieta T-42/07)
   (2007/C 82/100)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: The Dow Chemical Company, Midland (Amerikas Savienotās Valstis), Dow Deutschland Inc., Schwalbach (Vācija), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Schwalbach (Vācija), Dow Europe GmbH, Horgen (Šveice) (pārstāvji — D. Schroeder, P. Matthey, T. Graf, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

                  The Dow Chemical Company lūdz Pirmās instances tiesu atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz The Dow Chemical Company;

               —

                  Dow Deutschland Inc. lūdz Pirmās instances tiesu atcelt lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir secināts, ka Dow Deutschland Inc. no 1996. gada 1. jūlija ir pārkāpis EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu;

               —

               visi prasītāji (un pakārtoti The Dow Chemical Company) lūdz Pirmās instances tiesu būtiski samazināt tiem uzliktos naudas sodus;

               —

               visi prasītāji lūdz Pirmās instances tiesu:

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt visus prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo lietu, kā arī izdevumus, kas prasītājiem radušies, nodrošinot bankas garantiju tiem uzliktajiem naudas sodiem, līdz Pirmās instances tiesa būs taisījusi spriedumu; un

                           —

                           veikt citus pasākumus, ko Pirmās instances tiesa uzskata par piemērotiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāji vēlas panākt, ka tiek daļēji atcelts Komisijas 2006. gada 29. novembra Lēmums K(2006) 5700, galīgā redakcija, lietā COMP/F/38.638 — Butadiēnkaučuks un emulsijas polimerizācijā iegūts butadiēnstirolkaučuks, kurā Komisija ir secinājusi, ka prasītāji kopā ar citiem uzņēmumiem ir pārkāpuši EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu, vienojoties par ražojumu vēlamajām cenām, klientu sadalījumu saskaņā ar nolīgumiem par atteikšanos no agresīvas konkurences un apmainoties ar delikātu komerciālu informāciju par cenām, konkurentiem un klientiem butadiēnkaučuka un emulsijas polimerizācijā iegūta butadiēnstirolkaučuka nozarēs.
   Prasības pamatojumam prasītāji izvirza trīs galvenos pamatus.

               Ar pirmo pamatu, kas sadalīts trijās daļās, The Dow Chemical Company (turpmāk tekstā — “TDCC”) norāda, ka Komisija ir pieļāvusi juridisku kļūdu, jo tā a) ir secinājusi, ka TDCC ir izdarījis pārkāpumu, pamatodamās uz pieņēmumu, ka meitas sabiedrība, kas pilnībā pieder mātes sabiedrībai, principā pilda mātes sabiedrības norādījumus, nepārbaudot, vai mātes sabiedrība faktiski ir īstenojusi šādu varu; b) ir uzlikusi tai naudas sodu, uzskatot to par atbildīgu par tās meitas sabiedrību izdarītajiem pārkāpumiem; un c) nav īstenojusi diskrecionāro varu, lemjot par to, vai adresēt lēmumu TDCC.

               Ar otro pamatu Dow Deutschland Inc. un TDCC apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi faktisku un juridisku kļūdu, nosakot Dow Deutschland Inc. dalības ilgumu pārkāpumā, par pārkāpuma sākuma dienu izvēloties 1996. gada 1. jūliju.

               Ar trešo pamatu prasītāji apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi faktiskas un juridiskas kļūdas, aprēķinot tiem uzlikto naudas sodu pamatsummu. Precīzāk, iespējams, ir pieļautas kļūdas saistībā ar pārkāpuma smaguma vērtējumu, atšķirīgiem noteikumiem, ko Komisija ir piemērojusi sākotnējai summai, reizinot to ar koeficientu, kuru Komisija ir piemērojusi, lai naudas sodi būtu pietiekami preventīvi, un, visbeidzot, saistībā ar naudas sodu sākotnējās summas palielināšanu pārkāpuma ilguma dēļ.


title: Lieta C-167/13: Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 28. novembra rīkojums ( Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – disciplinārlieta pret Jean Devillers Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas reglamenta 53. panta 2. punkts — Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires  — Jēdziens “valsts tiesa” LESD 267. panta izpratnē — Tiesas kompetences neesamība

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/10

         Tiesas (astotā palāta) 2013. gada 28. novembra rīkojums (Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – disciplinārlieta pret Jean Devillers

   (Lieta C-167/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas reglamenta 53. panta 2. punkts - Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires - Jēdziens “valsts tiesa” LESD 267. panta izpratnē - Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 102/12
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires

      Pamatlietas dalībnieks

      Jean Devillers

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Conseil régional d'expression française de l'Ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) – Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (OV 2005, L 3, 1. lpp.) 3. panta interpretācija – Prejudiciāls jautājums, ko uzdevusi profesionāla kolēģija – Tiesas jēdziens LESD 267. panta izpratnē – Tiesas kompetence – Nepietiekams faktisko un tiesisko apstākļu izklāsts – Jautājuma pieņemamība

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildes sniegšana uz Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) 2013. gada 23. marta lēmumā uzdoto jautājumu.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta T-233/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 10. septembra spriedums — MPDV Mikrolab /ITSB ( “ROI ANALYZER” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ROI ANALYZER” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/34

      Vispārējās tiesas 2010. gada 10. septembra spriedums — MPDV Mikrolab/ITSB (“ROI ANALYZER”)
      (Lieta T-233/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ROI ANALYZER” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts)
      (2010/C 288/65)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 1525/2008-4 par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi vārdisku apzīmējumu “ROI ANALYZER”

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta F-84/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – ZZ/Padome

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/60

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. jūnijā – ZZ/Padome
   (Lieta F-84/15)
   (2015/C 279/77)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju augstākā karjeras pakāpē (AD 12) Eiropas Savienības Padomes 2014. gada paaugstināšanas amatā laikā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 12 pakāpē 2014. gada paaugstināšanas amatā laikā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-312/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. jūlijā — Dimos Peramatos /Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/29

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. jūlijā — Dimos Peramatos/Komisija
   (Lieta T-312/07)
   (2007/C 283/53)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimos Peramatos [Perama pašvaldība] (Grieķija) (pārstāvji — G. Gerapetritis, P. Petropoulos, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tādā veidā, lai prasītājai nepastāvētu jebkāds pienākums atmaksāt naudas summas, kuras tā saņēma programmas LIFE97/ENV/GR/000380 ietvaros, vai, pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu, lai pašvaldības pienākums būtu samaksāt EUR 93 795,32, un aprēķinātajai summai ir jābūt noteiktai kā neatbilstīgiem izdevumiem, kā to apstiprināja pati Komisija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kā arī izdevumus, kas prasītājai radušies saistībā ar atlīdzību advokātiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī prasība ir vērsta uz to, lai atceltu Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmumu par parāda paziņojumu Nr. 3240504536, kuru tiesas izpildītājs šī lēmuma izpildes veikšanai nodeva Perama pašvaldībai 2007. gada 17. maijā, lai atgūtu finanšu atbalstu, kuru Perama pašvaldība saņēma no Komisijas saistībā ar finansējumu, kurš paredzēts Komisijas Lēmumā K(97)1997/29, galīgā redakcija.
   Prasītāja apgalvo, ka tika pieļauta kļūda faktu novērtējumā un Komisijas lēmuma interpretācijā. Īpaši prasītāja uzskata, ka tās pienākums attiecās vienīgi uz koku stādījumiem un nekādā veidā neattiecās uz to tālāko izdzīvošanu, un to iespējamā vēlākā iznīcināšanā nevar vainot pašvaldību. Turklāt prasītāja uzskata, ka tās tiesiskais pienākums tika izpildīts līdz ar brīdi, kad tā izpildīja attiecīgo uzdevumu un ka saistībā ar to nevar pieprasīt parāda atmaksu, izņemot, ja iesniegtie dokumenti neizpilda lēmumā noteiktās pieņemamības prasības.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj vispārējo principu, ka Kopienu iestāžu aktos ir jānorāda pamatojums, un tiesiskās paļāvības principu.


title: lieta C-213/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundessozialgericht 2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Wendy Geven pret Ziemeļreinas-Vestfālenes pavalsti

text:
               6.8.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundessozialgericht 2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Wendy Geven pret Ziemeļreinas-Vestfālenes pavalsti
   (lieta C-213/05)
   (2005/C 193/16)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā ir iesniegts izskatīšanai Bundessozialgericht [Federālās Sociālo lietu tiesas], Vācija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 10. februāra lēmumu lietā Wendy Geven pret Nordrhein-Westfalen pavalsti un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 17.maijā.

      Bundessozialgericht lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   1. Vai Eiropas kopienu tiesības liedz (jo īpaši Padomes Regulas (EEK) Nr. 1612/68 (1) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. panta 2. punkts) Vācijas Federatīvajai Republikai nepiešķirt Vācijas bērnu kopšanas pabalstu citā dalībvalstī dzīvojošai šīs valsts pilsonei, kam Vācijā ir nenozīmīga nodarbošanās (no 3 līdz 14 stundām nedēļā), jo Vācijā nav ne viņas pastāvīgā dzīves vieta, ne parastā uzturēšanās vieta?

      (1)  OV L 257, 2. lpp.


title: Lieta F-25/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – McArdle/Komisija

text:
               18.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 136/49

         Civildienesta tiesas 2016. gada 26. februāra rīkojums – McArdle/Komisija
   (Lieta F-25/13) (1)

   (2016/C 136/70)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013., 55. lpp.


title: Lieta C-241/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. maijā iesniedza Finanzgericht Baden – Württemberg (Vācija) – Roman Bukovansky / Finanzamt Lörrach

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. maijā iesniedza Finanzgericht Baden–Württemberg (Vācija) – Roman Bukovansky/Finanzamt Lörrach

   (Lieta C-241/14)
   2014/C 303/11
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Finanzgericht Baden–Württemberg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Roman Bukovansky

      Atbildētāja: Finanzamt Lörrach

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1999. gada 21. jūnija Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos (1) (BGBl. II 2001, 810. un nākamās lpp.), ko 2001. gada 2. septembrī Bundestāgs pieņēma kā likumu (BGBl. II 2001, 810. lpp.) un kas 2002. gada 1. jūnijā stājās spēkā (Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos), ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj darba ņēmēja, kurš ir pārcēlies no Vācijas uz Šveici, kuram nav Šveices pilsonības un kurš kopš pārcelšanās uz Šveici ir tā dēvētais apgrieztais pārrobežu darba ņēmējs DBA-Schweiz 1971/2002 15.a panta 1. punkta izpratnē, aplikšanu ar nodokli Vācijā atbilstoši DBA-Schweiz 4. panta 4. punktam, to skatot kopsakarā ar DBA-Schweiz 1971/2002 15.a panta 1. punkta ceturto teikumu?

      (1)  OV L 114, 6. lpp.


title: Lieta C-583/11 P: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija (Apelācija — Regula (EK) Nr. 1007/2009 — Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem — Šo izstrādājumu ievešanas un tirdzniecības ierobežojumi — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Fizisku vai juridisku personu tiesības celt prasību — LESD 263. panta ceturtā daļa — Jēdziens “reglamentējoši akti” — Leģislatīvi akti — Pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/14

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija
   (Lieta C-583/11 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 1007/2009 - Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem - Šo izstrādājumu ievešanas un tirdzniecības ierobežojumi - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Fizisku vai juridisku personu tiesības celt prasību - LESD 263. panta ceturtā daļa - Jēdziens “reglamentējoši akti” - Leģislatīvi akti - Pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
   2013/C 344/22
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (pārstāvji — J. Bouckaert, H. Viaene un D. Gillet, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Parlaments (pārstāvji — I. Anagnostopoulou, D. Gauci un L. Visaggio), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un K. Michoel), Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver, E. White un K. Mifsud-Bonnici) un Nīderlandes Karaliste

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 6. septembra rīkojumu lietā T-18/10 Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Parlaments un Padome, ar kuru noraidīta prasība atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulu (EK) Nr. 1007/2009 par tirdzniecību ar izstrādājumiem no roņiem (OV L 286, 36. lpp.) — Jēdziens “reglamentējošs akts” — Prasība, lai apstrīdētā regula personu skartu individuāli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), Johannes Egede un Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta C-245/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/53

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 23. jūlija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-245/12) (1)

   2013/C 344/91
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 200, 7.7.2012.


title: Lieta C-30/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums ( Linköpings tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 80/987/EEK — 10. panta c) punkts — Valsts tiesību norma — Darba ņēmēju neizpildīto prasījumu samaksas garantija — Tādu personu izslēgšana, kurām pēdējo sešu mēnešu laikā pirms pieteikuma par sabiedrības, kurā tās ir nodarbinātas, maksātnespēju iesniegšanas ir piederējusi būtiska šīs sabiedrības daļa un bijusi ievērojama ietekme tajā)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/9

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 10. februāra spriedums (Linköpings tingsrätt (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

   (Lieta C-30/10) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 80/987/EEK - 10. panta c) punkts - Valsts tiesību norma - Darba ņēmēju neizpildīto prasījumu samaksas garantija - Tādu personu izslēgšana, kurām pēdējo sešu mēnešu laikā pirms pieteikuma par sabiedrības, kurā tās ir nodarbinātas, maksātnespēju iesniegšanas ir piederējusi būtiska šīs sabiedrības daļa un bijusi ievērojama ietekme tajā)
   2011/C 103/13
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Linköpings tingsrätt

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lotta Andersson

      Atbildētājs: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Linköpings tingsrätt — Padomes Direktīvu 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, kas grozīta ar Direktīvu 2002/74/EK, 10. panta c) apakšpunkta interpretācija — Valsts tiesību norma, ar kuru no darba ņēmēju neizpildīto prasījumu samaksas garantijas saņēmējiem ir izslēgtas personas, kurām pēdējos sešus mēnešus pirms pieteikuma par sabiedrības, kurā tās ir nodarbinātas, maksātnespēju iesniegšanas, ir piederējusi būtiska šīs sabiedrības daļa un bijusi ievērojama ietekme tajā

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (kodificēta versija) 12. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek aizliegta tāda valsts tiesību norma, ar kuru darba ņēmējam tiek liegta neizpildīto prasījumu samaksas garantija tāpēc, ka pēdējos sešus mēnešus pirms pieteikuma par attiecīgā uzņēmuma maksātnespēju iesniegšanas viņam pašam vai kopā ar tuviem radiniekiem ir piederējusi būtiska šī uzņēmuma daļa vai ir bijusi ievērojama ietekme uz tā darbību.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta C-400/06: Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Codirex Expeditie BV / Staatssecretaris van Financiën (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Apakšpozīcija 0202 30 50 — Izcirtņi no saldētas un atkaulotas liellopu un teļa liemeņu priekšējās ceturtdaļas)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/16

         Tiesas (sestā palāta) spriedums 2007. gada 13. septembrī (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Codirex Expeditie BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-400/06) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Apakšpozīcija 0202 30 50 - Izcirtņi no saldētas un atkaulotas liellopu un teļa liemeņu priekšējās ceturtdaļas)
   (2007/C 269/30)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Codirex Expeditie BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Komisijas 1999. gada 12. oktobra Regulas (EK) Nr. 2204/1999, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 278, 1. lpp.), 2. nodaļas papildpiezīmes 1A, h) apakšpunkts, 11. punkts, interpretācija — Saldēti un atkauloti gaļas gabali no liemeņa priekšējās ceturtdaļas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 1999. gada 12. oktobra Regulu (EK) Nr. 2204/1999, I pielikums ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka saldēti un atkauloti gaļas gabali no liellopa liemeņa priekšējās ceturtdaļas ietilpst kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 0202 30 50;

               2)

               Regulas Nr. 2658/87, kas grozīta ar Regulu Nr. 2204/1999, I pielikums ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka, lai saldētus un atkaulotus gaļas gabalus no liellopa liemeņa priekšējās ceturtdaļas klasificētu apakšpozīcijā 0202 30 50, tiem ir jāatbilst citām prasībām, proti, tiem ir jābūt no viena dzīvnieka.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-516/10: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. jūlija spriedums – Francija/Komisija ELVGF — Virzības nodaļa — Finanšu atbalsta samazināšana — Kopienas iniciatīvas programma “Leader+” — Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana — Būtisku formas prasību pārkāpums

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. jūlija spriedums – Francija/Komisija
   (Lieta T-516/10) (1)

   (ELVGF - Virzības nodaļa - Finanšu atbalsta samazināšana - Kopienas iniciatīvas programma “Leader+” - Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana - Būtisku formas prasību pārkāpums)
   (2015/C 279/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – sākotnēni E. Belliard, B. Cabouat, G. de Bergues, D. Colas un C. Candat, pēc tam D. Colas, C. Candat un J.-S. Pilczer)

      Atbildētāja: Eiropas Komsija (pārstāvji – D. Bianchi un G. von. Rintelen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 23. augusta Lēmumu C(2010) 5724 final par finanšu korekciju piemērošanu Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF), Virzības nodaļa, finansējumam, kas piešķirts Kopienas iniciatīvas programmai CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francija – Leader+)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. augusta Lēmumu C(2010) 5724 final par finanšu korekciju piemērošanu Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF), Virzības nodaļa, finansējumam, kas piešķirts Kopienas iniciatīvas programmai CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francija – Leader+);

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Francijas Republikas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.1.2011.


title: Lieta C-612/11: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums ( Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Vincenzo Veneruso (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Derību par sporta pasākumiem rīkošana — Prasība noslēgt koncesiju — Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas — 16300 papildkoncesiju piešķiršana — Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums — Tiesiskās drošības princips — Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība — Valsts tiesiskais regulējums — Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām — Pieļaujamība — Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija — Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums — Pieļaujamība)

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/14

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 16. februāra rīkojums (Tribunale di Milano (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Vincenzo Veneruso

   (Lieta C-612/11) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Derību par sporta pasākumiem rīkošana - Prasība noslēgt koncesiju - Koncesiju piešķiršanā pieļauta Savienības tiesību pārkāpuma sekas - 16 300 papildkoncesiju piešķiršana - Vienlīdzīgas attieksmes princips un pārskatāmības pienākums - Tiesiskās drošības princips - Iepriekšējo koncesiju īpašnieku aizsardzība - Valsts tiesiskais regulējums - Obligātais minimālais attālums starp derību rīkošanas vietām - Pieļaujamība - Pārrobežu darbības, kuras pielīdzināmas darbībām, uz kurām attiecas koncesija - Valsts tiesiskajā regulējumā noteikts aizliegums - Pieļaujamība)
   2012/C 151/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Vincenzo Veneruso

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Milano — Personu brīva pārvietošanās — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Derību rīkošana — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru no tiesībsargājošām iestādēm ir jāsaņem atļauja un koncesija šīs darbības veikšanai — Aizsardzība, kas ir nodrošināta tiesību subjektiem, kuri atļaujas un koncesijas ieguva, pamatojoties uz procedūru, ar kuru prettiesiski tika izslēgta daļa no saimnieciskās darbības veicējiem šajā pašā nozarē — Saderība ar EKL 43. un 49. pantu (jaunajā redakcijā — LESD 49. un 56. pants)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. un 49. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts, kura, pārkāpjot Savienības tiesības, vienai uzņēmumu kategorijai nav piešķīrusi koncesijas saimnieciskās darbības veikšanai un kura vēlas novērst šo pārkāpumu, izsludinot konkursu uz ievērojamu skaitu jaunu koncesiju, aizsargā darbību uzsākušo uzņēmumu iegūto komercstāvokli, tostarp paredzot minimālus attālumus starp jauno koncesionāru un darbību uzsākušo uzņēmumu pārdošanas vietām;

               2)

               EKL 43. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka pret personām, kuras ir saistītas ar uzņēmumu, kurš ir ticis izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, pārkāpjot Savienības tiesības, tiek piemēroti sodi par organizētu derību rīkošanu, nesaņemot koncesiju vai policijas atļauju, pat pēc jaunas publiskā iepirkuma procedūras, kuras mērķis ir bijis novērst šo Savienības tiesību pārkāpumu, jo ar šo publiskā iepirkuma procedūru un tās rezultātā īstenoto jaunu koncesiju piešķiršanu faktiski nav tikusi novērsta šāda uzņēmuma prettiesiska izslēgšana no iepriekšējās publiskā iepirkuma procedūras;

               3)

               no EKL 43. un 49. panta, vienlīdzīgas attieksmes principa, pārskatāmības pienākuma, kā arī tiesiskās drošības principa izriet, ka tādas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras kā pamatlietā aplūkotā procedūra nosacījumi un kārtība, it īpaši tādi noteikumi kā vienošanās starp Valsts monopolu autonomo pārvaldi un veiksmīgo konkursa dalībnieku par koncesiju attiecībā uz azartspēlēm par notikumiem, kas nav zirgu skriešanās sacīkstes, projekta 23. punkta 2. apakšpunkta a) punkts un 3. apakšpunkts, kuros paredzēta šādas publiskā iepirkuma procedūras noslēgumā piešķirto koncesiju zaudēšana, ir jāformulē skaidri, precīzi un viennozīmīgi, bet tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 65, 03.03.2012.


title: Lieta C-428/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Child and Family Agency/J. D. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — 15. pants — Lietas nodošana citas dalībvalsts tiesai — Piemērošanas joma — Piemērošanas nosacījumi — Tiesa, kas atrodas labākā vietā — Prioritārās bērna intereses

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/21

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Child and Family Agency/J. D.

   (Lieta C-428/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija, nolēmumu atzīšana un izpilde laulības lietās un lietās par vecāku atbildību - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - 15. pants - Lietas nodošana citas dalībvalsts tiesai - Piemērošanas joma - Piemērošanas nosacījumi - Tiesa, kas atrodas labākā vietā - Prioritārās bērna intereses)
   (2017/C 006/25)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Child and Family Agency

      Atbildētāja: J. D.

      Piedaloties: R. P. D.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams dalībvalsts kompetentas iestādes uz publiskajām tiesībām balstītam pieteikumam par bērnu aizsardzību, kura priekšmets ir pasākumu saistībā ar vecāku atbildību noteikšana, kāds tiek aplūkots pamatlietā, ja citas dalībvalsts tiesas jurisdikcijas pieņemšanas gadījumā šīs citas dalībvalsts iestādei pēc tam būs jāuzsāk tiesvedība, kas ir nodalīta no pirmajā dalībvalstī veiktās tiesvedības, atbilstoši savām iekšējām tiesībām un ņemot vērā, iespējams, citus faktiskos apstākļus;

               2)

               Regulas Nr. 2201/2003 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           lai varētu uzskatīt, ka citas dalībvalsts, ar kuru bērnam ir īpaša saikne, tiesa atrodas labākā vietā tiesas spriešanai, dalībvalsts tiesai, kurai ir jurisdikcija, ir jāpārliecinās, ka lietas nodošana šādai tiesai var sniegt faktisku un konkrētu pievienotu vērtību šīs lietas izskatīšanā, ņemot vērā tostarp minētajā citā dalībvalstī piemērojamās procesuālās normas;

                           —

                           lai varētu uzskatīt, ka šāda nodošana atbilst prioritārajām bērna interesēm, dalībvalsts tiesai, kurai ir jurisdikcija, tostarp ir jāpārliecinās, ka minētā nodošana nerada negatīvas ietekmes uz attiecīgā bērna situāciju risku;

               3)

               Regulas Nr. 2201/2003 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, kurai ir jurisdikcija, piemērojot šo tiesību normu konkrētā lietā par vecāku atbildību, nav jāņem vērā nedz šīs lietas iespējamās nodošanas citas dalībvalsts tiesai ietekme uz citu attiecīgo personu, kuras nav konkrētais bērns, tiesībām uz brīvu pārvietošanos, nedz arī iemeslu, kura dēļ attiecīgā bērna māte ir izmantojusi šīs tiesības, pirms tiesā, kurai ir jurisdikcija, ir tikusi celta prasība, izņemot, ja šādi apsvērumi var negatīvi ietekmēt minētā bērna situāciju.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015.


title: Lieta T-520/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedumu lietā F-67/14 Mikulik/Padome 2015. gada 7. septembrī iesniedza Filip Mikulik

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/51

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 25. jūnija spriedumu lietā F-67/14 Mikulik/Padome 2015. gada 7. septembrī iesniedza Filip Mikulik

   (Lieta T-520/15 P)
   (2015/C 354/62)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Filip Mikulik (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Velardo, advokāte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt 2015. gada 25. jūnijā pasludināto spriedumu lietā F-67/14 Filip Mikulik/Eiropas Savienības Padome un lietu izskatīt pašai Vispārējai tiesai;

               —

               alternatīvi, nosūtīt lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesā;

               —

               piespriest Padomei segt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Savienības tiesības un galvenie tiesību principi, piemēram, labas pārvaldības princips un vienlīdzīgas attieksmes princips, jo Novērtējuma pamatnostādnes, kas attiecas uz vispārējiem novērtējuma veikšanas noteikumiem, neesot pēc analoģijas piemērojamas pārbaudāmā ierēdņa uzdevumu novērtēšanas procedūrai, veicot apstiprināšanu amatā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir sagrozīti fakti un pierādījumi, jo Civildienesta tiesa (turpmāk tekstā – “CDT”) uzskata, ka trešās sabiedrības, kuras konsultants bija iesaistīts ierēdņa novērtēšanas procesā, nostāja netika apstiprināta Padomē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Savienības tiesības un it īpaši judikatūra saistībā ar Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 34. pantu un pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, jo CDT uzskata, ka novērtēšanas posms ir noticis parastos apstākļos, lai gan prasītāju pieņēma darbā un novērtēja ārējie konsultanti un viņam nebija darbaudzināšanas iespēju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo Padome šajā gadījumā neesot piemērojusi iekšējās vadlīnijās paredzētos noteikumus darbaudzināšanas jomā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir sagrozīti fakti un pierādījumi, jo CDT uzskata, ka darbaudzināšana un mikropārvaldība neesot divi nošķirti jēdzieni, pamatojoties uz iekšējām vadlīnijām.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas Savienības tiesības un it īpaši Civildienesta noteikumu 34. pants, jo CDT uzskata, ka pirmā ziņojuma nenodošana tiešajam vadītājam nav pretrunā minētajam pantam.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir sagrozīti fakti un pierādījumi, jo CDT neesot pārbaudījusi, vai novērtējuma komitejas viedoklis savlaicīgi ir ticis darīts zināms tiešajam vadītājam.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 34. pants, jo CDT esot uzskatījusi, ka prasītāja pakalpojumu vērtējumā nevar uzņemties iestādes lomu.


title: Lieta T-451/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – Fujikura /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/41

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – Fujikura/Komisija
   (Lieta T-451/14)
   2014/C 303/49
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fujikura Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvis – L. Gyselen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               samazināt naudas sodu, kas tai tika uzlikts ar lēmuma par tās tiešu dalību aizliegtā vienošanās laika posmā starp 1999. gada 18. februāri un 2001. gada 30. septembri 2. panta o) punktu;

               —

               atcelt lēmuma 2. panta p) punktu tiktāl, ciktāl ar to Fujikura tiek atzīta par solidāri atbildīgu attiecībā uz naudas soda, kas tika uzlikts Viscas laika posmā starp 2005. gada 1. janvāri un 2009. gada 28. janvāri, samaksu un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, iekļaujot Viscas mātesuzņēmumu neatkarīgi īstenoto pārdošanas apjomu pārdošanas vērtībā, kas tika izmantota naudas soda pamatsummas noteikšanai. Prasītāja apgalvo, ka tā piedalījās apgalvotajā aizliegtajā vienošanās tikai līdz 2001. gada 30. septembrim un ka tās neatkarīgi īstenotais pārdošanas apjoms 2004. gadā nav saistīts ar aizliegto vienošanos.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neievēroja samērīguma principu, ciktāl tā neņēma pietiekami vērā Japānas uzņēmumu ierobežoto nozīmi aizliegtajā vienošanās, nosakot naudas soda pamatsummu. Prasītāja apgalvo, ka, ņemot vērā, ka tā saskārās ar ievērojamiem tehniskiem un komerciāliem šķēršļiem piekļuvei Eiropas tirgum, tās solījums nekonkurēt Eiropas Ekonomiskas zonā (EEZ) neietekmēja Eiropas ražotāju noslēgto nolīgumu par klientu sadali EEZ efektivitāti. Tāpēc Komisijai vajadzēja skaidrāk nošķirt smaguma koeficientu, kāds tika izmantots, nosakot naudas sodus prasītājai (vai citiem Āzijas piegādātājiem) un Eiropas piegādātājiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, uzskatot prasītāju kā mātesuzņēmumu par atbildīgu attiecībā uz Viscas uzliktā naudas soda samaksu sākot ar 2005. gada 1. janvāri. Prasītāja apgalvo, ka brīdī, kad Viscas 2005. gada janvārī kļuva par pilnvērtīgi funkcionējošu kopuzņēmumu, juridiskās saiknes (piemēram, ziņošana), organizatoriskās saiknes (piemēram, direktoru norīkošana uz pilnu laiku) un ekonomiskās saiknes (piemēram, aizņēmumu garantēšana) starp Viscas un prasītāju kļuva pārāk nekonkrētas, lai Komisija varētu secināt, ka prasītāja turpināja īstenot izšķirošu ietekmi pār Viscas pārkāpuma periodā starp 2005. gada janvāri un 2009. gada janvāri.


title: Lieta F-85/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Sørensen /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Iecelšana amatā — Ierēdņi, kas pievienojas augstākai funkciju grupai vispārējā konkursa rezultātā — Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā — Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts un 12. panta 3. punkts)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/59

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedums — Sørensen/Komisija
   (Lieta F-85/05) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Iecelšana amatā - Ierēdņi, kas pievienojas augstākai funkciju grupai vispārējā konkursa rezultātā - Kandidāti, kas iekļauti rezerves sarakstā pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā - Klasificēšana pakāpē, piemērojot jaunas, mazāk labvēlīgas normas - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts un 12. panta 3. punkts)
   2010/C 346/117
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Susanne Sørensen (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Krämer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Arpio Santacruz un M. Simm)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma, ar ko prasītāju, kas bija iekļauta rezerves sarakstā B pirms jauno Civildienesta noteikumu spēkā stāšanās, klasificē, piemērojot viņai mazāk labvēlīgas Civildienesta noteikumu normas (XIII pielikuma 12. pants Regulā (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Civildienesta noteikumus), un lēmuma anulēt amatā paaugstināšanas punktus, kurus prasītāja ieguva kā C kategorijas ierēdnis, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Sørensen prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005., 26. lpp. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-335/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu)


title: Lieta C-376/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/16

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-376/06)
   (2006/C 261/30)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un J.-B.Laignelot)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pirmkārt — atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija direktīvas 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.) prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 13. pants;

               —

               pakārtoti — atzīt, ka, nekavējoties nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētās direktīvas 2001/42/EK 13. pants;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 21. jūlijā.

      (1)  OV L 197, 30. lpp.


title: lieta C-19/06: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 17. janvārī

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/28

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 17. janvārī
   (lieta C-19/06)
   (2006/C 60/54)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 17. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Nolin, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2002. gada 28. novembra Direktīvu 2002/89/EK, ar kuru groza Direktīvu 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu un izplatību Kopienā, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem (1), un jebkurā gadījumā nepaziņojot par minētajiem noteikumiem Komisijai, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek minētā direktīva;

               2)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2002/89 transponēšanas termiņš beidzās 2004. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 355, 30.12.2003., 45. lpp.


title: Lieta T-224/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. maijā — Accoranti u.c./ECB

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. maijā — Accoranti u.c./ECB
   (Lieta T-224/12)
   2012/C 243/37
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alessandro Accorinti (Nichelino, Itālija), Michael Acherer (Bressanone, Itālija), Giuliano Agostinetti (Mestre, Itālija), Marco Alagna (Milāna, Itālija), Riccardo Alagna (Milāna, Itālija), Agostino Amalfitano (Forio, Itālija), Emanuela Amsler (Turīna, Itālija), Francine Amsler (Turīna, Itālija), Alessandro Anelli (Bellinzago Novarese, Itālija), Angelo Giovanni Angione (Potenza, Itālija), Giancarlo Antonelli (Verona, Itālija), Giuseppe Aronica (Licata, Itālija), Elisa Arsenio (Sesto San Giovanni, Itālija), Pasquale Arsenio (Sesto San Giovanni, Itālija), Luigi Azzano (Concordia Sagittaria, Itālija), Giovanni Baglivo (Lecce, Itālija), Stefano Baldoni (Matera, Itālija), Giulio Ballini (Lonato, Itālija), Antonino Barbara (Neapole, Itālija), Armida Baron (Cassola, Itālija), Paolo Baroni (Roma, Itālija), Lucia Benassi (Scandiano, Itālija), Michele Benelli (Madignano, Itālija), Erich Bernard (Lana, Itālija), Flaminia Berni (Roma, Itālija), Adriano Bianchi (Omegna, Itālija), Massimiliano Bigi (Montecchio Emilia, Itālija), Daniele Fabrizio Bignami (Milāna, Itālija), Sergio Borghesi (Coredo, Itālija), Borghesi Srl (Cles, Itālija), Sergio Bovini (Cogoleto, Itālija), Savino Brizzi (Turīna, Itālija), Annunziata Brum (Badiola, Itālija), Christina Brunner (Laives, Itālija), Giovanni Busso (Caselette, Itālija), Fabio Edoardo Cacciuttolo (Milāna, Itālija), Vincenzo Calabrò (Roma, Itālija), Carlo Cameranesi (Ancona, Itālija), Giuseppe Campisciano (Besana in Brianza, Itālija), Allegra Canepa (Piza, Itālija), Luca Canonaco (Como, Itālija), Piero Cantù (Vimercate, Itālija), Fabio Capelli (Tortona, Itālija), Gianluca Capello (Sanremo, Itālija), Sergio Capello (Sanremo, Itālija), Mario Carchini (Carrara, Itālija), Filippo Carosi (Roma, Itālija), Elena Carra (Roma, Itālija), Claudio Carrara (Nembro, Itālija), Ivan Michele Casarotto (Verona, Itālija), Anna Maria Cavagnetto (Turīna, Itālija), Gabriele Lucio Cazzulani (Segrate, Itālija), Davide Celli (Rimini, Itālija), Antonio Cerigato (Ferrara, Itālija), Paolo Enrico Chirichilli (Roma, Itālija), Celestino Ciocca (Roma, Itālija), Mariagiuseppa Civale (Milāna, Itālija), Roberto Colicchio (Milāna, Itālija), Edoardo Colli (Trieste, Itālija), Nello Paolo Colombo (Casatenovo, Itālija), Mario Concini (Tuenno, Itālija), Marika Congestrì (S. Onofrio, Itālija), Luigi Corsini (Pistoia, Itālija), Maria Chiara Corsini (Dženova, Itālija), Aniello Cucurullo (Civitavecchia, Itālija), Roberto Cugola (Melara, Itālija), Roberto Cupioli (Rimini, Itālija), Giuseppe D’Acunto (Lucca — S. Anna, Itālija), Stefano D’Andrea (Ancona, Itālija), Nazzareno D’Amici (Roma, Itālija), Michele Damelon (Gruaro, Itālija), Piermaria Carlo Davoli (Milāna, Itālija), Iole De Angelis (Roma, Itālija), Roberto De Pieri (Treviso, Itālija), Stefano De Pieri (Martellago, Itālija), Ario Deasti (Sanremo, Itālija), Stefano Marco Debernardi (Aosta, Itālija), Gianfranco Del Mondo (Casoria, Itālija), Salvatore Del Mondo (Gaeta, Itālija), Gianmaria Dellea (Castelveccana, Itālija), Gianmarco Di Luigi (Sant’Antimo, Itālija), Alessandro Di Tomizio (Reggello, Itālija), Donata Dibenedetto (Altamura, Itālija), Angela Dolcini (Pavia, Itālija), Denis Dotti (Milāna, Itālija), Raffaele Duino (San Martino Buon Albergo, Itālija), Simona Elefanti (Montecchio Emilia, Itālija), Maurizio Elia (Roma, Itālija), Claudio Falzoni (Besnate, Itālija), Enrico Maria Ferrari (Roma, Itālija), Giuseppe Ferraro (Pago Vallo Lauro, Itālija), Fiduciaria Cavour Srl (Roma, Itālija), Giorgio Filipello (Caccamo, Itālija), Giovanni Filipello (Caccamo, Itālija), Dario Fiorin (Venēcija, Itālija), Guido Fortunati (Verona, Itālija), Achille Furioso (Agrigento, Itālija), Monica Furlanis (Concordia Sagittaria, Itālija), Vitaliano Gaglianese (San Giuliano Terme, Itālija), Antonio Galbo (Palermo, Itālija), Gianluca Gallino (Milāna, Itālija), Giandomenico Gambacorta (Roma, Itālija), Federico Gatti (Besana in Brianza, Itālija), Raffaella Maria Fatima Gerardi (Lavello, Itālija), Mauro Gini (Bressanone, Itālija), Barbara Giudiceandrea (Roma, Itālija), Riccardo Grillini (Lugo, Itālija), Luciano Iaccarino (Verona, Itālija), Vittorio Iannetti (Carrara, Itālija), Franz Anton Inderst (Marlengo, Itālija), Hermann Kofler (Merano, Itālija), Alessandro Lepore (Giovinazzo, Itālija), Fabio Lo Presti (Ponte S. Pietro, Itālija), Silvia Locatelli (Brembate, Itālija), Nicola Lozito (Grumo Appula, Itālija), Rocco Lozito (Grumo Appula, Itālija), Fabio Maffoni (Soncino, Itālija), Silvano Maffoni (Orzinuovi, Itālija), Bruno Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Franco Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Michele Maironi Da Ponte (Bergamo, Itālija), Francesco Makovec (Lesmo, Itālija), Concetta Mansi (Matera, Itālija), Angela Marano (Melito di Napoli, Itālija), Bruno Marchetto (Milāna, Itālija), Fabio Marchetto (Milāna, Itālija), Sergio Mariani (Milāna, Itālija), Lucia Martini (Scandicci, Itālija), Alessandro Mattei (Treviso, Itālija), Giorgio Matterazzo (Seregno, Itālija), Mauro Mazzone (Verona, Itālija), Ugo Mereghetti (Brescia, Itālija), kas vienlaicīgi ir arī Fulvia Mereghetti (Casamassima, Itālija) pilnvarotā persona, Vitale Micheletti (Brescia, Itālija), Giuseppe Mignano (Dženova, Itālija), Fabio Mingo (Ladispoli, Itālija), Giovanni Minorenti (Guidonia Montecelio, Itālija), Filippo Miuccio (Roma, Itālija), Fulvio Moneta Caglio de Suvich (Milāna, Itālija), Giancarlo Monti (Milāna, Itālija), Angelo Giuseppe Morellini (Besana in Brianza, Itālija), Barbara Mozzambani (San Martino Buon Albergo, Itālija), Mario Nardelli (Gubbio, Itālija), Eugenio Novajra (Udine, Itālija), Giorgio Omizzolo (Baone, Itālija), Patrizia Paesani (Roma, Itālija), Luigi Paparo (Volla, Itālija), Davide Pascale (Milāna, Itālija), Salvatore Pasciuto (Gaeta, Itālija), Sergio Pederzani (Ossuccio, Itālija), Aldo Perna (Neapole, Itālija), Marco Piccinini (San Mauro Torinese, Itālija), Nicola Piccioni (Soncino, Itālija), Mauro Piliego (Bolzano, Itālija), Vincenzo Pipolo (Roma, Itālija), Johann Poder (Silandro, Itālija), Giovanni Polazzi (Milāna, Itālija), Santo Pullarà (Rimini, Itālija), Patrizio Ragusa (Roma, Itālija), Rosangela Raimondi (Arluno, Itālija), Massimo Ratti (Milāna, Itālija), Gianni Resta (Imola, Itālija), Giuseppe Ricciarelli (San Giustino, Itālija), Enrica Rivi (Scandiano, Itālija), Maria Rizescu (Pesaro, Itālija), Alessandro Roca (Turīna, Itālija), Mario Romani (Milāna, Itālija), Claudio Romano (Neapole, Itālija), Gianfranco Romano (Pisticci, Itālija), Ivo Rossi (Nettuno, Itālija), Alfonso Russo (Scandiano, Itālija), Iginio Russolo (San Quirinino, Itālija), Francesco Sabato (Barselona, Spānija), Giuseppe Salvatore (Silvi, Itālija), Luca Eudilio Sarzi Amadé, (Milāna, Itālija), Tiziano Scagliola (Terlizzi, Itālija), Antonio Scalzullo (Avellino, Itālija), Liviano Semeraro (Gavirate, Itālija), Laura Liliana Serpente (Ancona, Itālija), Maria Grazia Serpente (Ancona, Itālija), Luciana Serra (Milāna, Itālija), Giuseppe Silecchia (Altamura, Itālija), Paolo Sillani (Bergamo, Itālija), Vincenzo Solombrino (Neapole, Itālija), Patrizia Spiezia (Casoria, Itālija), Alberto Tarantini (Roma, Itālija), Halyna Terentyeva (Concordia Sagittaria, Itālija), Vincenzo Tescione (Caserta, Itālija), Riccardo Testa (Cecina, Itālija), Salvatore Testa (Pontinia, Itālija), Nadia Toneatti (Trieste, Itālija), Giuseppe Ucci (Como, Itālija), Giovanni Urbanelli (Pescara, Itālija), Giuseppina Urciuoli (Avellino, Itālija), Amelia Vaccaro (Chiavari, Itālija), Maria Grazia Valentini (Tuenno, Itālija), Giancarlo Vargiu (Boloņa, Itālija), Salvatore Veltri Barraco Alestra (Marsala, Itālija), Roberto Vernero (Milāna, Itālija), Vincenza Vigilia (Castello d’Agogna, Itālija), Celso Giuliano Vigna (Castel San Pietro Terme, Itālija), Roberto Vignoli (Santa Marinella, Itālija), Georg Weger (Merano, Itālija), Albino Zanichelli (Busana, Itālija), Andrea Zecca (Roma, Itālija) un Maurizio Zorzi (Ora, Itālija) (pārstāvji — S. Sutti un R. Spelta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt ECB 2012. gada 5. marta Lēmumu 2012/153/ES par Grieķijas Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību Grieķijas Republikas parāda apmaiņas priekšlikuma kontekstā;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā lietā apstrīdētajā lēmumā Grieķijas Republika valsts centrālajām bankām sniedz papildu nodrošinājumu atpirkšanas programmas veidā, kas veido quid pluris un ir obligāts nosacījums tam, lai Grieķijas Republikas emitētie vai pilnībā garantētie parāda instrumenti Grieķijas Republikas parāda apmaiņas priekšlikuma kontekstā varētu tikt uzskatīti atbilstošiem, vismaz līdz brīdim, kamēr pastāv šis minētās dalībvalsts papildu nodrošinājums, kas ir kredīta pakalpojumu veids un ir pakļauts atpirkšanas (buy-back) mehānisma nosacījumiem, ko ECB Padome vienpusēji noteikusi par labu valsts centrālajam bankām. Pēc prasītāju domām apstrīdētajā lēmumā runa nav par privātiem ieguldītājiem, kas uzākstāmi par tā sauktajiem Grieķijas valsts vērtspapīru mazumtirdzniecības pircējiem.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats — būtisku formas prasību pārkāpums (pamatojuma neesamība un kļūdaina juridiskā pamata norādīšana):

                           —

                           šajā ziņā it īpaši tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav pamatojuma, tostarp attiecībā uz to, kādēļ ECB nolēma atzīt Grieķijas valsts vērtspapīrus par atbilstošiem, kādēļ papildu nodrošinājumu Grieķijas Republikai ir jāpiešķir visām valsts centrālajām bankām un tikai tām un kādēļ mazumtirdzniecības privātie ieguldītāji ir jāapgrūtina ar sekām, kas radušās preferenciālas attieksmes pret dažām personām dēļ;

                           —

                           runājot par juridisko pamatu, apstrīdētajam lēmumam neesot nekādas saistības ar monetāro politiku un cenu stabilitāti LESD 127. panta izpratnē.

               2)

               Otrais pamats — Līguma vai tā piemērošanas tiesību normas pārkāpums (vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības un suverēna valsts parāda principa, LESD 123. panta un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 21. panta, kā arī samērīguma principa pārkāpums):

                           —

                           pēc prasītāju domām izskatāmajā lietā ir acīmredzami pieļauts vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums tādēļ, ka tie visi tāpat kā ECB un valsts centrālās bankas esot Grieķijas valsts kreditori, jo viņi ir minēto vērtspapīru turētāji, un ka tiem nodarītie zaudējumi konkrētajā apmērā arī var izraisīt sistēmisku iedarbību uz Eiropas ekonomiku.

                           —

                           esot pārkāpts arī suverēna valsts parāda princips; tas izriet no pašas Eiropas Savienības struktūras, saskaņā ar kuru katrai dalībvalstij ir jāsedz savi parādi pašai un katrā ziņā vienas dalībvalsts parādi nevar apdraudēt finanses un vienotās valūtas stabilitāti. Kā tas ir paredzēts Māstrihtas līgumā, pašas EMS struktūra neļauj savstarpēju parādu dzēšanu, gluži pretēji, tajā no katras dalībvalsts tiek prasīts labi pārvaldīt valsts budžetu un pildīt pašai savus pienākumus.

                           —

                           ar apstrīdēto lēmumu ECB turklāt vairākkārt ir pārkāpusi paredzētās primārās un atvasinātās tiesību normas par finanšu atbalsta sniegšanu, it īpaši, LESD 123. pantu.

               3)

               Trešais pamats — apgalvojums par pilnvaru nepareizu izmantošanu:

                           —

                           Prasītāji šaubās par to, vai tāds lēmums, kurā dalībvalsts parāda instrumentu atbilstībai ir izvirzīts nosacījums, ka minētajai dalībvalstij ir jāievieš atpirkšanas programma par labu valsts centrālajām bankām, atbilst LESD 127. pantā — tiesību norma, kas ir norādīta kā apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats — paredzētajam inflācijas novēršanas mērķim;

                           —

                           turklāt ECB ar apstrīdēto lēmumu faktiski ir radījusi vēl vienu netiešu finanšu atbalstu Grieķijas Republikai, jo tā ir atcēlusi Eurosistēmas kredītspējas slieksni saistībā ar Grieķijas valsts vērtspapīriem, kas esot papildu nodrošinājuma priekšmets, un tādējādi ECB ir pārsniegusi savas pilnvaras, kuras neietver nekāda veida kredīta pakalpojumus.


title: Lieta T-20/07 P: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Komisija/ Chatziioannidou (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Komisijas lēmuma par pensijas izdienas gadu aprēķinu atcelšana pirmajā instancē — Valsts pensijas tiesību pārcelšana)

text:
               20.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/34

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Komisija/Chatziioannidou

   (Lieta T-20/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Komisijas lēmuma par pensijas izdienas gadu aprēķinu atcelšana pirmajā instancē - Valsts pensijas tiesību pārcelšana)
   (2007/C 247/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un K. Herrmann, pārstāvji)

      Pretējā puse procesā: Eleni Chatziioannidou, Auderghem (Beļģija) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)
   Priekšmets
   Apelācija, kas celta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 14. novembra spriedumu lietā F-100/05 Chatziioannidou/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un kurā lūgts atcelt šo spriedumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.