title: Lieta T-294/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. jūnijā – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (“GOLD MOUNT”)

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. jūnijā – Kaane American International Tobacco/EUIPO – Global Tobacco (“GOLD MOUNT”)
   (Lieta T-294/16)
   (2016/C 279/53)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji – G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Global Tobacco FZCO (Dubaija, Apvienotie Arābu Emirāti)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “GOLD MOUNT” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 7 157 233

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 8. aprīļa lēmums lietā R 1587/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pieņemt šo apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “GOLD MOUNT” reģistrāciju Nr. 7 157 233 par spēkā esošu attiecībā uz visām ar to aptvertajām precēm;

               —

               piespriest EUIPO (Apelācijas padomei) vai pakārtoti – otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-460/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. jūnija rīkojums – Virgin Media/Komisija

text:
               29.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/35

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. jūnija rīkojums – Virgin Media/Komisija
   (Lieta T-460/12) (1)

   (2016/C 314/48)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 379, 8.12.2012.


title: Lieta T-161/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Hoechst /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Monohloretiķskābes tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Tirgus sadale un cenu noteikšana — Pārkāpjošo darbību attiecināmība — Naudas sodi — Samērīgums — Sadarbība — Atbildību pastiprinoši apstākļi — Recidīvs — Piekļuve lietas materiāliem — Uzklausīšanas amatpersonas ziņojums — Rīkojums izbeigt darbību)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/35

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 30. septembra spriedums — Hoechst/Komisija
   (Lieta T-161/05) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Monohloretiķskābes tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Tirgus sadale un cenu noteikšana - Pārkāpjošo darbību attiecināmība - Naudas sodi - Samērīgums - Sadarbība - Atbildību pastiprinoši apstākļi - Recidīvs - Piekļuve lietas materiāliem - Uzklausīšanas amatpersonas ziņojums - Rīkojums izbeigt darbību)
   2009/C 282/64
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Hoechst GmbH, agrāk Hoechst AG, Frankfurte pie Mainas (Vācija) (pārstāvji — sākotnēji M. Klusmans [M. Klusmann] un U. Icens [U. Itzen], pēc tam — M. Klusmans, U. Icens un S. Tomass [S. Thomas], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji A. Bukē [A. Bouquet], F. Amato [F. Amato] un M. Šneiders [M. Schneider], pēc tam — A. Bukē un M. Kellerbauers [M. Kellerbauer])

      Priekšmets

   Galvenokārt par prasību atcelt Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmuma K (2004) 4876, galīgā redakcija, par procesu saistībā ar [EKL] 81. pantu un [EEZ] līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.773 — monohloretiķskābe) 2. un 3. punktu un pakārtoti par prasību samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Hoechst AG Komisijas 2005. gada 19. janvāra Lēmuma K (2004) 4876, galīgā redakcija, par procesu saistībā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/E-1/37.773 — monohloretiķskābe) 2. punkta b) apakšpunktā uzliktā naudas soda apmērs tiek noteikts 66,627 miljoni EUR

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.


title: Lieta C-273/08: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/81/EK — Atmosfēru piesārņojošās vielas — Valstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija — Emisijas samazināšanas programmu, valsts emisijas pārskatu un ikgadējo prognožu 2010. gadam nepaziņošana)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/22

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-273/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/81/EK - Atmosfēru piesārņojošās vielas - Valstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija - Emisijas samazināšanas programmu, valsts emisijas pārskatu un ikgadējo prognožu 2010. gadam nepaziņošana)
   (2009/C 44/36)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un A. Alcover San Pedro)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvas 2001/81/EK par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām (OV L 309, 22. lpp.) 6., 7. un 8. pantā paredzēto dokumentu neizstrādāšana un nepaziņošana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepaziņojot Eiropas Kopienu Komisijai programmas, pārskatus un ikgadējās prognozes 2010. gadam attiecībā uz pakāpenisku dioksīda (SO2), slāpekļa oksīdu (NOx), gaistošo organisko savienojumu (COV) un amonjaka (NH3) emisiju samazināšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīva 2001/81/EK par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 209, 15.8.2008.


title: Lieta T-252/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī  – Chemo Ibérica /ITSB – Novartis  ( “EXELTIS” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī – Chemo Ibérica/ITSB – Novartis (“EXELTIS”)
   (Lieta T-252/14)
   2014/C 253/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chemo Ibérica, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – M. I. Escudero Pérez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Novartis AG (Basilea, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 10. februāra lēmumu lietā R 936/2013–4, līdz ar to uzdodot reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 10 248 367 “EXELTIS” attiecībā uz 5. klasi Starptautiskajā klasifikācijā;

               —

               piespriest atbildētājam un/vai personai, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “EXELTIS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 2 48  367

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Novartis AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “EXELON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-95/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedums — Aventis Pharma /ITSB — Nycomed ( Prazol ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes PRAZOL reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme PREZAL — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. oktobra spriedums — Aventis Pharma/ITSB — Nycomed (“Prazol”)
   (Lieta T-95/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PRAZOL’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “PREZAL’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 313/55)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aventis Pharma SA, Antony (Francija) (pārstāvis — R. Gilbey, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji S. Laitinen, vēlāk Ó. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Nycomed GmbH, agrāk — Altana Pharma AG, Constance (Vācija), (pārstāvis — A. Ferchland, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 8. februāra lēmumu lietā R 302/2005-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Altana Pharma AG un Aventis Pharma SA.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2007. gada 8. februāra lēmumu lietā R 302/2005-4;

               2)

               ITSB sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Aventis Pharma SA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nycomed GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 117, 26.5.2007.


title: Lieta C-660/13: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas Savienības ārējās attiecības — Šveices Konfederācijas piekļuve iekšējam tirgum — Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījums paplašinātās Savienības ekonomiskajā un sociālajā kohēzijā — Saprašanās memorands par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu, kas paredzēts dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gada paplašināšanās rezultātā — Savienības paplašināšanās ar Horvātijas Republikas pievienošanos — Papildinājums Saprašanās memorandam par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu Horvātijas Republikā — Papildinājuma parakstīšana, ko ir veikusi Eiropas Komisija Savienības vārdā bez Eiropas Savienības Padomes iepriekšējas piekrišanas — Kompetence — LES 13. panta 2. punkts, 16. panta 1. un 6. punkts, kā arī 17. panta 1. punkts — Kompetenču piešķiršanas, institucionālā līdzsvara un lojālas sadarbības principi

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/2

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums – Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija
   (Lieta C-660/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas Savienības ārējās attiecības - Šveices Konfederācijas piekļuve iekšējam tirgum - Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījums paplašinātās Savienības ekonomiskajā un sociālajā kohēzijā - Saprašanās memorands par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu, kas paredzēts dalībvalstīm, kuras pievienojās 2004. gada paplašināšanās rezultātā - Savienības paplašināšanās ar Horvātijas Republikas pievienošanos - Papildinājums Saprašanās memorandam par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu Horvātijas Republikā - Papildinājuma parakstīšana, ko ir veikusi Eiropas Komisija Savienības vārdā bez Eiropas Savienības Padomes iepriekšējas piekrišanas - Kompetence - LES 13. panta 2. punkts, 16. panta 1. un 6. punkts, kā arī 17. panta 1. punkts - Kompetenču piešķiršanas, institucionālā līdzsvara un lojālas sadarbības principi)
   (2016/C 350/02)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. de Elera-San Miguel Hurtado, E. Finnegan un P. Mahnič)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, J. Vláčil, E. Ruffer un M. Hedvábná), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un B. Beutler), Grieķijas Republika (pārstāves – S. Chala un M. Tassapoulou), Francijas Republika (pārstāvji – G. de Bergues, D. Colas, F. Fize un N. Rouam), Lietuvas Republika (pārstāvji – D. Kriaučiūnas un J. Nasutavičienė), Ungārija (pārstāvji – M. Z. Fehér un G. Szima), Nīderlandes Karaliste (pārstāves – M. Bulterman, M. Gijzen un M. Noort), Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna), Somijas Republika (pārstāvji – J. Heliskoski un H. Leppo), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (J. Kraehling, C. Brodie, S. Behzadi-Spencer un E. Jenkinson, pārstāves, kurām palīdz J. Holmes, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Pardo Quintillán un T. Scharf)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2013. gada 3. oktobra Lēmumu C(2013) 6355 final par papildinājuma parakstīšanu Saprašanās memorandam par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu;

               2)

               Komisijas 2013. gada 3. oktobra Lēmuma C(2013) 6355 final par papildinājuma parakstīšanu Saprašanās memorandam par Šveices Konfederācijas finanšu ieguldījumu iedarbību atstāt spēkā, kamēr saprātīgā termiņā būs stājies spēkā jauns lēmums, kas to aizstāj;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Francijas Republika, Lietuvas Republika, Ungārija, Nīderlandes Karaliste, Polijas Republika, Somijas Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014.


               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/1

         2011/C 13/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 346, 18.12.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 328, 4.12.2010.

      OV C 317, 20.11.2010.

      OV C 301, 6.11.2010.

      OV C 288, 23.10.2010.

      OV C 274, 9.10.2010.

      OV C 260, 25.9.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-469/08: Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/11

         Tiesas (astotā palāta) 2009. gada 9. jūlija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-469/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/36/EK - Profesionālo kvalifikāciju atzīšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 205/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un V. Peere)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.), nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 10.01.2009.


title: Lieta C-56/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Finanzgericht Düsseldorf 2006. gada 31. janvāra  lēmumu lietā  Euro Tex Textilverwertung GmbH  pret  Hauptzollamt Duisburg

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf2006. gada 31. janvāra lēmumu lietā Euro Tex Textilverwertung GmbH pret Hauptzollamt Duisburg

   (Lieta C-56/06)
   (2006/C 86/23)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2006. gada 31. janvāra lēmumu lietā Euro Tex Textilverwertung GmbH pret Hauptzollamt Duisburg un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2006. gada 2. februārī.

      Finanzgericht Düsseldorf lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai lēmumā sīkāk paskaidrotās šķirošanas darbības ir kas vairāk kā vienkāršā šķirošanā ietilpstošas darbības saskaņā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Polijas Republikas, no otras puses, Asociācijas padomes 1997. gada 30. jūnija Lēmuma Nr. 1/97 4. protokolā par “noteiktas izcelsmes izstrādājumu” un “… izcelsmes izstrādājumu” jēdziena definīciju un administratīvās sadarbības metodēm (1) redakcijā?

      (1)  OV L 221, 1. lpp.


title: Lieta C-591/12 P: Apelācijas sūdzība, ko 2012. gada 10. decembrī par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-569/10 Bimbo, SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) iesniedza Bimbo, SA

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/6

         Apelācijas sūdzība, ko 2012. gada 10. decembrī par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-569/10 Bimbo, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) iesniedza Bimbo, SA

   (Lieta C-591/12 P)
   2013/C 55/09
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bimbo, SA (pārstāvji — C. Prat, abogado, R. Ciullo, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Panrico SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-569/10;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 838/2009-4, jo ar to ir pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apelācijas sūdzības pamatojumam izvirza vienu vienīgu pamatu saistībā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.
   It īpaši apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa:

               a)

               esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā elementam “DOUGHNUTS” ir piedēvējusi autonomu atšķirtspēju, pamatojoties vienīgi uz secinājumu, ka šim elementam bija vidēja atšķirtspēja un ka tas Spānijas vidusmēra patērētāja uztverē bija bez jebkādas nozīmes, un ka līdz ar to tas neveidoja vienotu kopumu vai loģisku vienību ar elementu “BIMBO”, nepaskaidrojot, kādēļ elementa “DOUGHNUTS” vidēja atšķirtspēja vai tā nozīmes neesamība konkrētās sabiedrības daļas uztverē tam automātiski piešķirtu autonomu atšķirtspēju, un

               b)

               esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ir secinājusi, ka būtībā pastāvēja sajaukšanas iespēja, pamatojoties uz prezumpciju, ka elementam “DOUGHNUTS” ir autonoma atšķirtspēja, neņemot vērā visus specifiskos faktorus konkrētajā lietā, it īpaši to, ka preču zīmes, kas sastāv no vairākiem elementiem, pirmais elements bija preču zīme ar reputāciju. Citiem vārdiem, Vispārējā tiesa Medion doktrīnu interpretēja tādējādi, ka, tiklīdz tika konstatēts, ka apzīmējuma, kas sastāv no vairākiem elementiem, vienam no elementiem ir autonoma atšķirtspēja, pretēji sajaukšanas iespējas visaptveroša vērtējuma doktrīnai, sajaukšanas iespējas visaptverošā vērtējumā vairs nav nepieciešams analizēt visus vai daļu no konkrētajam gadījumam raksturīgajiem pārējiem elementiem.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-312/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Süd-Chemie /ITSB — Byk-Cera ( “CERATIX” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CERATIX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CERATOFIX” — Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedums — Süd-Chemie/ITSB — Byk-Cera (“CERATIX”)
   (Lieta T-312/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CERATIX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CERATOFIX” - Agrākās preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts)
   2012/C 217/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Süd-Chemie AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — Baron W. von der Osten-Sacken un A. Wenninger-Lenz, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Byk-Cera BV (Deventer, Nīderlande) (pārstāvji — J. Kroher, A. Hettenkofer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 1585/2010-4 saistībā ar iebildumu procesu starp Süd-Chemie AG un Byk-Cera BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Süd-Chemie AG sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 238, 13.08.2011.


title: Lieta T-86/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. februārī — Bamba /Padome

text:
               26.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/11

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. februārī — Bamba/Padome
   (Lieta T-86/11)
   2011/C 95/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nadiany Bamba (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — P. Haïk, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt Nadiany BAMBA prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECTK) 6. un 13. pantā paredzēto tiesību uz aizstāvību un tiesību uz lietas taisnīgu izskatīšanu pārkāpumu, ciktāl apstrīdētajos aktos:

                           —

                           nav paredzēta nekāda procedūra, kas ļautu nodrošināt prasītājai viņas tiesību uz aizstāvību efektīvu izmantošanu, it īpaši tiesību tikt uzklausītai un tiesību izmantot procedūru, kas viņai ļautu iepriekš lūgt izsvītrot viņu no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi;

                           —

                           nevienā brīdī nav paredzēta detalizēta pamatojuma sniegšana par iekļaušanu to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi;

                           —

                           nevienā brīdī nav paredzēts paziņot ieinteresētajai personai, kā un kad var pārsūdzēt lēmumu par iekļaušanu sarakstā.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz pamattiesību uz īpašumu, kas noteiktas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. papildu protokola 1. pantā, pārkāpumu.


title: Lieta T-645/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Heath /ECB (Apelācija — Civildienests — ECB darbinieki — Pensijas — Ikgadējs palielinājums — Palielinājuma likme 2010. gadam — Atpakaļejošs spēks — Tiesības uz kolektīvām sarunām)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/74

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedums — Heath/ECB
   (Lieta T-645/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - ECB darbinieki - Pensijas - Ikgadējs palielinājums - Palielinājuma likme 2010. gadam - Atpakaļejošs spēks - Tiesības uz kolektīvām sarunām)
   2013/C 225/165
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Michael Heath (Southampton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji — sākotnēji P. Embley un E. Carlini, vēlāk — E. Carlini un M. López-Torres, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas ir iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 29. septembra spriedumu lietā F-121/10 Heath/ECB (Krājumā vēl nav publicēts) par šī sprieduma atcelšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               M. Heath sedz savus un atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012.


title: Lieta C-360/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Coty Germany GmbH , anciennement Coty Prestige Lancaster Group GmbH / First Note Perfumes NV Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regulas (EK) Nr. 40/94 un Nr. 44/2001 — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 93. panta 5. punkts — Starptautiskā jurisdikcija pārkāpumu jomā — Vietas, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana — Vairāku personu pārrobežu piedalīšanās vienā un tajā pašā neatļautā darbībā

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Coty Germany GmbH, anciennement Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV

   (Lieta C-360/12) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regulas (EK) Nr. 40/94 un Nr. 44/2001 - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 93. panta 5. punkts - Starptautiskā jurisdikcija pārkāpumu jomā - Vietas, kur iestājies notikums, kas rada kaitējumu, noteikšana - Vairāku personu pārrobežu piedalīšanās vienā un tajā pašā neatļautā darbībā)
   2014/C 253/08
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Coty Germany GmbH, bijusī Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Atbildētāja: First Note Perfumes NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Bundesgerichtshof – Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 93. panta 3. punkta, kā arī Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 5. panta 3. punkta interpretācija – Kopienas preču zīme – Starptautiskā jurisdikcija pārkāpumu jomā – Pirmajā dalībvalstī izdarītā darbība, kas ir līdzdalība otrās dalībvalsts teritorijā izdarītā pārkāpumā – Vietas, kur iestājies notikums, kas rada pārkāpumu, noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 93. panta 5. punktā lietotais jēdziens “tās dalībvalsts tiesās, kurā pārkāpums noticis” ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad vienas dalībvalsts teritorijā ir notikusi viltotas preces pārdošana un piegāde, kam sekojusi tālākpārdošana, ko veicis attiecīgais pircējs, otrā dalībvalstī, atbilstoši minētajai normai nav konstatējama tiesu jurisdikcija izskatīt prasību par pārkāpumu, kas vērsta pret sākotnējo pārdevēju, kurš pats nemaz nav darbojies dalībvalstī, kurā atrodas tiesa, kurā celta prasība;

               2)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, kad tiek apgalvota prettiesiska salīdzinošā reklāma vai neatļauta aizsargātas Kopienas preču zīmes atdarināšana, par ko dalībvalsts, kurā celta attiecīgā prasība, likumā par negodīgas konkurences novēršanu (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) ir paredzēts sods, šī norma, pamatojoties uz šī tiesiskā regulējuma pārkāpuma rezultātā radītā kaitējuma izcelšanās vietu, neļauj konstatēt tās dalībvalsts tiesas jurisdikciju, kurā kāds no iespējamiem pārkāpuma līdzdalībniekiem nemaz nav darbojies, tomēr tas ļauj konstatēt minētās dalībvalsts tiesas jurisdikciju, kaut arī kāds no iespējamiem pārkāpuma līdzdalībniekiem tajā nemaz nav darbojies. Savukārt šādā situācijā minētā norma, pamatojoties uz kaitējuma rašanās vietu, ļauj konstatēt jurisdikciju izskatīt prasību par civiltiesisko atbildību atbilstoši minētajam valsts tiesiskajam regulējumam, kas vērsta pret citā dalībvalstī reģistrētu personu, par kuru tiek apgalvots, ka tā šajā citā dalībvalstī ir veikusi darbības, kas radījušas vai draud radīt kaitējumu attiecīgās tiesas jurisdikcijas teritorijā.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta F-22/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 25. maija spriedums — Bombín Bombín /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atvaļinājums personīgu iemeslu dēļ — Ikgadējais atvaļinājums — Atvaļinājuma atlikšana — Ierēdnis, kas ir pārtraucis pildīt dienesta pienākumus — Finansiāla atlīdzība)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/39

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 25. maija spriedums — Bombín Bombín/Komisija
   (Lieta F-22/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atvaļinājums personīgu iemeslu dēļ - Ikgadējais atvaļinājums - Atvaļinājuma atlikšana - Ierēdnis, kas ir pārtraucis pildīt dienesta pienākumus - Finansiāla atlīdzība)
   2011/C 232/68
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luis María Bombín Bombín (Roma, Itālija) (pārstāvis — R. Pardo Pedernera, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tika atteikts prasītājam pēc pensionēšanos saņemt atlīdzību par vairāk nekā divpadsmit neizmantotām atvaļinājuma dienām.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               M. Bombín Bombín prasību noraidīt;

               2)

               M. Bombín Bombín atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 148, 05.06.2010., 54. lpp.


title: Lieta T-458/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. jūlijā – Shindler u.c./Padome

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. jūlijā – Shindler u.c./Padome
   (Lieta T-458/17)
   (2017/C 347/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itālija) un 12 citi prasītāji (pārstāvis – J. Fouchet, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2017. gada 22. maija Lēmumu (ES, Euratom) XT 21016/17, kopā ar šī lēmuma pielikumu ADD 1 REV 2, ar kuriem pilnvaro sākt sarunas ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti par līgumu, kurā nosaka tās izstāšanās kārtību no Eiropas Savienības;

               —

               līdz ar to

                           —

                           piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt visus tiesvedības izdevumus, ieskaitot atlīdzību advokātam EUR 5 000 apmērā;

                           —

                           ar iespējamiem vēlākiem grozījumiem it īpaši attiecībā uz Bordo advokātu kolēģijas advokātiem SCP CORNILLE-POUYANNE, Eiropas Savienības Vispārējās tiesas noteiktā tiesās sēdē iesniegt jebkādus lietderīgus apsvērumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Padomes 2017. gada 22. maija Lēmuma (ES, Euratom) XT 21016/17, kopā ar šī lēmuma pielikumu ADD 1 REV 2, ar kuriem pilnvaro sākt sarunas ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti par līgumu, kurā nosaka tās izstāšanās kārtību no Eiropas Savienības (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), prettiesiskums neatbilstības augstāka juridiskā spēka tiesību normai dēļ. Šis pamats ir iedalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par Euratom līguma pārkāpumu tādēļ, ka apstrīdētajā lēmumā un tā pielikumā esot paredzēta automātiska Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalistes izstāšanās no Eiropas Atomenerģijas kopienas, vienlaikus ar izstāšanos no Savienības bez atsevišķas izstāšanās un sarunu procedūras.

                           —

                           otrā daļa ir par kompetenču sadalījuma starp Savienību un dalībvalstīm aizskārumu, jo ar apstrīdēto lēmumu un tā pielikumu Savienībai esot piešķirtas ārkārtas horizontālas kompetences sarunu risināšanai par Apvienotās Karalistes izstāšanās līgumu un ar to esot izslēgta iespēja, ka šim līgumam būtu jaukta tipa nolīguma raksturs, līdz ar to neparedzot, ka dalībvalstis ratificē galīgo līgumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdētā lēmuma prettiesiskums procesuālu pārkāpumu dēļ; tas ir iedalīts trīs daļās:

                           —

                           pirmā daļa ir par vienlīdzības principa pārkāpumu, jo, pieņemot apstrīdēto lēmumu un tā pielikumu, atbildētāja esot pieļāvusi, ka izstāšanās procedūra tiek uzsākta bez iespējas tiem Eiropas Savienības pilsoņiem, kuri dzīvo ārpus savas valsts robežām, izteikties par savas Eiropas Savienības pilsonības zaudēšanu attiecīgajā gadījumā. Līdz ar to esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam un paust savu viedokli balsojot vēlēšanās, kas aptver visu Eiropu. Tātad ar apstrīdēto lēmumu tiekot apstiprināta otrās klases pilsoņu kategorijas pastāvēšana, kam ir liegtas balsstiesības tādēļ, ka viņi ir īstenojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, un līdz ar to ar šo lēmumu ir pārkāpts princips par vienlīdzīgu attieksmi starp pilsoņiem. Prasītāji uzskata, ka ir pieļauta diskriminācija Eiropas Savienības pilsoņu starpā viņu dzīvesvietas dēļ;

                           —

                           otrā daļa ir par LESD 203. panta pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā ir paredzēta Apvienotās Karalistes aizjūras zemju un teritoriju (AZT) izstāšanās, bez iespējas šo AZT iedzīvotājiem balsot par izstāšanos no LESD paredzētā asociācijas režīma, neņemot vērā LESD 203. pantā paredzēto īpašo procedūru, kas ir piemērojama šīm AZT, un tādējādi esot pārkāpta LESD 199. pantā paredzētā brīvība veikt uzņēmējdarbību;

                           —

                           trešā daļa ir par tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpumu, jo prasītāji uzskata, ka sarunu uzsākšanai par izstāšanās līgumu, kuru iznākums nav skaidri paredzams, būs ievērojama ietekme uz normām, ar ko tiek regulētas tiesības, kādas prasītāji gūst no Eiropas Savienības pilsonības, jo tie ir izveidojuši savu privāto un ģimenes dzīvi citā dalībvalstī tādēļ, ka tie īsteno savu pārvietošanās brīvību. Apstrīdētajā lēmumā un tā pielikumā tātad nav ievērotas prasības par tiesību normas paredzamību, kas izriet no tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principiem, un līdz ar to tiek pārkāptas arī tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību.


title: Lieta T-45/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — GEA Group /Komisija

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/52

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. janvārī — GEA Group/Komisija
   (Lieta T-45/10)
   2010/C 100/78
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GEA Group AG (Bochum, Vācija) (pārstāvji — A. Kallmayer, I. du Mont un G. Schiffers, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1. panta 2. punktu tiktāl, ciktāl tajā tiek atzīts, ka prasītāja ir pārkāpusi LESD 101. panta 1. punktu (agrāk — EKL 81. panta 1. punkts) un EEZ līguma 53. panta 1. punktu;

               —

               atcelt lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tajā prasītājai tiek uzlikts naudas sods;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma 1. panta 2. punktā konstatēto prasītājas iespējami prettiesiskās rīcības ilgumu un lēmuma 2. pantā prasītājai uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, lietā COMP/38.589 — Siltuma stabilizatori. Apstrīdētājā lēmumā prasītājai un citiem uzņēmumiem tika uzlikti naudas sodi par EKL 81. panta un — kopš 1994. gada 1. janvāra — par EEZ līguma 53. panta pārkāpumiem. Prasītāja, kā uzskata Komisija, ir bijusi vairāku aizliegtu vienošanos dalībniece un/vai piedalījusies saskaņotās darbībās ESBO/esteru nozarē EEZ, kas izpaudušās kā cenu noteikšana, tirgus sadale atbilstoši piešķirtajām piegādes kvotām, klientu sadale un piešķiršana, kā arī konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa it īpaši par klientiem, ražošanas un piegādes apjomu. Prasītājai ir noteikta solidāra atbildība ar diviem citiem uzņēmumiem, kas esot tādu uzņēmumu tiesību un pienākumu pārņēmēji, kuri esot piedalījušies konkurencei pretējās vienošanās.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisija esot nepamatoti atzinusi prasītājas priekšteces zināmu ietekmi attiecībā uz minētajiem uzņēmumiem. Prasītāja šajā sakarā apgalvo, ka apstrīdētais lēmums esot pamatots ar neatbilstošiem faktu konstatējumiem un tiesību normās paredzēto nosacījumu par atbildības attiecināšanu, it īpaši nosacījumu par zināmas ietekmes atzīšanu, nepareizu piemērošanu.
   Otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka Komisijas pilnvaras uzlikt naudas sodu, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 25. panta 1. un 5. punktu, esot noilgušas. Tā šajā sakarā norāda, ka Komisija neesot pierādījusi attiecīgo uzņēmumu pārkāpumu laikā pēc 1996./1997. gada un katrā ziņā attiecībā uz 1999. un 2000. gadu. Prasītāja arī apgalvo — fakts, ka Komisija bija apturējusi procedūru saistībā ar tiesvedību apvienotajās lietās T-125/03 un T-253/03 Akzo Nobel Chemicals un Akcros Chemicals/Komisija, neizraisīja noilguma termiņa pārtraukšanu attiecībā uz prasītāju.
   Visbeidzot trešā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka ir pārkāptas viņas tiesības uz aizstāvību. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka Komisija bez jebkāda iemesla vairāk nekā četrus gadus bija pārtraukusi izmeklēšanu, kā rezultātā izmeklēšana noritēja aptuveni piecus gadus, iekams par to tika informēta prasītāja, un aptuveni sešus gadus, iekams prasītājai tika nosūtīts paziņojums par iebildumiem. Turklāt Komisija neesot veikusi izmeklēšanu attiecībā uz pārkāpumā iesaistītajām personām un attiecīgajām uzņēmumu vienībām, lai vispusīgi noskaidrotu lietas faktiskos apstākļus. Prasītāja uzskata, ka šo Komisijas kļūdu dēļ tai ir liegta iespēja iegūt attaisnojošus pierādījumus un pienācīgi aizstāvēties.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-678/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Slovākija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Savienības pašu resursi — Dalībvalstu finansiālā atbildība — Pienākums samaksāt Komisijai summu, kas atbilst zaudētajiem pašu resursiem — Komisijas vēstule — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 14. septembra rīkojums – Slovākija/Komisija
   (Lieta T-678/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Savienības pašu resursi - Dalībvalstu finansiālā atbildība - Pienākums samaksāt Komisijai summu, kas atbilst zaudētajiem pašu resursiem - Komisijas vēstule - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   (2015/C 381/41)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāve – B. Ricziová)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Grønfeldt, A. Tokár un M. Wasmeier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta lēmumu, kas it kā esot ietverts 2014. gada 15. jūlija vēstulē BUDG/B/03MV D (2014) 2351197, ar ko pēdējā minētā pieprasīja Slovākijas Republikai nodot tās rīcībā bruto summu EUR 1 6 02  457,33 apmērā (no kuras ir jāatskaita 25 % kā iekasēšanas izmaksas), kas atbilst zaudētajiem pašu tradicionālajiem līdzekļiem, vēlākais pirmajā darbdienā pēc deviņpadsmitās tā otrā mēneša dienas, kas seko minētās vēstules nosūtīšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               par Vācijas Federatīvās Republikas un Rumānijas pieteikumiem par iestāšanos lietā nelemt;

               3)

               Slovākijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Slovākijas Republika, Komisija, Vācijas Federatīvā Republika un Rumānija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-356/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūnija iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – krimināllieta pret Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūnija iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – krimināllieta pret Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol

   (Lieta C-356/16)
   (2016/C 335/49)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Wamo BVBA, Luc Cecile Jozef Van Mol

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj valsts likumu, ar kuru fiziskām vai juridiskām personām tiek aizliegts izplatīt ar estētiskās ķirurģijas vai neķirurģiskas estētiskās medicīnas procedūrām saistītu reklāmu, kā tas ir atbilstoši 2013. gada 23. maijaWet tot regeling van de vereiste kwalificaties om ingrepen van niet-heelkundige esthetische geneeskunde en esthetische heelkunde uit te voeren en tot regeling van de reclame en informatie betreffende die ingrepen (Likums, ar ko reglamentē neķirurģiskas estētiskās medicīnas un estētiskās ķirurģijas procedūru veikšanai nepieciešamo kvalifikāciju un ar šīm procedūrām saistītu reklāmu un informāciju; Beļģijas Oficiālais Vēstnesis, 2013. gada 2. jūlijs) 20/1. pantam, kas ir iekļauts ar 2014. gada 10. februāraWet houdende diverse bepalingen inzake gezondheid (Likums, ar ko nosaka dažādus noteikumus veselības jomā; Beļģijas Oficiālais Vēstnesis, 2014. gada 30. aprīlis)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV 2005, L 149, 22. lpp.).


title: Lieta F-93/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. novembrī — N /Parlaments

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/75

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. novembrī — N/Parlaments
   (Lieta F-93/08)
   (2009/C 44/134)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: N, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasītāja novērtējuma ziņojuma attiecībā uz laikposmu no 01/01/07 līdz 30/04/07 atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 4. marta lēmumu, ar kuru prasītājam nodarīts kaitējums, apstiprinot un galīgi pieņemot viņa novērtējuma ziņojumu attiecībā uz laikposmu no 01/01/07 līdz 30/04/07;

               —

               atcelt minēto strīdīgo ziņojumu;

               —

               atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2008. gada 25. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība ar lūgumu atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-283/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Administrativen sad — grad Varna (Bulgārija) — Serebryanniy vek EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 6. jūnijā iesniedza Administrativen sad — grad Varna (Bulgārija) — Serebryanniy vek EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-283/12)
   2012/C 243/16
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad — grad Varna

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Serebryanniy vek EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nemateriālo aktīvu iegūšana, pārņemot izdevumus par iznomātas vai lietošanā nodotas mantas uzlabošanu, nozīmē veikt maksājumu par uzlabošanas pakalpojumu pat tad, ja saskaņā ar līgumu mantas īpašniekam nepienākas atlīdzība?

               2)

               Vai Direktīvas 2006/112 2. panta 1. punkta c) apakšpunktam un 26. pantam ir pretrunā valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pakalpojuma, ko veido iznomātas vai lietošanā nodotas mantas uzlabošana, sniegšana bez atlīdzības visos gadījumos ir uzskatāma par apliekamu ar nodokli? Vai tādos apstākļos kā pamatlietā atbildes sniegšanai uz šo jautājumu ir nozīme tam, ka:

                           —

                           bezatlīdzības pakalpojuma sniedzējs ir īstenojis tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu attiecībā uz uzlabošanas darbu veikšanai izmantotajām precēm un pakalpojumiem, kas tam arī vēl nebija liegts ar spēkā stājušos nodokļu revīzijas aktu?

                           —

                           nodokļu revīzijas brīdī sabiedrība vēl nebija uzsākusi veikt ar nodokli apliekamus darījumus saistībā ar zemes gabaliem, bet līguma spēkā esamības termiņš vēl nebija beidzies?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 62. un 63. pantam ir pretrunā valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru nodokļa maksāšanas pienākums par darījumu rodas nevis pakalpojuma sniegšanas (šajā gadījumā — uzlabošanas darbu veikšanas) brīdī, bet tad, kad līguma vai lietošanas beigās faktiski tiek atgūta manta uzlabotā stāvoklī?

               4)

               Ja uz pirmo un otro jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde: saskaņā ar kādu Direktīvas 2006/112 VII sadaļas noteikumu ir jānosaka PVN aprēķinu bāze, ja bezatlīdzības darījums neietilpst direktīvas 26. panta piemērošanas jomā?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-573/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. decembra spriedums — JAS /Komisija (Muitas savienība — Zilo džinsa bikšu imports — Krāpšana — Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa — Regulas (EEK) Nr. 1430/79 13. pants — Muitas kodeksa 239. pants — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu — Īpašas situācijas esamība — Taisnīguma klauzula — Komisijas lēmums)

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. decembra spriedums — JAS/Komisija
   (Lieta T-573/11) (1)

   (Muitas savienība - Zilo džinsa bikšu imports - Krāpšana - Ievedmuitas nodokļa pēcmuitošanas piedziņa - Regulas (EEK) Nr. 1430/79 13. pants - Muitas kodeksa 239. pants - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu - Īpašas situācijas esamība - Taisnīguma klauzula - Komisijas lēmums)
   2014/C 24/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: JAS Jet Air Service France (JAS) (Mesnil-Amelot, Francija) (pārstāvji — T. Gallois un E. Dereviankine, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B.-R. Killmann, L. Keppenne un C. Soulay)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 5. augusta lēmumu, ar kuru īpašā situācijā ir konstatēts, ka nav pamatota ievedmuitas nodokļa atlaišana (lieta REM 01/2008)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               JAS Jet Air Service France (JAS) sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-417/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu — Netranspozīcija)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/22

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (lieta C-417/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu - Netranspozīcija)
   2009/C 180/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-A. Gilly un U. Wölker)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — S. Ossowski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (OV L 143, 56. lpp.) prasības.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu prasības, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta T-74/05: Pirmās instances tiesas  2006. gada 3. aprīļa  rīkojums —  The International Institute for the Urban Environment  pret Komisiju (Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības programma  Jauninājumu veicināšana un MVU līdzdalības rosināšana  — Kopienas finansējums — EKL 230. un 238. pants — Šķīrējklauzula — Prasība par tiesību akta atcelšanu — Pieņemamība)

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/30

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 3. aprīļa rīkojums — The International Institute for the Urban Environment pret Komisiju
   (Lieta T-74/05) (1)

   (Pētniecības un tehnoloģiskās attīstības programma “Jauninājumu veicināšana un MVU līdzdalības rosināšana” - Kopienas finansējums - EKL 230. un 238. pants - Šķīrējklauzula - Prasība par tiesību akta atcelšanu - Pieņemamība)
   (2006/C 143/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: The International Institute for the Urban Environment, Delfta (Nīderlande) (pārstāvis — P. ter Burg, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvisji — L. Ström van Lier, pārstāvis, kam palīdz J. Stuyck, avocat)
   Priekšmets
   Prasība celta saskaņā ar EKL 230. un 238. pantu par atlīdzību, ko prasītājs prasa saistībā ar divu līgumu izpildi IPS-1999-00016 un IPS-1999-00022, kuri noslēgti pētniecības un tehnoloģiskās attīstības programmas “Jauninājumu veicināšana un MVU līdzdalības rosināšana” ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītājs sedz visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 106, 30.04.2005.


title: Lieta C-131/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Philippe Daras/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Philippe Daras/Région wallonne
   (lieta C-131/09)
   2009/C 153/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Philippe Daras

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 1. panta 5. punktu var interpretēt tā, ka ar to no tās piemērošanas jomas ir izslēgti tādi tiesību akti kā Valonijas reģiona 2008. gada 17. jūlija dekrēts par atļaujām, kuras pamato primāri vispārējo interešu iemesli, kuros, lai piešķirtu būvatļaujas, vides atļaujas un vienreizējas atļaujas attiecībā uz darbībām un darbiem, kas tajā uzskaitīti, ir tikai paziņots, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”, un ar kuriem ir “apstiprinātas” atļaujas, attiecībā uz kurām ir norādīts, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”?

               2.

                           a)

                           Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram ir jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot?

                           b)

                           Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi?

                           c)

                           Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/11/EK, ar kuru groza Direktīvu 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 73, 5. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EKK un 96/61/EK (OV L 73, 5. lpp.).

      (4)  Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmums 2005/370/EK par to, ka Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-89/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūlija spriedums – Nanu-Nana Joachim Hoepp/ITSB – Vincci Hoteles (“NANU”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “NANU” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NAMMU” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūlija spriedums – Nanu-Nana Joachim Hoepp/ITSB – Vincci Hoteles (“NANU”)
   (Lieta T-89/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “NANU” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “NAMMU” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 279/35)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brēmene, Vācija) (pārstāvji – A. Nordemann un T. Boddien, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2010. gada 25. novembra lēmumu lietā R 641/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vincci Hoteles, SA un Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 9.4.2011.


title: Lieta C-330/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. jūlijā iesniedza Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Szemerey Gergely / Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. jūlijā iesniedza Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Szemerey Gergely/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

   (Lieta C-330/14)
   2014/C 303/37
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Szemerey Gergely

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai elastības princips un princips par iespēju grozīt Regulas (EK) Nr. 796/2004 (1) preambulas 20. apsvērumu, tās preambulas 27. apsvērumu un Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (2) preambulas 18., 23. un 26. apsvērumu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru gadījumā, ja tiek audzēta reta augu suga, maksājuma pieteikumam ir jāpievieno sertifikāts par retu augu sugu, ņemot vērā administratīvo praksi, saskaņā ar kuru sertifikātu bija iespējams pieprasīt tikai pirms maksājuma pieteikuma laikā no 2010. gada 2. līdz 15. aprīlim, to bija iespējams pievienot tikai vienlaicīgi ar vienotā maksājuma pieteikuma iesniegšanu un valsts tiesiskajā regulējumā nav ļauts labot trūkumus pieteikumā, kas tika radīti sertifikāta neesamības dēļ?

               2)

               Vai šī sistēma atbilst dalībvalsts pienākumam neapdraudēt kopējās lauksaimniecības politikas mērķus vai arī var atzīt, ka 2010. gadā, brīdī, kad tika grozīts tiesiskais regulējums [Zemkopības un lauku attīstības ministrijas 2009. gada 14. maija Noteikumu Nr. 61/2009 43. panta 6. punkta grozījums, kas tiesiskajā regulējumā ieviests ar Zemkopības un lauku attīstības ministrijas 2010. gada 30. marta Noteikumiem Nr. 31/2010], lauksaimniekiem, kuri audzē retus augus, Savienības tiesībās paredzēto tiesību saņemt atbalstu izpilde bija neiespējama vai pārlieku sarežģīta un neparedzama?

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 796/2004 preambulas 57. apsvērumam vai Regulas (EK) Nr. 1122/2009 preambulas 75. apsvērumam un it īpaši samērīguma principam atbilst administratīvā prakse, ar kuru sertifikāta par retu augu sugu neesamības gadījumā, neņemot vērā nolūku, neuzmanību vai citus apstākļus, tiek noteikts sods par pārdeklarēšanu attiecībā uz visu maksājuma pieteikumu, pat ja maksājuma pieteikums pārējā daļā un attiecībā uz visu zemes gabalu atbilst prasībām atbalsta saņemšanai un lauksaimnieks audzē deklarētus augus deklarētā platībā?

               4)

               Vai Regulas (EK) Nr. 796/2004 preambulas 67. vai 71. apsvērumā vai Regulas (EK) Nr. 1122/2009 preambulas 75. apsvērumā paredzētie atbrīvojuma iemesli ir piemērojami gadījumā, ja lauksaimnieks kā ārkārtas apstākli norāda pretrunīgu vai nepietiekamu administratīvo praksi un var pierādīt, ka viņa kļūdu pilnībā vai daļēji izraisīja administratīvās iestādes rīcība?

               5)

               Vai apstiprinātu paziņojumu par nepārvaramas varas situāciju, ko lauksaimnieks ir iesniedzis saistībā ar pilnīgu ražas (sējas) zudumu, var uzskatīt par pareizu informāciju, uz kuru ir atsauce Regulas (EK) Nr. 796/2004 preambulas 67. apsvērumā un Regulas (EK) Nr. 1122/2009 preambulas 93. apsvērumā, kas atbrīvo lauksaimnieku no pienākuma iesniegt sertifikātu par retu augu sugu un tādējādi atbrīvo viņu no soda saistībā ar visu maksājuma pieprasījumu?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulās (EK) Nr. 1782/2003 un (EK) Nr. 73/2009, kā arī lai ieviestu savstarpēju atbilstību saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 479/2008 (OV L 141, 18. lpp.).

      (2)  Komisijas 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1122/2009, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu (OV L 316, 65. lpp.).


title: Lieta T-30/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. februāra spriedums – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INSTINCT” un “NATURE’S VARIETY” — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Izmantošanas raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/11

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. februāra spriedums – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended”)
   (Lieta T-30/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INSTINCT” un “NATURE’S VARIETY” - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Izmantošanas raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkts)
   (2017/C 095/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji T. Elias, barrister, un B. Cookson, solicitor, vēlāk – M. Montañá Mora, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – E. Zaera Cuadrado)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Natural Instinct Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – C. Spintig, S. Pietzcker, advokāti, un B. Brandreth, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 26. novembra lēmumu lietā R 2944/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp M. I. Industries un Natural Instinct

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2015. gada 26. novembra lēmumu lietā R 2944/2014-5, ciktāl tā secināja agrākās vārdiskās preču zīmes “INSTINCT” faktiskas izmantošanas neesamību;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no M. I. Industries Inc. tiesāšanās izdevumiem;

               4)

               M. I. Industries sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem pati;

               5)

               Natural Instinct Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta C-384/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 18. septembra rīkojumu — Gemeente Rotterdam pret Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 18. septembra rīkojumu — Gemeente Rotterdam pret Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   (Lieta C-384/06)
   (2006/C 310/04)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Raad van State (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gemeente Rotterdam

      Atbildētājs: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai dalībvalstij, proti, tās iestādei kompetence tieši — nepastāvot atbilstošam pamatojumam valsts tiesību aktos — izriet no Regulas noteikumiem?

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 23. panta 1. punkts Padomes 1988. gada 19. decembra Regulā (EEK) Nr. 4253/88 (1), ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1993. gada 20. jūlija Regulu (EK) Nr. 2082/93 (OV L 193, 20. lpp.) (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 4253/88”), atļauj, pamatojoties uz lēmumu par atbalsta apmēra noteikšanu, pieprasīt atmaksāt jau piešķirto atbalsta daļu, jo Regulas Nr. 4253/88 23. pants uzliek dalībvalstīm šādu pienākumu, ja ir konstatēti pārkāpumi vai nolaidības 23. panta izpratnē?

               2)

               Noraidošas atbildes gadījumā — vai saskaņā ar EKL 10. pantu, ko aplūko kopā ar 249. pantu, ir interpretējami atbilstoši Regulai tādi valsts tiesību akti kā Algemene wet bestuursrecht [Vispārīgais administratīvo tiesību likums], 4:49 panta 1. punkts, pamatojoties uz kuru iestādei ir tiesības atsaukt lēmumu par atbalsta apmēra noteikšanu vai to grozīt atbalsta saņēmējam nelabvēlīgā veidā, ja (a) ir konstatēti fakti vai apstākļi, par kuriem iestāde iepriekš, nosakot atbalsta apmēru, nav varējusi zināt un dēļ kuriem atbalsts būtu nosakāms mazākā apmērā, nekā iepriekš ticis noteikts lēmumā par atbalsta piešķiršanu, (b) atbalsta apmērs ir noteikts nepamatoti un atbalsta saņēmējs to zināja vai viņam tas bija jāzina, vai (c) atbalsta saņēmējs pēc atbalsta apmēra noteikšanas nav izpildījis pienākumus saistībā ar atbalsta piešķiršanu?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai šādu interpretāciju ierobežo Kopienu tiesību vispārējie principi, it īpaši tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips?

               4)

               Ja uz trešo prejudiciālo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, attiecībā uz ierobežojumiem rodas šāds jautājums: vai Algemene wet bestuursrecht 4:49 panta 1. punkta pamatā esošo tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu piemērojamība var būt plašāka nekā Kopienu tiesību principiem, it īpaši tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principiem, kas ir jāņem vērā, piemērojot Regulu (EEK) Nr. 4253/88?

               5)

               Vai, ņemot vērā EKL 10. pantu, piemērojot Kopienu tiesību tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu, ir būtiska nozīmē tam, ka atbalsta saņēmējs ir publisko tiesību juridiskā persona?

      (1)  OV L 374, 1. lpp.


title: Lieta C-414/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 27. jūlijā iesniedza Bundesarbeitsgericht (Vācija) – Vera Egenberger/Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

   (Lieta C-414/16)
   (2016/C 419/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesarbeitsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vera Egenberger

      Atbildētāja: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2000/78/EK (1) 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds darba devējs kā atbildētāja šajā lietā – vai attiecīgi tās vārdā baznīca – juridiski saistoši pats var noteikt, vai darbības īpatnību vai tās veikšanas apstākļu dēļ kandidāta konkrēta reliģija ir īsta, likumīga un attaisnota profesionālā prasība, ņemot vērā darba devēja ētosu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               vai tādā lietā kā šī nav jāpiemēro valsts tiesību norma, kāda šajā gadījumā ir AGG 9. panta 1. punkta pirmā alternatīva, saskaņā ar kuru atšķirīga attieksme reliģijas dēļ saistībā ar darbu reliģiskās kopienās un tām pakļautās institūcijās ir pieļaujama arī tad, ja konkrēta reliģija, ņemot vērā šīs reliģiskās kopienas identitāti, ir pamatota profesionālā prasība saistībā ar šīs kopienas pašnoteikšanās tiesībām?

               3)

               Turklāt, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               kādas prasības saskaņā ar Direktīvas 2000/78/EK 4. panta 2. punktu ir jāizvirza darbības īpatnībām vai tās veikšanas apstākļiem kā īsta, likumīga un attaisnota profesionālā prasība, ņemot vērā organizācijas ētosu?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.).


title: Lieta C-502/07: Tiesas (otrā palāta palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — K-1 sp. z o.o. / Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy (PVN — Pārkāpumi nodokļa maksātāja deklarācijā — Papildu nodoklis)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/4

         Tiesas (otrā palāta palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — K-1 sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

   (Lieta C-502/07) (1)

   (PVN - Pārkāpumi nodokļa maksātāja deklarācijā - Papildu nodoklis)
   (2009/C 55/05)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: K-1 sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sad Administracyjny (Polija) — 2. panta 1. un 2. daļas interpretācija Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmajā direktīvā 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (OV L 71, 1301. lpp.), kā arī 2. panta, 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 10. panta 2. punkta, 27. panta 1. punkta un 33. panta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Valsts tiesību akti, ar ko tiek paredzēts papildu nodokļu maksājums gadījumā, ja nodokļu maksātāja PVN deklarācijā tiek konstatētas neprecizitātes
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               kopējā pievienotās vērtības nodokļu sistēma, kā tā ir definēta 2. panta pirmajā un otrajā daļā Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmajā direktīvā 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu, kā arī 2. pantā, 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 10. panta 2. punktā Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīvu 2004/66/EK, neliedz dalībvalstij savos tiesību aktos paredzēt tādu pievienotās vērtības nodokļa maksātājiem piemērojamu administratīvu sankciju kā “papildu nodokļa maksājums”, kas ir paredzēts 2004. gada 11. marta Likuma par nodokli precēm un pakalpojumiem (ustawa o podatku od towarów i usług) 109. panta 5. un 6. punktā;

               2)

               noteikumi, kas ir minēti 2004. gada 11. marta Likuma par nodokli precēm un pakalpojumiem 109. panta 5. un 6. punktā, nav “īpaši atkāpes pasākumi”, kuru mērķis ir novērst krāpšanu vai nodokļu nemaksāšanu, kā tas ir paredzēts Sestās direktīvas 77/388 27. panta 1. punktā;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 33. pants grozītajā redakcijā neliedz paturēt spēkā tādus noteikumus, kas ir paredzēti 2004. gada 11. marta Likuma par nodokli precēm un pakalpojumiem 109. panta 5. un 6. punktā.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.


title: Lieta T-110/12 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Iranian Offshore Engineering & Construction /Padome (Pagaidu noregulējums — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/18

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. marta rīkojums — Iranian Offshore Engineering & Construction/Padome
   (Lieta T-110/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   2013/C 147/33
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — P. Plaza García un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Pieteikums par, pirmkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmuma 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), ciktāl prasītājas nosaukums ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā, un, otrkārt, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) piemērošanas apturēšanu, ciktāl šīs regulas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 3. februārī lietā T-137/03 Ornella Mancini pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Medicīnas konsultanta amats — Grozījumi darba sludinājumā — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Atlases komisijas sastāvs — Salīdzinošā sasniegumu pārbaude — Acīmredzama kļūda novērtējumā — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/27

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 3. februārī
   lietā T-137/03 Ornella Mancini pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Medicīnas konsultanta amats - Grozījumi darba sludinājumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Atlases komisijas sastāvs - Salīdzinošā sasniegumu pārbaude - Acīmredzama kļūda novērtējumā - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2005/C 93/53)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-137/03 Ornella Mancini, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdne, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv É. Boigelot, avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas lēmumu neapstiprināt prasītājas kandidatūru “Medicīnas dienesta - Brisele” vienības medicīnas konsultanta amatā un lēmumu iecelt citu kandidātu minētajā amatā un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili un tiesnesis V. Vadapalas, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2005. gada 3. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katra puse sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-100/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-345/08 Helena Rubinstein SNC, L’Oréal SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Allergan, Inc 2011. gada 2. martā iesniedza Helena Rubinstein un L’Oréal

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/12

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedumu lietā T-345/08 Helena Rubinstein SNC, L’Oréal SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Allergan, Inc2011. gada 2. martā iesniedza Helena Rubinstein un L’Oréal

   (Lieta C-100/11 P)
   2011/C 145/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Helena Rubinstein SNC un L’Oréal SA (pārstāvis — A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Allergan, Inc

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 16. novembra spriedumu apvienotajās lietās T-345/08 un T-357/08;

               —

               noraidīt apelācijas sūdzības, ko Allergan, Inc. bija iesniegusi par Biroja Anulēšanas nodaļas 2007. gada 28. marta lēmumu lietā 1118 C (Helena Rubinstein SNC, “BOTOLIST”) un 2007. gada 4. aprīļa lēmumu lietā 1120 C (L’Oréal SA, “BOTOCYL”);

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Tiesā un Vispārējā tiesā, kā arī izdevumus, kas radušies procesā Biroja Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams turpmāk norādīto iemeslu dēļ.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi (RKPZ) (1) 52. panta 1. punktu, to aplūkojot kopsakarā ar RKPZ 8. panta 5. punktu, jo tā esot nospriedusi, ka Birojam bija pamats konstatēt, ka agrākām preču zīmēm, uz kurām atsaucas Allergan, Inc., ir bijusi reputācija un ka apstrīdēto preču zīmju izmantošana ļautu netaisnīgi gūt labumu no agrāko preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas vai tām kaitētu.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi RKPZ 115. pantu, to aplūkojot kopsakarā ar grozītās Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (2), 1. panta 38. noteikuma 2. punktu (turpmāk tekstā — “38. noteikums” un “Īstenošanas regula”), jo tā esot ņēmusi vērā pierādījumu, kas nav iesniegts procesa valodā.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi RKPZ 63. pantu, jo tā esot pārbaudījusi un apstiprinājusi apstrīdētos lēmumus, izmantojot kļūdainus juridiskus kritērijus.
   Vispārējā tiesa esot pārkāpusi RKPZ 73. pantu, jo tā esot nospriedusi, ka apstrīdētajos lēmumos nav pārkāpts pienākums norādīt pietiekamu pamatojumu.

      (1)  OV L 11, 1. lpp.

      (2)  OV L 303, 1. lpp.


title: Lieta F-39/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. aprīlī  – ZZ /Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI)

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/58

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. aprīlī – ZZ/Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI)
   (Lieta F-39/14)
   2014/C 421/83
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – A. Pappas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt līgumu ar prasītāju un atlīdzināt nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 28. jūnija Lēmumu EVTI/2013/ED/23 par līguma nepagarināšanu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt zaudējumu atlīdzību EUR 20  000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-149/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra rīkojums — Spānija/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Publikācija Oficiālajā Vēstnesī — Nepieņemamība)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra rīkojums — Spānija/Komisija
   (Lieta T-149/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Publikācija Oficiālajā Vēstnesī - Nepieņemamība)
   2013/C 359/26
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāves — sākotnēji S. Centeno Huerta, vēlāk M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall, J. Baquero Cruz un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/126/12, lai izveidotu rezerves sarakstu asistentu (AST 3) pieņemšanai darbā pētniecības nozarē šādās jomās “Bioloģija/Dzīvības zinātnes un veselības zinātnes”, “Ķīmija”, “Fizika un materiālzinātnes”, “Kodolpētniecība”, “Inženierbūvniecība un mašīnbūve” un “Elektronikas un elektrotehnikas inženierija” (OV 2012, C 394 A, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               Spānijas Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-269/16: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 24. marta rīkojums (Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de lo Social n°2 de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/13

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 24. marta rīkojums (Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de lo Social no2 de Terrassa (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elena Barba Giménez/Francisca Carrión Lozano

   (Lieta C-269/16) (1)

   (2017/C 202/20)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta C-557/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 14. decembra rīkojumu — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH / Tele2 Telecommunication GmbH

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 14. decembra rīkojumu — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH

   (Lieta C-557/07)
   (2008/C 64/30)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof [Augstākā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH

      Atbildētāja: Tele2 Telecommunication GmbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 8. panta 3. punktā lietotais jēdziens “starpnieks” ir jāinterpretē tā, ka tas ietver arī piekļuves sniedzēju, kas lietotājam dod tikai pieeju tīklam, piešķirot dinamisko IP adresi, bet pats tam nesniedz nekādus pakalpojumus (“services”), piemēram, e-pastu, FTP vai datnes koplietošanu, kā arī juridiski vai faktiski nekontrolē lietotāja izmantotos pakalpojumus?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša,
               vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (2) 8. panta 3. punkts, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē 6. un 15. pantu, ir jāinterpretē (šauri), ka tas nepieļauj personu datu nodošanu privātām trešajām personām, lai ierosinātu civillietu iespējamu autora izņēmuma tiesību (darba izmantošanas un lietošanas tiesības) pārkāpumu gadījumā?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.

      (2)  OV L 157, 45. lpp.


title: Lieta T-521/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Izliektas un leņķveida līnijas attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo izliektu un leņķveida līniju, reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme kas attēlo lielo burtu “D” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/33

         Vispārējās tiesas 2017. gada 20. jūlija spriedums – Diesel/EUIPO – Sprinter megacentros del deporte (Izliektas un leņķveida līnijas attēls)

   (Lieta T-521/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo izliektu un leņķveida līniju, reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme kas attēlo lielo burtu “D” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 283/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diesel SpA (Breganze, Itālija) (pārstāvji – A. Gaul, M. Frank, A. Parassina un K. Dani, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – J. Ivanauskas un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elče, Spānija) (pārstāvis – S. Malynicz, QC)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 3291/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Diesel un Sprinter megacentros del deporte

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2015. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 3291/2014-2;

               2)

               EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Diesel SpA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Sprinter megacentros del deporte, SL sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-380/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. augustā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Dorothea Eckert un Karl-Heinz Dallner / Condor Flugdienst GmbH

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 8. augustā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Dorothea Eckert un Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-380/14)
   2014/C 421/26
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

   Lieta ar Tiesas 2014. gada 9. septembra rīkojumu ir izslēgta no Tiesas reģistra.


title: Lieta T-335/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Bulgārija/Komisija (ELGF un ELFLA — Izdevumi, kas izslēgti no finansējuma — Vienotais platībmaksājums — “Lauksaimniecībai nelabvēlīgi reģioni” — Papildu valsts tiešie maksājumi — Ģeogrāfiskās informācijas sistēmas un zemesgabalu identifikācijas sistēmas funkcionēšana — Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants — Samērīgums — Tiesiskā noteiktība — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/19

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. maija spriedums — Bulgārija/Komisija
   (Lieta T-335/11) (1)

   (ELGF un ELFLA - Izdevumi, kas izslēgti no finansējuma - Vienotais platībmaksājums - “Lauksaimniecībai nelabvēlīgi reģioni” - Papildu valsts tiešie maksājumi - Ģeogrāfiskās informācijas sistēmas un zemesgabalu identifikācijas sistēmas funkcionēšana - Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants - Samērīgums - Tiesiskā noteiktība - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 189/38
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji — E. Petranova un T. Ivanov)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Rossi, D. Dimov, G. Koleva un D. Stefanov)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), (OV L 102, 33. lpp.), ciktāl šis lēmums attiecas uz Bulgārijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bulgārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 331, 12.11.2011.


title: Lieta C-440/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-510/14 un T-536/14 STAYWELL HOSPITALITY GROUP UN SHERATON INTERNATIONAL IP/EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP UN STAYWELL HOSPITALITY GROUP (“PARK REGIS”) 2016. gada 4. augustā iesniedza Staywell Hospitality Group Pty Ltd

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/3

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 2. jūnija spriedumu apvienotajās lietās T-510/14 un T-536/14 STAYWELL HOSPITALITY GROUP UN SHERATON INTERNATIONAL IP/EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP UN STAYWELL HOSPITALITY GROUP (“PARK REGIS”) 2016. gada 4. augustā iesniedza Staywell Hospitality Group Pty Ltd

   (Lieta C-440/16 P)
   (2017/C 095/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (pārstāvis – D. Farnsworth, solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Sheraton International IP LLC

   Ar 2017. gada 12. janvāra rīkojumu Tiesa (devītā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.