title: Lieta C-17/19: Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Migrējoši darba ņēmēji – Sociālais nodrošinājums – Regula (EEK) Nr. 1408/71 – Piemērojamie tiesību akti – 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts – Regula (EK) Nr. 883/2004 – 12. panta 1. punkts – 13. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Norīkoti darba ņēmēji – Darba ņēmēji, kas strādā divās vai vairākās dalībvalstīs – Regula (EEK) Nr. 574/72 – 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts – 12.a panta 2. punkta a) apakšpunkts un 4. punkta a) apakšpunkts – Regula (EK) Nr. 987/2009 – 19. panta 2. punkts – Apliecības E 101 un A 1 – Saistoša iedarbība – Piemērojamība – Sociālais nodrošinājums – Darba tiesības)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/17

      Tiesas (piektā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

      (Lieta C-17/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Migrējoši darba ņēmēji - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - Piemērojamie tiesību akti - 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkta b) apakšpunkts - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 12. panta 1. punkts - 13. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Norīkoti darba ņēmēji - Darba ņēmēji, kas strādā divās vai vairākās dalībvalstīs - Regula (EEK) Nr. 574/72 - 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts - 12.a panta 2. punkta a) apakšpunkts un 4. punkta a) apakšpunkts - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 19. panta 2. punkts - Apliecības E 101 un A 1 - Saistoša iedarbība - Piemērojamība - Sociālais nodrošinājums - Darba tiesības)
      (2020/C 240/21)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

         Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Rezolutīvā daļa

      11. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 12.a panta 2. punkta a) apakšpunkts un 4. punkta a) apakšpunkts Padomes Regulas (EEK) Nr. 574/72 (1972. gada 21. marts), ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā – redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 118/97 (1996. gada 2. decembris), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 647/2005 (2005. gada 13. aprīlis) –, kā arī 19. panta 2. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apliecība E 101, ko dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu vai 14. panta 2. punkta b) apakšpunktu Padomes Regulā (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā – redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Regulu Nr. 118/97, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1606/98 (1998. gada 29. jūnijs) –, ir izsniegusi darba ņēmējiem, kuri ir nodarbināti citā dalībvalstī, un apliecība A 1, ko šī iestāde saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 465/2012 (2012. gada 22. maijs), 12. panta 1. punktu vai 13. panta 1. punktu ir izsniegusi šādiem darba ņēmējiem, ir saistošas šīs pēdējās minētās dalībvalsts tiesām tikai sociālā nodrošinājuma jomā.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta C-148/19 P: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 7. maija spriedums – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA/Eiropas Komisija, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH) (Apelācija – Valsts atbalsts – Reģionālais atbalsts metalurģijas nozarei – Lēmums, ar kuru ir atzīts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu – Jēdziens “valsts atbalsts” – Priekšrocība – Privātā komersanta kritērijs – Acīmredzama kļūda – Pierādīšanas pienākums – Pārbaudes tiesā robežas)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/18

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 7. maija spriedums – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA/Eiropas Komisija, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

      (Lieta C-148/19 P) (1)

      (Apelācija - Valsts atbalsts - Reģionālais atbalsts metalurģijas nozarei - Lēmums, ar kuru ir atzīts, ka atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu - Jēdziens “valsts atbalsts” - Priekšrocība - Privātā komersanta kritērijs - Acīmredzama kļūda - Pierādīšanas pienākums - Pārbaudes tiesā robežas)
      (2020/C 240/23)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA (pārstāvji: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart un Q. Declève, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un G. Luengo), Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                     BTB Holding Investments SA un Duferco Participations Holding SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Apvienotās lietas C-168/19 un C-169/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HB (C-168/19), IC (C-169/19)/Istituto nazionale della previdenza sociale (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Personu brīva pārvietošanās – LESD 21. pants – Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips – LESD 18. pants – Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu – Publiskā sektora darba ņēmēji – Vienā dalībvalstī, kas nav pensionāra vecuma pensiju maksājošā dalībvalsts, dzīvojošs pensionārs, kuram nav dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības – Ienākuma nodoklis – Apgalvotais nodokļu priekšrocību zudums – Apgalvotais pārvietošanās brīvības ierobežojums un apgalvotā diskriminācija)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/19

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – HB (C-168/19), IC (C-169/19)/Istituto nazionale della previdenza sociale

      (Apvienotās lietas C-168/19 un C-169/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Personu brīva pārvietošanās - LESD 21. pants - Nediskriminācijas pilsonības dēļ princips - LESD 18. pants - Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu - Publiskā sektora darba ņēmēji - Vienā dalībvalstī, kas nav pensionāra vecuma pensiju maksājošā dalībvalsts, dzīvojošs pensionārs, kuram nav dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības - Ienākuma nodoklis - Apgalvotais nodokļu priekšrocību zudums - Apgalvotais pārvietošanās brīvības ierobežojums un apgalvotā diskriminācija)
      (2020/C 240/24)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: HB (C-168/19), IC (C-169/19)

         Atbildētājs: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Rezolutīvā daļa

      LESD 18. un 21. pantam nav pretrunā tāds nodokļu režīms, kas izriet no konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kura noslēgta starp divām dalībvalstīm un saskaņā ar kuru šo valstu nodokļu kompetence vecuma pensiju aplikšanas ar nodokli jomā tiek sadalīta atkarībā no tā, vai to saņēmēji ir bijuši nodarbināti privātajā vai publiskajā sektorā, un – pēdējā gadījumā – atkarībā no tā, vai viņiem ir vai nav dzīvesvietas dalībvalsts pilsonība.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-184/19: Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hecta Viticol SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīvas 92/83/EEK un 92/84/EEK – Akcīzes nodokļa likme vīnam un nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu – Diferencētas akcīzes nodokļa likmes – Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/19

      Tiesas (septītā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hecta Viticol SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi

      (Lieta C-184/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīvas 92/83/EEK un 92/84/EEK - Akcīzes nodokļa likme vīnam un nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu - Diferencētas akcīzes nodokļa likmes - Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi)
      (2020/C 240/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Bucureşti

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Hecta Viticol SRL

         Atbildētāji: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 7., 11. un 15. pants un Padomes Direktīvas 92/84/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos nav noteikts pienākums noteikt identiskas akcīzes nodokļa likmes alkoholiskajiem dzērieniem, kas ietilpst kategorijā “vīni” Direktīvas 92/83 izpratnē, un tiem, kas ietilpst kategorijā “citi raudzēti dzērieni, izņemot vīnu un alu” šīs direktīvas izpratnē.

                  2)

                  Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek grozīta akcīzes nodokļa likme citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, neparedzot pārejas režīmu, ja šādi grozījumi stājas spēkā astoņas dienas pēc to pamatā esošā tiesību akta publicēšanas un ja tajā netiek prasīts, lai nodokļu maksātāji veiktu turpmākus saimnieciskos pielāgojumus, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-189/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Spenner GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā – Direktīva 2003/87/EK – 10.a pants – Pārejas noteikumi bezmaksas emisiju kvotu sadalei – Lēmums 2011/278/ES – 9. pants – Vēsturiskās darbības līmeņa noteikšana – Ievērojama iekārtas jaudas palielināšana, kas notikusi pirms atsauces perioda – Atbilstošā atsauces perioda noteikšana)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/20

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Spenner GmbH & Co. KG/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-189/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Pārejas noteikumi bezmaksas emisiju kvotu sadalei - Lēmums 2011/278/ES - 9. pants - Vēsturiskās darbības līmeņa noteikšana - Ievērojama iekārtas jaudas palielināšana, kas notikusi pirms atsauces perioda - Atbilstošā atsauces perioda noteikšana)
      (2020/C 240/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Spenner GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Lēmuma 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 9. panta 9. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams ievērojamām esošās iekārtas jaudas izmaiņām, kas notikušas pirms atsauces perioda, kurš noteikts atbilstoši šī lēmuma 9. panta 1. punktam.

                  2)

                  Lēmuma 2011/278 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to valsts kompetentajai iestādei netiek noteikts pienākums pašai noteikt atbilstošo atsauces periodu, lai novērtētu iekārtas vēsturiskās darbības līmeņus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-191/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OI/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa pārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Kompensācija aviopasažieriem iekāpšanas atteikuma gadījumā – Iekāpšanas atteikums – Atcelšana – Savienotais reiss – Izmaiņas, kas kāda gaisa pārvadājuma savienotā reisa rezervācijā veiktas pret pasažiera gribu – Pasažiera ierašanās galamērķī bez kavēšanās)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/21

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OI/Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      (Lieta C-191/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kompensācija aviopasažieriem iekāpšanas atteikuma gadījumā - Iekāpšanas atteikums - Atcelšana - Savienotais reiss - Izmaiņas, kas kāda gaisa pārvadājuma savienotā reisa rezervācijā veiktas pret pasažiera gribu - Pasažiera ierašanās galamērķī bez kavēšanās)
      (2020/C 240/27)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: OI

         Atbildētāja: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar kuru paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, un it īpaši tās 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka kompensācija nav jāizmaksā pasažierim, kam ir vienota rezervācija attiecībā uz savienoto reisu, ja viņa rezervācija ir tikusi mainīta pret viņa gribu, kā rezultātā, pirmkārt, viņš nav iekāpis lidmašīnā pirmajam lidojumam, kurš veidoja viņa rezervēto pārvadājumu, kaut gan šis lidojums tika veikts, un, otrkārt, viņam tika piešķirta vieta vēlākā lidojumā, kas viņam ļāva iekāpt lidmašīnā otrajam lidojumam, kurš veidoja viņa rezervēto pārvadājumu, un tādējādi savā galamērķī nonākt sākotnēji plānotajā ielidošanas laikā.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-208/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NK/MS, AS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Patērētāju tiesības – Direktīva 2011/83/ES – Piemērošanas joma – 3. panta 3. punkta f) apakšpunkts – Jēdziens “līgumi par jaunu ēku būvēšanu” – 16. panta c) punkts – Jēdziens “preces, kas izgatavotas pēc patērētāja specifikācijām vai ir nepārprotami personalizētas” – Līgums starp arhitektu un patērētāju par jaunas vienģimenes mājas projekta izstrādi)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/21

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – NK/MS, AS
      (Lieta C-208/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Patērētāju tiesības - Direktīva 2011/83/ES - Piemērošanas joma - 3. panta 3. punkta f) apakšpunkts - Jēdziens “līgumi par jaunu ēku būvēšanu” - 16. panta c) punkts - Jēdziens “preces, kas izgatavotas pēc patērētāja specifikācijām vai ir nepārprotami personalizētas” - Līgums starp arhitektu un patērētāju par jaunas vienģimenes mājas projekta izstrādi)
      (2020/C 240/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: NK

         Atbildētāji: MS, AS

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK, 3. panta 3. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka starp arhitektu un patērētāju noslēgts līgums, saskaņā ar kuru šis arhitekts apņemas šim patērētājam vienīgi izstrādāt jaunbūvējamas privātmājas projektu un saistībā ar to izstrādāt plānus, nav līgums par jaunas ēkas būvniecību šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 2011/83 2. panta 3. un 4. punkts, kā arī 16. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka starp arhitektu un patērētāju noslēgts līgums, saskaņā ar kuru šis arhitekts apņemas šim patērētājam atbilstoši viņa prasībām un vēlmēm izstrādāt jaunbūvējamas privātmājas projektu un saistībā ar to izstrādāt plānus, nav līgums par preču piegādi, kas izgatavotas pēc patērētāja specifikācijām vai ir nepārprotami personalizētas, šīs pēdējās minētās tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-211/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UO/Készenléti Rendőrség (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – Direktīva 2003/88/EK – Piemērošanas joma – Atkāpe – 1. panta 3. punkts – Direktīva 89/391/EEK – 2. panta 2. punkts – Policijas ātrās reaģēšanas spēku darbība)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/22

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UO/Készenléti Rendőrség

      (Lieta C-211/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - Piemērošanas joma - Atkāpe - 1. panta 3. punkts - Direktīva 89/391/EEK - 2. panta 2. punkts - Policijas ātrās reaģēšanas spēku darbība)
      (2020/C 240/29)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: UO

         Atbildētāja: Készenléti Rendőrség

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs direktīvas 2. panta 1. un 2. punkts ir piemērojams tiesībaizsardzības darbiniekiem, kuri veic uzraudzības pienākumus pie dalībvalsts ārējām robežām trešo valstu valstspiederīgo pieplūduma pie šīm robežām gadījumā, ja vien, ņemot vērā visus atbilstošos apstākļus, būtu jākonstatē, ka veiktie uzdevumi ir izpildīti saistībā ar ārkārtējiem notikumiem, kuru smaguma un plašā mēroga dēļ nepieciešams veikt neatliekamus pasākumus iedzīvotāju dzīvības, veselības un drošības aizsardzībai un kuru pienācīga īstenošana būtu apgrūtināta, ja būtu jāievēro visi minētās direktīvas noteikumi, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-258/19: Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma – Direktīva 77/388/EEK – 10. panta 2. punkta pirmā un trešā daļa, 17. panta 1. punkts un 18. panta 2. punkta pirmā daļa – Direktīva 2006/112/EK – 63. pants, 64. panta 1. punkts, 66. panta pirmās daļas a) – c) punkts, 167. pants un 179. panta pirmā daļa – Pakalpojumu sniegšana pirms Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai – Šī pakalpojuma cenas precīza noteikšana pēc pievienošanās – Rēķins par minēto pakalpojumu, kurš izsniegts un kura apmaksa notikusi pēc pievienošanās – Tiesību uz atskaitīšanu atteikums, pamatojoties uz šo rēķinu, noilguma dēļ – Tiesas kompetence)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/23

      Tiesas (desmitā palāta) 2020. gada 30. aprīļa spriedums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      (Lieta C-258/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Direktīva 77/388/EEK - 10. panta 2. punkta pirmā un trešā daļa, 17. panta 1. punkts un 18. panta 2. punkta pirmā daļa - Direktīva 2006/112/EK - 63. pants, 64. panta 1. punkts, 66. panta pirmās daļas a) – c) punkts, 167. pants un 179. panta pirmā daļa - Pakalpojumu sniegšana pirms Ungārijas pievienošanās Eiropas Savienībai - Šī pakalpojuma cenas precīza noteikšana pēc pievienošanās - Rēķins par minēto pakalpojumu, kurš izsniegts un kura apmaksa notikusi pēc pievienošanās - Tiesību uz atskaitīšanu atteikums, pamatojoties uz šo rēķinu, noilguma dēļ - Tiesas kompetence)
      (2020/C 240/30)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Kúria

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

         Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Tiesas kompetencē nav sniegt atbildi uz Kúria (Augstākā tiesa, Bulgārija) uzdotajiem jautājumiem.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta C-263/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Publiski līgumi – Publiskais iepirkums – Direktīva 2014/24/ES – 1. panta 2. punkts un 72. pants – Direktīva 2014/25/ES – 1. panta 2. punkts un 89. pants – Pārbaudes procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā – Direktīva 89/665/EEK – 2.e panta 2. punkts – Pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras un publiskā iepirkuma procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē – Direktīva 92/13/EEK – 2.e panta 2. punkts – Grozījumi līgumā, kas noslēgts publiskā iepirkuma procedūras beigās – Jaunas iepirkuma procedūras neesamība – Naudas sodi, kas piemēroti līgumslēdzējai iestādei un izraudzītajam pretendentam – Samērīguma princips)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/23

      Tiesas (ceturtā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

      (Lieta C-263/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Publiskais iepirkums - Direktīva 2014/24/ES - 1. panta 2. punkts un 72. pants - Direktīva 2014/25/ES - 1. panta 2. punkts un 89. pants - Pārbaudes procedūras piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma jomā - Direktīva 89/665/EEK - 2.e panta 2. punkts - Pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras un publiskā iepirkuma procedūras ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē - Direktīva 92/13/EEK - 2.e panta 2. punkts - Grozījumi līgumā, kas noslēgts publiskā iepirkuma procedūras beigās - Jaunas iepirkuma procedūras neesamība - Naudas sodi, kas piemēroti līgumslēdzējai iestādei un izraudzītajam pretendentam - Samērīguma princips)
      (2020/C 240/31)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt.g

         Atbildētāja: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Piedaloties: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/66/EK (2007. gada 11. decembris), 2.e panta 2. punkts, Padomes Direktīvas 92/13/EEK (1992. gada 25. februāris), ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, kas grozīta ar Direktīvu 2007/66, 2.e panta 2. punkts, Direktīvas 2007/66 19.–21. apsvērums, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/25/ES (2014. gada 26. februāris) par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, un ar ko atceļ Direktīvu 2004/17/EK, 12., 113., 115. un 117. apsvērums, 1. panta 2. punkts un 89. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru tādas pārbaudes procedūras ietvaros, ko pārbaudes iestāde ir uzsākusi pēc savas ierosmes, ļauj attiecināt atbildību un uzlikt naudas sodu ne vien līgumslēdzējai iestādei, bet arī izraudzītajam publiskā iepirkuma līguma pretendentam gadījumā, ja, grozot šo līgumu tā izpildes laikā, prettiesiski nav ievēroti noteikumi par publisko iepirkumu. Tomēr, ja šāda iespēja ir paredzēta valsts tiesiskajā regulējumā, pārbaudes procedūrā ir jāievēro Savienības tiesības, tostarp vispārējie šo tiesību principi, ciktāl attiecīgais publiskais iepirkums pats par sevi ietilpst direktīvu par publisko iepirkumu materiālajā piemērošanas jomā vai nu ab initio, vai pēc tā prettiesiskajiem grozījumiem.

                  2)

                  Naudas soda apmērs par prettiesisku starp līgumslēdzēju iestādi un izraudzīto pretendentu noslēgtā publiskā iepirkuma līguma grozījumu veikšanu ir jānosaka, ņemot vērā katras puses rīcību.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta C-266/19: Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EIS GmbH/TO (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patērētāju aizsardzība – Direktīva 2011/83/ES – 6. panta 1. punkta c) un h) apakšpunkts un 4. punkts – I pielikuma A daļa – Atteikuma tiesības – Informācija, kas tirgotājam ir jāsniedz attiecībā uz atteikuma tiesību īstenošanas nosacījumiem, termiņu un kārtību – Tirgotāja pienākums norādīt savu tālruņa numuru, ja tas “ir” pieejams – Apjoms)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/24

      Tiesas (sestā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EIS GmbH/TO
      (Lieta C-266/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju aizsardzība - Direktīva 2011/83/ES - 6. panta 1. punkta c) un h) apakšpunkts un 4. punkts - I pielikuma A daļa - Atteikuma tiesības - Informācija, kas tirgotājam ir jāsniedz attiecībā uz atteikuma tiesību īstenošanas nosacījumiem, termiņu un kārtību - Tirgotāja pienākums norādīt savu tālruņa numuru, ja tas “ir” pieejams - Apjoms)
      (2020/C 240/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: EIS GmbH

         Atbildētājs: TO

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK 6. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka situācijā, kurā tirgotāja tālruņa numurs parādās viņa interneta vietnē tā, ka vidusmēra patērētājam, proti, samērā informētam, uzmanīgam un apdomīgam patērētājam, tas liek domāt, ka tirgotājs šo numuru izmanto saziņai ar patērētājiem, minētais tālruņa numurs ir jāuzskata par tādu, kas “ir” pieejams šīs tiesību normas izpratnē. Šādā gadījumā šīs direktīvas 6. panta 1. punkta c) un h) apakšpunkts, kā arī 4. punkts, lasot kopsakarā ar tās I pielikuma A daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgotājam, kurš patērētājam – pirms tas uzņemas ārpus uzņēmuma telpām noslēgta līguma vai distances līguma saistības – sniedz informāciju par atteikuma tiesību īstenošanas kārtību, šajā ziņā izmantojot minētā I pielikuma A daļā iekļauto paraugu norādījumiem, šajā informācijā ir jānorāda šis pats tālruņa numurs, lai ļautu patērētājam, izmantojot minēto numuru, paziņot viņam savu iespējamo lēmumu par šo tiesību īstenošanu.

         (1)  OV C 230, 8.7.2019.


title: Lieta C-276/19: Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – Atkāpes – Vienkāršošanas un prevencijas pasākumi attiecībā uz krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas – 395. panta 2. punkts – Dalībvalstu pienākums darīt Komisijai zināmus konkrētus pasākumus, ar kuriem tiek vienkāršota PVN iekasēšanas procedūra – Būtiski grozījumi sākotnēji paziņotajā pasākumā)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/26

      Tiesas (pirmā palāta) 2020. gada 14. maija spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
      (Lieta C-276/19) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - Atkāpes - Vienkāršošanas un prevencijas pasākumi attiecībā uz krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - 395. panta 2. punkts - Dalībvalstu pienākums darīt Komisijai zināmus konkrētus pasākumus, ar kuriem tiek vienkāršota PVN iekasēšanas procedūra - Būtiski grozījumi sākotnēji paziņotajā pasākumā)
      (2020/C 240/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: X. Lewis un J. Jokubauskaitė)

         Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: F. Shibli, kam palīdz O. Thomas, QC, un R. Hill, barrister)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Ieviešot jaunus vienkāršošanas pasākums, ar kuriem, nevērsdamies ar lūgumu Eiropas Komisijā, lai saņemtu Eiropas Savienības Padomes piekrišanu, ir paplašināta Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 (Pievienotās vērtības nodokļa (gala tirgus) 1973. gada rīkojums), kas grozīts ar Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 1975 (Pievienotās vērtības nodokļa (gala tirgus) 1975. gada rīkojums (ar grozījumiem)) paredzētā nulles likme un izņēmums no pievienotās vērtības nodokļa reģistrācijas standarta pienākuma Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 395. panta 2. punkta.

                  2)

                  Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.06.2019.


title: Lieta C-924/19 PPU: Tiesas (virspalāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA un SA juniors (C-925/19 PPU)/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Patvēruma un imigrācijas politika – Direktīva 2013/32/ES – Starptautiskas aizsardzības pieteikums – 33. panta 2. punkts – Nepieņemamības pamati – 40. pants – Turpmāki pieteikumi – 43. pants – Robežprocedūras – Direktīva 2013/33/ES – 2. panta h) punkts, 8. un 9. pants – Aizturēšana – Tiesiskums – Direktīva 2008/115/ES – 13. pants – Efektīvi tiesību aizsardzības līdzekļi – 15. pants – Aizturēšana – Tiesiskums – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Savienības tiesību pārākuma princips)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/26

      Tiesas (virspalāta) 2020. gada 14. maija spriedums (Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA un SA juniors (C-925/19 PPU)/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

      (Lieta C-924/19 PPU) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patvēruma un imigrācijas politika - Direktīva 2013/32/ES - Starptautiskas aizsardzības pieteikums - 33. panta 2. punkts - Nepieņemamības pamati - 40. pants - Turpmāki pieteikumi - 43. pants - Robežprocedūras - Direktīva 2013/33/ES - 2. panta h) punkts, 8. un 9. pants - Aizturēšana - Tiesiskums - Direktīva 2008/115/ES - 13. pants - Efektīvi tiesību aizsardzības līdzekļi - 15. pants - Aizturēšana - Tiesiskums - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Savienības tiesību pārākuma princips)
      (2020/C 240/35)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA un SA juniors (C-925/19 PPU)

         Atbildētājas: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi, 13. pants, to skatot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram grozījumu, kuru administratīvā iestāde izdara attiecībā uz agrākā atgriešanas lēmumā minēto galamērķa valsti, attiecīgais trešās valsts valstspiederīgais var apstrīdēt, vienīgi to pārsūdzot administratīvā iestādē, un nav nodrošināta vēlāka tiesas pārbaude par šīs iestādes lēmumu. Šādā gadījumā Savienības tiesību pārākuma princips, kā arī ar Pamattiesību hartas 47. pantu garantētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem valsts tiesai, kura izskata prasību, ar kuru tiek apstrīdēts atgriešanas lēmuma, ko veido šāds grozījums attiecībā uz galamērķa valsti, tiesiskums no Savienības tiesību viedokļa, ir uzlikts pienākums sevi atzīt par kompetentu izskatīt šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai 33. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas ļauj kā nepieņemamu noraidīt starptautiskās aizsardzības pieteikumu tāpēc, ka pieteikuma iesniedzējs ir ieradies attiecīgās dalībvalsts teritorijā, šķērsojot valsti, kurā viņš nav pakļauts vajāšanai vai būtiska kaitējuma ciešanas riskam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu un par piešķirtās aizsardzības saturu 15. panta nozīmē vai kurā ir garantēta pietiekama līmeņa aizsardzība.

                  3)

                  Direktīva 2013/32, to skatot kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantu un lojālas sadarbības principu, kas izriet no LES 4. panta 3. punkta, ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja par patvēruma pieteikumu ir pieņemts noraidošs lēmums, kas ir apstiprināts ar galīgu tiesas nolēmumu, pirms ir konstatēta minētā noraidošā lēmuma neatbilstība Savienības tiesībām, atbildīgajai iestādei Direktīvas 2013/32 2. panta f) punkta nozīmē nav pienākuma pēc savas ierosmes atkārtoti izskatīt šo pieteikumu. Direktīvas 2013/32 33. panta 2. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi – tas, ka pastāv Tiesas spriedums, ar kuru ir konstatēts, ka valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj noraidīt starptautiskās aizsardzības pieteikumu kā nepieņemamu, pamatojoties uz to, ka pieteikuma iesniedzējs ir ieradies attiecīgās dalībvalsts teritorijā, šķērsojot valsti, kurā viņš nav bijis pakļauts vajāšanai vai būtiska kaitējuma ciešanas riskam vai kurā ir garantēta pietiekama līmeņa aizsardzība, ir nesaderīgs ar Savienības tiesībām, ir jauns elements saistībā ar starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu minētās tiesību normas nozīmē. Turklāt šī tiesību norma nav piemērojama turpmākam pieteikumam šīs direktīvas 2. panta q) punkta nozīmē, ja atbildīgā iestāde konstatē, ka iepriekšējā pieteikuma galīgais noraidījums ir pretrunā Savienības tiesībām. Šāds konstatējums šai atbildīgajai iestādei katrā ziņā ir jāizdara, ja šī neatbilstība Savienības tiesībām izriet no Tiesas sprieduma vai to pakārtoti ir konstatējusi valsts tiesa.

                  4)

                  Direktīva 2008/115 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai, ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgajam uzliktais pienākums pastāvīgi uzturēties tranzīta zonā, kuras perimetrs ir norobežots un slēgts, kuras iekšienē viņa pārvietošanās ir ierobežota un tiek uzraudzīta un kuru viņš nevar pēc savas gribas likumīgi pamest nevienā virzienā, ir brīvības atņemšana, kas ir raksturīga “aizturēšanai” šo direktīvu nozīmē.

                  5)

                  Direktīvas 2013/32 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēja aizturēšanu tranzīta zonā ilgāk par četrām nedēļām.

                  6)

                  Direktīvas 2013/33 8. un 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, pirmkārt, to, ka starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs tiek aizturēts tikai tāpēc, ka viņš nevar nodrošināt savas vajadzības, otrkārt, ka šī aizturēšana notiek, iepriekš nepieņemot pamatotu lēmumu par aizturēšanu un neizvērtējot šāda pasākuma nepieciešamību un samērīgumu, un, treškārt, ka nepastāv nekāda administratīvā lēmuma par šī pieteikuma iesniedzēja aizturēšanu likumības pārbaude tiesā. Savukārt šīs direktīvas 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neprasa, lai dalībvalstis noteiktu maksimālo aizturēšanas ilgumu, ja vien to valsts tiesībās ir nodrošināts, ka aizturēšana turpinās tikai tik ilgi, kamēr pastāv to attaisnojošs pamats, un ar šo pamatu saistītās administratīvās procedūras tiek veiktas rūpīgi.

                  7)

                  Direktīvas 2008/115 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj, pirmkārt, to, ka trešās valsts valstspiederīgais tiek aizturēts tikai tāpēc, ka attiecībā uz viņu ir pieņemts atgriešanas lēmums un viņš nevar nodrošināt savas vajadzības, otrkārt, ka šī aizturēšana notiek, iepriekš nepieņemot pamatotu lēmumu par aizturēšanu un neizvērtējot šāda pasākuma nepieciešamību un samērīgumu, treškārt, ka nepastāv nekāda administratīvā lēmuma par aizturēšanu likumības pārbaude tiesā un, ceturtkārt, ka šī aizturēšana var pārsniegt 18 mēnešus un turpināties, kaut arī izraidīšanas pasākumi vairs neturpinās vai vairs netiek veikti ar nepieciešamo rūpību.

                  8)

                  Savienības tiesību pārākuma princips, kā arī ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu garantētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ir jāinterpretē tādējādi, ka tie valsts tiesai uzliek pienākumu, ja nav valsts tiesību normas, kurā būtu paredzēta administratīvā lēmuma par starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju vai trešo valstu valstspiederīgo, kuru patvēruma pieteikums ir noraidīts, aizturēšanu likumīguma pārbaude tiesā, atzīt sevi par kompetentu lemt par šādas aizturēšanas likumību un pilnvaro šo tiesu nekavējoties atbrīvot attiecīgās personas, ja tā uzskata, ka šī aizturēšana ir tāda, kas ir pretrunā Savienības tiesībām.
                  Direktīvas 2013/33 26. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir prasīts, lai starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējs, kura aizturēšana, kas ir atzīta par nelikumīgu, ir beigusies, varētu atbilstoši valsts tiesībām kompetentajā tiesā atsaukties uz savām tiesībām vai nu uz finansiāla pabalsta saņemšanu, kas viņam ļauj nodrošināt sev mājokli, vai arī izmitināšanu natūrā, un šai tiesai atbilstoši Savienības tiesībām ir iespēja noteikt pagaidu pasākumus pirms tās galīgā nolēmuma.
                  Savienības tiesību pārākuma princips un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantētās tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iesniedzējtiesai uzliek pienākumu – ja nav valsts tiesību normu, kas paredzētu tiesību uz izmitināšanu Direktīvas 2013/33 17. panta nozīmē pārbaudi tiesā, – atzīt sevi par kompetentu izskatīt prasību par šo tiesību nodrošināšanu.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta T-310/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (“JUMEX”)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (“JUMEX”)
      (Lieta T-310/20)
      (2020/C 240/36)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Meksika) (pārstāvji: J.L. Gracia Albero, P. Merino Baylos un E. Cebollero González, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zumex Group, SA (Moncada, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “JUMEX” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 12o329 181

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 9. marta lēmums lietā R 534/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un

                  —

                  piespriest atbildētājam segt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei segt izdevumus procesā EUIPO Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē.

         Izvirzītais pamats:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-311/20: Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – France Agro/EUIPO – Chafay (“Choumicha Saveurs”)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/29

      Prasība, kas celta 2020. gada 26. maijā – France Agro/EUIPO – Chafay (“Choumicha Saveurs”)
      (Lieta T-311/20)
      (2020/C 240/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: France Agro (Aviņona, Francija) (pārstāvis: C. de Haas, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Choumicha Chafay (Kasablanka, Maroka)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesa

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Choumicha Saveurs” sarkanā, oranžā, dzeltenā, bordo, zelta un baltā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 866 553
      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 9. marta lēmums lietā R 1621/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus šajā procesā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-317/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – EnergieVerbund Dresden/Komisija

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/30

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – EnergieVerbund Dresden/Komisija
      (Lieta T-317/20)
      (2020/C 240/38)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: EnergieVerbund Dresden GmbH (Drēzdene, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-318/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – eins energie in sachsen/Komisija

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – eins energie in sachsen/Komisija
      (Lieta T-318/20)
      (2020/C 240/39)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Kemnica, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-319/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – GGEW/Komisija

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/31

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – GGEW/Komisija
      (Lieta T-319/20)
      (2020/C 240/40)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheima, Vācija) (pārstāvji: I. Zenke un T. Heymann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2019. gada 26. februāra lēmumu, ar kuru tika konstatēta koncentrācijas “RWE/E.ON Assets” saderība ar iekšējo tirgu, lieta M.8871 (OV 2020, C 111, 1. lpp.);

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai ir izvirzīti trīs pamati, kuri ir būtībā identiski vai līdzīgi pamatiem, kas izvirzīti lietā T-312/20 EVH/Komisija.


title: Lieta T-323/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Hell Energy Magyarország/EUIPO (“HELL”)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. maijā – Hell Energy Magyarország/EUIPO (“HELL”)
      (Lieta T-323/20)
      (2020/C 240/41)
      Valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hell Energy Magyarország Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: Á. László un B. Mező, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HELL” – reģistrācijas pieteikums Nr. 18002048

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. marta lēmums lietā R 1712/2019-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un uzdot EUIPO turpināt reģistrācijas procesu attiecībā uz atteiktajām precēm.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-327/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Dušas noteka)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/32

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. maijā – Group Nivelles/EUIPO – Easy Sanitary Solutions (Dušas noteka)
      (Lieta T-327/20)
      (2020/C 240/42)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Group Nivelles (Gingelom, Beļģija) (pārstāvis: J.A.M. Jonkhout, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Easy Sanitary Solutions BV (Oldenzaal, Nīderlande)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (Dūšas noteka) – Kopienas dizainparaugs Nr. 107 834-0025

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2020. gada 17. marta lēmums lietā R 2664/2017-3

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt Easy Sanitary Solutions BV Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu, veicot pamatojuma grozījumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 64. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 63. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 5. panta pārkāpums.


title: Lieta T-328/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (“AICOOK”)

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/33

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. maijā – Electrodomesticos Taurus/EUIPO – Shenzhen Aukey E-Business (“AICOOK”)
      (Lieta T-328/20)
      (2020/C 240/43)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Electrodomesticos Taurus, SL (Oliana, Spānija) (pārstāvis – E. Manresa Medina, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd (Šeņžeņa, Ķīna)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “AICOOK” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 174 236

         Process EUIPO: Iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 23. marta lēmums lietā R 2212/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  uzskatīt par pierādītu pretstatītās preču zīmes izmantošanu 7. klasē attiecībā uz “virtuves kombainiem”;

                  —

                  atteikt preču zīmi Nr. 7 174 236 tās līdzības ar pretstatīto preču zīmi dēļ;

                  —

                  un PAKĀRTOTI gadījumā, ja netiktu apmierināts iepriekšminētais, taisīt spriedumu, kurā ir atzīta par pierādītu pretstatītās preču zīmes izmantošana 7. klasē attiecībā uz “virtuves kombainiem”; un

                  —

                  uzdot EUIPO Iebildumu nodaļai, lai tā pieņemtu lēmumu iebildumu procesā B 3006619 (ES preču zīme Nr. 17 174 236 “AICOOK”), uzskatot par pierādītu pretstatītās preču zīmes izmantošanu 7. klasē attiecībā uz “virtuves kombainiem”.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 47. panta 2. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-336/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. maijā – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. maijā – Hypo Vorarlberg Bank/SRB

      (Lieta T-336/20)
      (2020/C 240/44)
      Tiesvedības valoda – vācu.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenca, Austrija) (pārstāvji: G. Eisenberger un A. Brenneis, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2020. gada 19. marta lēmumu par Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (iepriekš – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) un Portigon AG ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/2020/16) (“Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]”), kā arī tā pielikumus un, proti, tiktāl, ciktāl šis lēmums un tā pielikumi skar summas, kas prasītājam ir jāmaksā, kā arī

                  —

                  piespriest Vienotā noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz četriem pamatiem, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-479/19 Hypo Vorarlberg Bank/SRB (1) izvirzītajiem prasības pamatiem.

         (1)  OV 2019, C 305, 58. lpp.


title: Lieta T-339/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. jūnijā – Portigon/SRB

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. jūnijā – Portigon/SRB

      (Lieta T-339/20)
      (2020/C 240/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portigon AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: D. Bliesener, V. Jungkind un F. Geber, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 19. marta lēmumu par ex ante iemaksām Vienotajā noregulējuma fondā par 2016. gadu (Az.: SRB/ES/2020/16), ciktāl lēmums attiecas uz prasītāju;

                  —

                  apturēt tiesvedību saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 69. panta c) un d) punktu tik ilgi, kamēr tiesvedībās lietās T-420/17, T-413/18 un T-481/19 stājas spēkā nolēmums vai tās tiek citādi izbeigtas;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (1), Padomes Īstenošanas regulas Nr. 2015/81 (2) un LESD pārkāpums, piesaistot prasītāju iemaksām fondos.

                              —

                              Atbildētāja nepamatoti esot uzlikusi prasītājai iemaksu pienākumu, jo Regulā Nr. 806/2014 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/59/ES (3) neesot paredzēts iemaksu pienākums noregulējamām iestādēm. LESD 114. pantā esot aizliegts iekasēt iemaksas no tādām iestādēm kā prasītāja.

                              —

                              Tā kā nav saistības ar iekšējo tirgu, likumdevējs neesot bijis tiesīgs iemaksu pienākumu balstīt uz LESD 114. pantu. Savienības līmenī saskaņoti iemaksu noteikumi neatvieglojot pamatbrīvību īstenošanu, ne arī novēršot ievērojamos konkurences izkropļojumus attiecībā uz iestādēm, kas pamet tirgu.

                              —

                              Atbildētāja nepamatoti esot uzlikusi prasītājai pienākumu veikt iemaksas, jo iestāde neesot pakļauta riskam, noregulējuma procedūra atbilstoši Regulai Nr. 806/2014 esot izslēgta un iestādei neesot nozīmes attiecībā uz finanšu sistēmas stabilitāti.

                              —

                              Kopš 2012. gada prasītāja vairs neveicot jaunus darījumus un, pamatojoties uz Komisijas lēmumu par atbalstu, atrodoties likvidācijas procesā. Lielāko daļu tās atlikušo saistību tā kā uzticības persona pārvalda cita tiesību subjekta labā.

                              —

                              Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (4) nav saderīga ar LESD 114. pantu, kā arī Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktu kā būtisku iemaksu aprēķinu regulējumu (LESD 290. pants).

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo aprēķināšanas process nepieļaujot pilnīgu iemaksas aprēķina pamatojumu.

                  3.

                  Trešais prasības pamats: Hartas 16. un 20. panta pārkāpums, jo, pamatojoties uz prasītājas īpašo situāciju, ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts vispārējais vienlīdzības princips. Turklāt apstrīdētais lēmums nesamērīgi iejaucoties prasītājas darījumdarbības brīvībā.

                  4.

                  Ceturtais prasības pamats: Tiesiskās drošības principa pārkāpums, jo atpakaļejoša iedarbība neesot vajadzīga Regulai Nr. 806/2014 noteiktā mērķa sasniegšanai un šajā gadījumā tā neesot pieļaujama tikai tāpēc, lai vienkāršotu procesu.

                  5.

                  Piektais prasības pamats: Būtisku formas noteikumu pārkāpums, jo atbildētāja neesot pietiekami izskaidrojusi faktiskos apstākļus, neesot uzklausījusi prasītāju pirms VNV lēmuma pieņemšanas un savu lēmumu neesot pietiekami pamatojusi.

                  6.

                  Sestais prasības pamats (pakārtoti): Regulas Nr. 806/2014 70. panta 2. punkta, skatīta kopā ar Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punktu, pārkāpums, jo atbildētājai, aprēķinot iemaksu lielumu, no attiecīgajām saistībām esot bijis jāizņem saistības, kas nerada risku.

                  7.

                  Septītais prasības pamats (pakārtoti): Regulas Nr. 806/2014 70. panta 6. punkta, skatīta kopā ar Deleģētās regulas 2015/63 5. panta 3. un 4. punktu, pārkāpums, jo atbildētāja prasītājas iemaksas nepamatoti esot aprēķinājusi, pamatojoties uz bruto pieeju atvasināto instrumentu līgumiem.

                  8.

                  Astotais prasības pamats (pakārtoti): Regulas Nr. 806/2014 70. panta 6. punkta, skatīta kopā ar Deleģētās regulas 2015/63 6. panta 8. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums, jo atbildētāja nepamatoti esot uzskatījusi prasītāju par iestādi, kas tiek reorganizēta.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.).

         (2)  Padomes Īstenošanas regula (ES) 2015/81 (2014. gada 19. decembris), ar ko nosaka vienādus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 piemērošanas nosacījumus attiecībā uz ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā (OV 2015, L 15, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

         (4)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta T-590/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. aprīļa rīkojums – Antonakopoulos/Parlaments

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. aprīļa rīkojums – Antonakopoulos/Parlaments
      (Lieta T-590/18) (1)

      (2020/C 240/46)
      Tiesvedības valoda – franču
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-591/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. aprīļa rīkojums – ZD/Parlaments

text:
               20.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. aprīļa rīkojums – ZD/Parlaments
      (Lieta T-591/18) (1)

      (2020/C 240/47)
      Tiesvedības valoda – franču
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta T-255/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – ClientEarth/Komisija

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/18

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. maijā – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-255/20)
      (2020/C 247/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: F. Logue, Solicitor, un J. Kenny, Barrister-at-law)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 26. februāra netiešo lēmumu lietā GESTDEM Nr. 2019/6819, ar ko prasītājai daļēji atteikta piekļuve dokumentiem;

                  —

                  lemt par tiesāšanās izdevumiem un piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kā arī likt personām, kas iestājušās lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašām.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tiesību kļūdas, izraisot nepareizu izņēmuma saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību piemērošanu (Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otrā daļa) (1), un neesot norādījusi pamatojumu (LESD 296. pants), jo:

                              —

                              nav tāda lēmumu pieņemšanas procesa, kurš būtiski tiktu apdraudēts, ja daļēji tiktu atklāta Briselē notikušās 2019. gada 12. februāra 79. sanāksmes “Tehniskā komiteja – Mehāniskie transportlīdzekļi” (turpmāk tekstā – “B dokuments”) protokola 4. nodaļa;

                              —

                              Komisija neesot pierādījusi, ka, daļēji atklājot B dokumenta 4. nodaļu, būtiski tiktu apdraudēts tās lēmumu pieņemšanas process.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā un tiesību kļūdas, izraisot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta otrajā daļā paredzētā sevišķu sabiedrības interešu kritērija nepareizu piemērošanu, un neesot norādījusi pamatojumu (LESD 296. pants).

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka Komisija, atsaucoties uz Komiteju standarta reglamentu, kas atbilstoši LESD 277. pantam neesot piemērojams, esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-306/20: Prasība, kas celta 2020. gada 19. maijā – Hijos de Moisés Rodríguez González/EUIPO – Īrija un Ornua (“La Irlandesa 1943”)

text:
               27.7.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 19. maijā – Hijos de Moisés Rodríguez González/EUIPO – Īrija un Ornua (“La Irlandesa 1943”)
      (Lieta T-306/20)
      (2020/C 247/45)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hijos de Moisés Rodríguez González, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Spānija) (pārstāvis: P. García Domínguez, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Īrija un Ornua Co-operative Ltd (Dublina, Īrija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme “La Irlandesa 1943” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 043 436

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO paplašinātās Apelācijas padomes 2020. gada 2. marta lēmums lietā R 1499/2016-G

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un – attiecīgā gadījumā – pārējiem atbildētajiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, un 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-283/20: Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Billions Europe u.c./Komisija

text:
               3.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 255/20

      Prasība, kas celta 2020. gada 13. maijā – Billions Europe u.c./Komisija
      (Lieta T-283/20)
      (2020/C 255/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Billions Europe Ltd (Stockton-on-Tees, Apvienotā Karaliste) un septiņi citi prasītāji (pārstāvji: J. Montfort, T. Delille, un P. Chopova-Leprêtre, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Deleģēto regulu (ES) 2020/217 (1) (“apstrīdētā regula”), ciktāl tā attiecas uz titāna dioksīdu, t.i., apstrīdētās regulas 5. apsvērumu, apstrīdētās regulas I un II pielikumu, apstrīdētās regulas III pielikumā paredzētos grozījumus Regulas (EK) Nr. 1272/2008 VI pielikuma 1. daļā (2) un ar apstrīdētās regulas III pielikumu ieviesto ierakstu par titāna dioksīdu Regulas Nr. 1272/2008 VI pielikuma 3. daļā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula tika pieņemta, pārkāpjot dažus obligātos Regulas (EK) Nr. 1272/2008 noteikumus, kuri regulē vielu klasifikāciju attiecībā uz “kancerogenitātes” bīstamību cilvēku veselībai, tostarp, it īpaši, Regulas (EK) Nr. 1272/2008 36. pantu un I pielikuma 3.6. iedaļu.

                              —

                              Riska novērtēšanas komitejas (RAC) esot pieļāvusi vairākus būtiskas faktiskās kļūdas, novērtējot pieejamo informāciju, un neesot veiksmīgi pierādījusi, ka pieejamie dati ir “ticami u pieņemami” un ka TiO2piemīt īpašība izraisīt vēzi. Ja RAC nebūtu pieļāvusi šādas kļūdas, tā noteikti būtu sniegusi atzinumu par “TiO2.nekvalificēšanu”. Tādējādi TiO2 nevarētu tikt likumīgi klasificēta.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula pārkāpj tiesiskās drošības principu. Tirgus dalībniekiem, tostarp prasītājiem, esot liegta iespēja zināt to pienākumu konkrēto apjomu un attiecīgi veikt juridiskos pasākumus. Šī neskaidrība pastāv attiecībā uz saskaņotās klasifikācijas tvērumu, attiecīgo piezīmju paredzēto izmantošanu, apstrīdētās regulas ietekmi uz preču, kuru izgatavošanā izmantots TiO2 vai kuras satur TiO2, tiesisko un normatīvo statusu un šādu preču atkritumu bīstamības klasifikāciju.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula esot pieņemta, pārkāpjot samērīguma principu, jo tā nav nepieciešama (tā kā kancerogēna iedarbība tika novērota tikai pētījumos ar dzīvniekiem tādos ārkārtas plaušu pārslodzes apstākļos, kādus nekad nevarēja sasniegt sliktākajā gadījumā reālās dzīves apstākļos) un TiO2 saskaņotās klasifikācijas radītās negatīvās sekas neesot samērīgas ar tās izvirzītājiem mērķiem.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija esot nepareizi izmantojusi tās rīcības brīvību un esot pārkāpusi savu rūpības pienākumu. Lai pamatotu apstrīdēto regulu, Komisija vienkārši esot balstījusies uz RAC atzinumu par TiO2, neveicot pietiekamu šāda RAC atzinuma pierādījuma spēka vērtējumu, pārkāpjot savus pienākumus šajā sakarā.

                              —

                              Komisija esot izvēlējusies plašo interpretāciju attiecībā uz klasifikācijas, marķēšanas un iepakošanas prasībām, kas regulē “kancerogenitātes” bīstamību cilvēka veselībai, un attiecībā uz to, kas varētu būt “raksturīgā īpašība”. Tā tikai esot balstījusies uz RAC, neveicot šādas plašās interpretācijas ietvara un ietekmes vērtējumu un nenosakot attiecīgās robežas, kas ļautu veikt pareizu piemērošanu. Šādi rīkojoties Komisija esot pamatojusi apstrīdēto regulu uz saturiski neprecīziem faktiem un neesot ņēmusi vērā visus situācijas būtiskos faktus un apstākļus.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1272/2008 37. panta 4. punktu, savu labās pārvaldības pienākumu un prasītāju tiesības tikt uzklausītiem. It īpaši prasītājiem esot liegta atbilstoša iespēja lietderīgi izteikties par pašu RAC atzinumu, kas esot ievērojami atšķirīgs no sākotnējā klasifikācijas priekšlikuma gan attiecībā uz izmantoto zinātnisko pamatojumu, gan galīgo secinājumu par TiO2. klasifikāciju. Turpretī, ja prasītājiem būtu bijusi dota pietiekamā un formālā iespēja izteikties par RAC atzinumu tā pieņemšanas gaitā, šādi izteikumi visdrīzākā būtu sekmējuši citu iznākumu lēmumpieņemšanas procesā.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu bez iepriekšējā ietekmes novērtējuma veikšanas un dokumentēšanas, Komisija esot pārkāpusi savas saistības atbilstoši Iestāžu nolīgumam par labāku likumdošanas procesu (3) un labās pārvaldības principu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2020/2017 (2019. gada 4. oktobris), ar ko, to pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, kā arī minēto regulu labo (OV 2020, L 44, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvu 67/548 EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).

         (3)  2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgums starp Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Komisiju par labāku likumdošanas procesu (OV 2016, L 123, 1. lpp).


title: Borgarting apelācijas tiesas (Borgarting lagmannsrett) 2020. gada 11. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Tor-Arne Martinez Haugland pret Norvēģijas valdību (Lieta E-4/20) 2020/C 308/07

text:
               17.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 308/21

         Borgarting apelācijas tiesas (Borgarting lagmannsrett) 2020. gada 11. maija lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Tor-Arne Martinez Haugland pret Norvēģijas valdību
      (Lieta E-4/20)
      (2020/C 308/07)

         Borgarting apelācijas tiesa (Borgarting Lagmannsrett) ar 2020. gada 11. maija vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma tajā pašā dienā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Tor-Arne Martinez Haugland pret Norvēģijas valdību par šādiem jautājumiem.

                  1.

                  Saistībā ar jēdziena “tā pati profesija” novērtējumu (sk. direktīvas 1. un 4. pantu) tiek lūgtas atbildes uz šādiem jautājumiem.

                              a.

                              Kāds ir juridiskais novērtējums un kādi faktori ir juridiski nozīmīgi, lai noteiktu, ka profesija valstī, kurā iegūta tās kvalifikācija, arī uzņēmējā valstī ir uzskatāma par “to pašu profesiju”?

                              b.

                              Vai uzņēmējai valstij, nosakot, vai profesija ir “tā pati profesija”, ir jāņem vērā profesionālā darbība, ko attiecīgais pretendents kvalifikācijas iegūšanas valstī var veikt tikai uzraudzībā un ar nosacījumu, ka pretendents ir uzsācis vai apņēmies divu gadu laikā uzsākt tālākizglītību un tālākapmācību? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai pretendenta lēmumam neuzsākt vai neapņemties uzsākt šādu tālākizglītību un tālākapmācību ir kāda nozīme?

                              c.

                              Kāda nozīme ir atšķirībām attiecībā uz neatkarības pakāpi, strādājot profesijā, un atbildībai par pacientiem, lai noteiktu, vai attiecīgā profesija ir “tā pati profesija”?

                  2.

                  Vai iespēja pieprasīt kompensācijas pasākumus (sk. Direktīvas 2005/36/EK 14. pantu) ietekmē jēdziena “tā pati profesija” interpretāciju? Ja tam ir nozīme, tad cik liela?

                  3.

                  Kāds ir konkrētais juridiskais vērtējums saskaņā ar Direktīvas 2005/36/EK 2. panta 1. punkta e) apakšpunktu, kurā ir noteikts, ka reglamentēta izglītība ir “īpaši paredzēta darbības veikšanai kādā konkrētā profesijā”?

                  4.

                  Saistībā ar EEZ līguma 28. un 31. pantu tiek lūgtas atbildes uz šādiem jautājumiem.

                              a.

                              Vai pretendents, kurš neatbilst prasībām par kvalifikācijas atzīšanu atbilstīgi Profesionālo kvalifikāciju direktīvas 13. pantam, lasot to kopā ar 14. pantu, nolūkā veikt reglamentētu profesiju uzņēmējā valstī var atsaukties uz EEZ līguma 28. un 31. pantu?

                              b.

                              Ja atbilde uz a. jautājumu ir apstiprinoša, kāds tādā gadījumā ir juridiski atbilstošs vērtējums pārbaudei saskaņā ar 28. un 31. pantu?


title: Lieta C-485/18: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 1169/2011 – Pārtikas produktu informācijas sniegšana patērētājiem – 9. panta 1. punkta i) apakšpunkts un 26. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Pārtikas produkta izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas obligāta norāde – Nenorādīšana, kas var maldināt patērētājus – 38. panta 1. punkts – Tieši saskaņoti jautājumi – 39. panta 2. punkts – Valsts pasākumu pieņemšana, ar kuriem paredz papildu obligātās norādes saistībā ar īpašu pārtikas produktu veidu vai kategoriju izcelsmes valsti vai izcelsmes vietu – Nosacījumi – Pierādītas saiknes esamība starp attiecīgo pārtikas produktu vienu vai vairākām īpašībām un šo produktu izcelsmi – Jēdzieni “pierādīta saikne” un “īpašības” – Pierādījums, ka lielākā daļa patērētāju piešķir būtisku nozīmi šai informācijai – Valsts pasākums, kas paredz obligātu norādi par piena izcelsmi no konkrētas valsts, ES vai ārpus ES)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/6

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Groupe Lactalis/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances

      (Lieta C-485/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 1169/2011 - Pārtikas produktu informācijas sniegšana patērētājiem - 9. panta 1. punkta i) apakšpunkts un 26. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Pārtikas produkta izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas obligāta norāde - Nenorādīšana, kas var maldināt patērētājus - 38. panta 1. punkts - Tieši saskaņoti jautājumi - 39. panta 2. punkts - Valsts pasākumu pieņemšana, ar kuriem paredz papildu obligātās norādes saistībā ar īpašu pārtikas produktu veidu vai kategoriju izcelsmes valsti vai izcelsmes vietu - Nosacījumi - Pierādītas saiknes esamība starp attiecīgo pārtikas produktu vienu vai vairākām īpašībām un šo produktu izcelsmi - Jēdzieni “pierādīta saikne” un “īpašības” - Pierādījums, ka lielākā daļa patērētāju piešķir būtisku nozīmi šai informācijai - Valsts pasākums, kas paredz obligātu norādi par piena izcelsmi no konkrētas valsts, ES vai ārpus ES)
      (2020/C 399/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Groupe Lactalis

         Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Garde des Sceaux, ministre de la Justice, Ministre de l'Économie et des Finances

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  26. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1169/2011 (2011. gada 25. oktobris) par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem un par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 1924/2006 un (EK) Nr. 1925/2006, un par Komisijas Direktīvas 87/250/EEK, Padomes Direktīvas 90/496/EEK, Komisijas Direktīvas 1999/10/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK, Komisijas Direktīvu 2002/67/EK un 2008/5/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 608/2004 atcelšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka obligātā izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas norāde attiecībā uz pienu un pienu, ko izmanto kā sastāvdaļu, ir jāuzskata par jautājumu, “kas īpaši [tieši] saskaņots” ar šo regulu tās 38. panta 1. punkta izpratnē, gadījumos, kad tās nenorādīšana var maldināt patērētāju, un ar minēto 26. pantu tiek pieļauts, ka dalībvalstis pieņem pasākumus, ar kuriem tiek prasīts norādīt papildu obligātās ziņas uz minētās regulas 39. panta pamata, ar nosacījumu, ka šīs norādes ir saderīgas ar mērķi, ko Savienības likumdevējs vēlas sasniegt, tieši saskaņojot jautājumu par obligātu izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas norādi, un ka tās veido vienotu veselumu ar šo norādi.

                  2)

                  Regulas Nr. 1169/2011 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu valsts pasākumu gadījumā, kas ir pamatoti ar patērētāju aizsardzību atbilstoši šī panta 1. punktam, minētā panta 2. punktā paredzētie divi kritēriji, proti, no vienas puses, “pierādītas saiknes starp noteiktām pārtikas produkta īpašībām un tā izcelsmi” esamība un, no otras puses, “pierādījums, ka lielākā daļa patērētāju piešķir būtisku nozīmi šai informācijai”, nav jāaplūko kopā, no kā izriet, ka pierādītās saiknes esamība nevar tikt izvērtēta, pamatojoties tikai uz subjektīviem elementiem, ņemot vērā, cik nozīmīga ir asociācija, kas patērētājiem lielākoties var rasties starp noteiktām attiecīgā pārtikas produkta īpašībām un tā izcelsmi.

                  3)

                  Regulas Nr. 1169/2011 39. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “produkta īpašības” neietver pārtikas produktu izturību pārvadājumos un to bojāšanās risku pārvadājumu laikā, kā rezultātā šī izturība nevar tikt ņemta vērā, lai noteiktu iespējamās “pierādītās saiknes starp noteiktām pārtikas produkta īpašībām un tā izcelsmi”, kas ir minēta šajā tiesību normā, pastāvēšanu.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-601/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 24. septembra spriedums – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl/Eiropas Komisija, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA (Apelācija – Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Eiropas apakšzemes un zemūdens spēka kabeļu tirgus – Tirgus sadale projektu kontekstā – Vienots un turpināts pārkāpums – Juridisko personu pēctecība – Vainojamība prettiesiskā rīcībā – Vienlīdzīgas attieksmes princips – Pierādījumu sagrozīšana – Regula (EK) Nr. 1/2003 – 20. pants – Eiropas Komisijas pārbaudes pilnvaras aizliegtu vienošanos jomā – Pilnvaras kopēt datus bez iepriekšējas pārbaudes un pēc tam tos pārbaudīt Komisijas telpās – Naudas sodi)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/7

      Tiesas (otrā palāta) 2020. gada 24. septembra spriedums – Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl/Eiropas Komisija, The Goldman Sachs Group, Inc., Pirelli & C. SpA

      (Lieta C-601/18 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas apakšzemes un zemūdens spēka kabeļu tirgus - Tirgus sadale projektu kontekstā - Vienots un turpināts pārkāpums - Juridisko personu pēctecība - Vainojamība prettiesiskā rīcībā - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pierādījumu sagrozīšana - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 20. pants - Eiropas Komisijas pārbaudes pilnvaras aizliegtu vienošanos jomā - Pilnvaras kopēt datus bez iepriekšējas pārbaudes un pēc tam tos pārbaudīt Komisijas telpās - Naudas sodi)
      (2020/C 399/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (pārstāvji: sākotnēji C. Tesauro un L. Armati, avvocati, vēlāk C. Firth un C. Griesenbach, solicitor)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castilla Contreras, C. Sjödin un T. Vecchi, kā arī P. Rossi), The Goldman Sachs Group, Inc. (pārstāvji: J. Koponen, advokat, kā arī A. Mangiaracina, avvocatessa), Pirelli & C. SpA (pārstāvji: G. Rizza un M. Siragusa, avvocati)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Prysmian SpA un Prysmian Cavi e Sistemi Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Pirelli & C. SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-649/18: Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Cilvēkiem paredzētas bezrecepšu zāles – Tirdzniecība tiešsaistē – Aptiekas tīmekļvietnes reklāma – Ierobežojumi – Aizliegums piešķirt atlaidi, ja pasūtījums pārsniedz noteiktu daudzumu, un izmantot apmaksātu reklāmu meklētājprogrammās – Pienākums pacientam aizpildīt anketu par veselības stāvokli pirms sava pirmā pasūtījuma apstiprināšanas tīmekļvietnē – Sabiedrības veselības aizsardzība – Direktīva 2000/31/EK – Elektroniskā tirdzniecība – 2. panta a) punkts – Informācijas sabiedrības pakalpojumi – 2. panta h) punkts – Koordinēta joma – 3. pants – Izcelsmes valsts princips – Atkāpes – Pamatojums – Sabiedrības veselības aizsardzība – Farmaceita profesijas cieņas aizsardzība – Zāļu nepamatotas lietošanas novēršana)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/8

      Tiesas (trešā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums (Cour d'appel de Paris (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/Daniel B, UD, AFP, B, L
      (Lieta C-649/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Cilvēkiem paredzētas bezrecepšu zāles - Tirdzniecība tiešsaistē - Aptiekas tīmekļvietnes reklāma - Ierobežojumi - Aizliegums piešķirt atlaidi, ja pasūtījums pārsniedz noteiktu daudzumu, un izmantot apmaksātu reklāmu meklētājprogrammās - Pienākums pacientam aizpildīt anketu par veselības stāvokli pirms sava pirmā pasūtījuma apstiprināšanas tīmekļvietnē - Sabiedrības veselības aizsardzība - Direktīva 2000/31/EK - Elektroniskā tirdzniecība - 2. panta a) punkts - Informācijas sabiedrības pakalpojumi - 2. panta h) punkts - Koordinēta joma - 3. pants - Izcelsmes valsts princips - Atkāpes - Pamatojums - Sabiedrības veselības aizsardzība - Farmaceita profesijas cieņas aizsardzība - Zāļu nepamatotas lietošanas novēršana)
      (2020/C 399/10)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Paris

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: A

         Atbildētāji: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                  —

                  tā neliedz bezrecepšu zāļu tirdzniecības tiešsaistē pakalpojuma galamērķa dalībvalstij piemērot šī pakalpojuma sniedzējam, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, tādu valsts tiesisko regulējumu, kas aizliedz aptiekām piesaistīt klientus ar noteiktām metodēm un līdzekļiem, jo īpaši tādiem, kas ietver reklāmas vēstuļu un skrejlapu masveida izplatīšanu pa pastu ārpus aptiekas, ar nosacījumu, ka tas nekavē attiecīgo pakalpojuma sniedzēju veikt jebkādu reklāmu ārpus aptiekas neatkarīgi no plašsaziņas līdzekļa veida un reklāmas mēroga, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

                  —

                  tā neliedz bezrecepšu zāļu tirdzniecības tiešsaistē pakalpojuma galamērķa dalībvalstij piemērot šī pakalpojuma sniedzējam, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, tādu valsts tiesisko regulējumu, kas aizliedz aptiekām piešķirt atlaižu piedāvājumus, kuri ietver atlaidi zāļu pasūtījuma kopējai cenai, ja ir pārsniegta noteikta summa, tomēr ar nosacījumu, ka šāds aizliegums ir pietiekami ierobežots un jo īpaši paredzēts tikai attiecībā uz zālēm, nevis attiecībā uz vienkāršiem parafarmaceitiskiem līdzekļiem, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

                  —

                  tā neliedz bezrecepšu zāļu tirdzniecības tiešsaistē pakalpojuma galamērķa dalībvalstij piemērot šī pakalpojuma sniedzējam, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru aptiekām, kas pārdod šādas zāles, ir noteikts pienākums zāļu pasūtīšanas tiešsaistē procesā iekļaut anketu par veselības stāvokli;

                  —

                  tā liedz bezrecepšu zāļu tirdzniecības tiešsaistē pakalpojuma galamērķa dalībvalstij piemērot šī pakalpojuma sniedzējam, kas ir reģistrēts citā dalībvalstī, tādu valsts tiesisko regulējumu, kas aizliedz aptiekām, kuras pārdod šādas zāles, izmantot apmaksātu reklāmu meklētājprogrammās un cenu salīdzināšanas mājaslapas, ja vien iesniedzējtiesa nav guvusi pietiekamus pierādījumus tam, ka šāds tiesiskais regulējums ir piemērots, lai nodrošinātu sabiedrības veselības aizsardzības mērķa sasniegšanu, un ka tas nepārsniedz to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta C-157/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Ehab Makhlouf/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā – To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja uzvārda iekļaušana – Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/11

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Ehab Makhlouf/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-157/19) (1)

      (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā - To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Prasība atcelt tiesību aktu)
      (2020/C 399/13)
      Tiesvedības valoda – franču.

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ehab Makhlouf (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un S. Kyriakopoulou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Ehab Makhlouf atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-158/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Razan Othman/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā – To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja uzvārda iekļaušana – Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/11

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Razan Othman/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-158/19) (1)

      (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā - To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja uzvārda iekļaušana - Prasība atcelt tiesību aktu)
      (2020/C 399/14)
      Tiesvedības valoda – franču.

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Razan Othman (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un S. Kyriakopoulou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Razan Othman atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta C-159/19: Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company)/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku – Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā – To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītājas nosaukuma iekļaušana – Prasība atcelt tiesību aktu)

text:
               23.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/12

      Tiesas (astotā palāta) 2020. gada 1. oktobra spriedums – Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company)/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-159/19) (1)

      (Apelācija - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīrijas Arābu Republiku - Pasākumi, kas vērsti pret ietekmīgiem darījumu cilvēkiem, kuri veic uzņēmējdarbību Sīrijā - To personu saraksts, kam ir piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītājas nosaukuma iekļaušana - Prasība atcelt tiesību aktu)
      (2020/C 399/15)
      Tiesvedības valoda – franču.

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (pārstāvis: E. Ruchat, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: V. Piessevaux un S. Kyriakopoulou)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.