title: Lieta T-204/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra rīkojums – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Komisija

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/27

         Vispārējās tiesas 2018. gada 7. februāra rīkojums – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan)/Komisija
   (Lieta T-204/17) (1)

   (2018/C 123/34)
   Tiesvedības valoda – zviedru
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta C-518/15: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ville de Nivelles/Rudy Matzak (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/88/EK — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Darba laika organizēšana — 2. pants — Jēdzieni “darba laiks” un “atpūtas laiks” — 17. pants — Atkāpes — Ugunsdzēsēji — Dežūras laiks — Dežūra mājās)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/2

         Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums (Cour du travail de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ville de Nivelles/Rudy Matzak

   (Lieta C-518/15) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2003/88/EK - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Darba laika organizēšana - 2. pants - Jēdzieni “darba laiks” un “atpūtas laiks” - 17. pants - Atkāpes - Ugunsdzēsēji - Dežūras laiks - Dežūra mājās))
   (2018/C 134/02)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour du travail de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ville de Nivelles

      Atbildētājs: Rudy Matzak

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 17. panta 3. punkta c) apakšpunkta iii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm attiecībā uz noteiktām ugunsdzēsēju, kuri pieņemti darbā valsts ugunsdzēsības dienestā, kategorijām nav atļauts atkāpties no visiem no šīs direktīvas tiesību normām izrietošajiem pienākumiem, tostarp no tās 2. panta, kurā it īpaši ir definēti jēdzieni “darba laiks” un “atpūtas laiks”.

               2)

               Direktīvas 2003/88 15. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to dalībvalstīm nav atļauts saglabāt vai pieņemt mazāk ierobežojošu “darba laika” definīciju par to, kas ir minēta šīs direktīvas 2. pantā.

               3)

               Direktīvas 2003/88 2. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to dalībvalstīm nav uzlikts pienākums noteikt atalgojumu par tādu dežūru mājās laikposmiem kā pamatlietās aplūkotie atkarībā no šo laikposmu iepriekšējas kvalificēšanas par “darba laiku” un “atpūtas laiku”.

               4)

               Direktīvas 2003/88 2. pants ir interpretējams tādējādi, ka dežūras laiks, kuru darba ņēmējs pavada mājās, ar pienākumu 8 minūšu laikā atsaukties uz darba devēja izsaukumu, kas ļoti būtiski ierobežo iespējas veikt citas darbības, ir uzskatāms par “darba laiku”.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-129/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. februārī iesniedza Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) – SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

   (Lieta C-129/18)
   (2018/C 134/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SM

      Atbildētājs: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai bērns, kas ir nodots Savienības pilsoņa vai pilsoņu pastāvīgā likumiskā aizbildnībā saskaņā ar “kafala” vai līdzvērtīgu regulējumu, kas darbojas viņa vai viņas izcelsmes valstī, ir “tiešais pēcnācējs” Direktīvas 2004/38 (1) 2. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē?

               2)

               Vai šīs direktīvas citus noteikumus, īpaši 27. un 35. pantu, var interpretēt kā tādus, uz kuru pamata var liegt ieceļošanu šādiem bērniem, ja viņi ir cietuši no ekspluatācijas, vardarbības vai cilvēku tirdzniecības vai ja pastāv risks, ka viņi var no tās ciest?

               3)

               Vai dalībvalsts, pirms atzīt bērnu, kas nav EEZ valstspiederīgā pēcnācējs-asinsradinieks, par tiešo pēcnācēju 2. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, ir tiesīga pārliecināties, vai procedūras bērna nodošanai šī EEZ valstspiederīgā aizbildnībā vai aizgādībā ir bijušas tādas, kurās vislabāk ņemtas vērā šī bērna intereses?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK. (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-16/16 P: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 20. februāra spriedums – Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija (Apelācija — Patērētāju tiesību aizsardzība — Tiešsaistes azartspēļu pakalpojumi — Azartspēļu patērētāju un spēlētāju aizsardzība un nepilngadīgo iesaistīšanās šajās spēlēs novēršana — Komisijas Ieteikums 2014/478/ES — Juridiski nesaistošs Savienības akts — LESD 263. pants)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/3

         Tiesas (virspalāta) 2018. gada 20. februāra spriedums – Beļģijas Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-16/16 P) (1)

   ((Apelācija - Patērētāju tiesību aizsardzība - Tiešsaistes azartspēļu pakalpojumi - Azartspēļu patērētāju un spēlētāju aizsardzība un nepilngadīgo iesaistīšanās šajās spēlēs novēršana - Komisijas Ieteikums 2014/478/ES - Juridiski nesaistošs Savienības akts - LESD 263. pants))
   (2018/C 134/03)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji: L. Van den Broeck, M. Jacobs un J. Van Holm, pārstāves, kurām palīdz P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke un J. Auwerx, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Wilman un H. Tserepa-Lacombe)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta C-628/16: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreuzmayr GmbH/Finanzamt Linz (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Secīgas vienu un to pašu preču piegādes — Otrās piegādes vieta — Pirmā piegādātāja informēšana — PVN identifikācijas numurs — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Nodokļa maksātāja tiesiskā paļāvība par tiesību uz nodokļa atskaitīšanu nosacījumu izpildi)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/9

         Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 21. februāra spriedums (Bundesfinanzgericht (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreuzmayr GmbH/Finanzamt Linz

   (Lieta C-628/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Secīgas vienu un to pašu preču piegādes - Otrās piegādes vieta - Pirmā piegādātāja informēšana - PVN identifikācijas numurs - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Nodokļa maksātāja tiesiskā paļāvība par tiesību uz nodokļa atskaitīšanu nosacījumu izpildi))
   (2018/C 134/12)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kreuzmayr GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Linz

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Tādos apstākļos kā pamatlietā Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 32. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama otrajai no divām vienas un tās pašas preces secīgām piegādēm, kuru ietvaros ir notikusi tikai viena transportēšana Kopienas iekšienē.

               2)

               Tā kā divu secīgu piegāžu ietvaros, kas ietver tikai vienu transportēšanu Kopienas iekšienē, notikusī otrā piegāde ir transportēšana Kopienas iekšienē, tiesiskās paļāvības aizsardzības princips ir interpretējams tādējādi, ka galīgais ieguvējs, kurš kļūdaini ir izmantojis tiesības uz pievienotās vērtības priekšnodokļa atskaitīšanu, kā pievienotās vērtības priekšnodokli nevar atskaitīt to pievienotās vērtības nodokli, kas samaksāts piegādātājam tikai, pamatojoties uz rēķiniem, kurus izdevis starpnieks, kas savu piegādi kvalificējis kļūdaini.

      (1)  OV C 95, 27.3.2017.


201806080291931362018/C 221/23342017TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180504202011Lieta T-34/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Skyleader/EUIPO – Sky International (“SKYLEADER”) (Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SKYLEADER” — Procesā Anulēšanas nodaļā sniegto pierādījumu neņemšana vērā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV2010120180504LV0023201201Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Skyleader/EUIPO – Sky International (“SKYLEADER”)
   (Lieta T-34/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SKYLEADER” — Procesā Anulēšanas nodaļā sniegto pierādījumu neņemšana vērā — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Regulas (EK) Nr. 2868/95 40. noteikuma 5. punkts (tagad – Deleģētās regulas (ES) 2017/1430 19. panta 1. punkts))”2018/C 221/23Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Skyleader a.s. (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis: K. Malmstedt, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sky International AG (Zoug, Šveice) (pārstāvis: J. Barry, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. novembra lēmumu lietā R 805/2016-4 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Sky International un Skyleader.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Skyleader a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Sky International AG radušies procesā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē.

      (
         1
      )	OV C 78, 13.3.2017.


201806150541955112018/C 231/552882018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180504434311Lieta T-288/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“NATURE’S VARIETY INSTINCT”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4310120180504LV0055431431Prasība, kas celta 2018. gada 4. maijā – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (“NATURE’S VARIETY INSTINCT”)
   (Lieta T-288/18)2018/C 231/55Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Montañá Mora un S. Sebe Marin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Natural Instinct Ltd (Camberley, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “NATURE’S VARIETY INSTINCT” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 290 589

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 28. februāra lēmums lietā R 1658/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā – iebildumu iesniedzējam solidāri atlīdzināt visus šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806290731986532018/C 249/294612016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531242411Lieta T-461/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Kaddour/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Labas pārvaldības princips — Res judicata spēka princips — LESD 266. panta pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamattiesības — Samērīgums — Nediskriminācijas princips)
 ---documentbreak--- C2492018LV2410120180531LV0029241241Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Kaddour/Padome
   (Lieta T-461/16) (
         1
      )
   “(Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju — Līdzekļu iesaldēšana — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Labas pārvaldības princips — Res judicata spēka princips — LESD 266. panta pārkāpums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Pamattiesības — Samērīgums — Nediskriminācijas princips)”2018/C 249/29Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Khaled Kaddour (Damaska, Sīrija) (pārstāvji: V. Davies un V. Wilkinson, solicitors, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji J. Bauerschmidt un G. Étienne, vēlāk – J. Bauerschmidt un S. Kyriakopoulou)

      Priekšmets

   Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/850 (2016. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2016, L 141, 125. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2016/840 (2016. gada 27. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2016, L 141, 30. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Khaled Kaddour sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 383, 17.10.2016.


201806290741986702018/C 249/554742016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180529454511Lieta T-474/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija rīkojums – Sowaer/Komisija
 ---documentbreak--- C2492018LV4510120180529LV0055451451Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija rīkojums – Sowaer/Komisija
   (Lieta T-474/16) (
         1
      )2018/C 249/55Tiesvedības valoda – frančuAstotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 371, 10.10.2016.


201806290081986422018/C 249/172842018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180425121211Lieta C-284/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. aprīlī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA

 ---documentbreak--- C2492018LV1210120180425LV0017121121Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 25. aprīlī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Equitalia centro SpA/Poste Italiane SpA

   (Lieta C-284/18)2018/C 249/17Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja (un persona, pret kuru iesniegta pretkasācijas sūdzība): Equitalia centro SpA

      Atbildētāja kasācijas instancē (un pretkasācijas sūdzības iesniedzēja): Poste Italiane SpA

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai LESD 14. pantam (agrāk EK līguma 7.d pants, tad EKL 16. pants) un LESD 106. panta 2. punktam (agrāk EK līguma 90. pants, tad EKL 86. panta 2. punkts) un klasificēšanai vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma (VTNP) sistēmā ir pretrunā tāda tiesību norma, kāda ir paredzēta Leģislatīvā dekrēta Nr. 504/1992 10. panta 3. punktā, lasot to kopsakarā ar Likuma Nr. 662/1996 2. panta 18.-20. punktu, un atbilstīgi kurai arī pēc Poste Italiane s.p.a. sniegto pasta bankas pakalpojumu privatizācijas tiek izveidota un uzturēta Poste Italiane s.p.a. rezervēta darbība (monopola režīms) attiecībā uz pasta norēķinu konta, kas paredzēts vietējā ICI nodokļa iekasēšanai, pakalpojuma pārvaldību, ņemot vērā jaunāko valsts tiesisko regulējumu nodokļu iekasēšanas jomā, kas vismaz no 1997. gada ļauj nodokļu maksātājiem un arī vietējām nodokļu iestādēm izmantot maksāšanas procedūras un iekasēšanu ar banku sistēmas starpniecību?

            2)

            Ja, atbildot uz pirmo jautājumu, likumīgā monopola izveide tiktu atzīta par atbilstošu VTNP īpašībām, vai LESD 106. panta 2. punktam (agrāk EK līguma 90. pants, tad EKL 86. panta 2. punkts) un LESD 107. panta 1. punktam (agrāk EK līguma 92. pants, tad EKL 87. pants), atbilstīgi tam, kā Tiesa interpretējusi šīs tiesību normas saistībā ar kritērijiem, kas ļauj nošķirt likumīgu subsīdiju (kā kompensāciju par sabiedriskā pakalpojuma pienākumiem) no nelikumīga valsts atbalsta (Tiesas spriedums, 2003. gada 24. jūlijs, lieta C-280/00, Altmark Trans GmbH un Regierungsprăsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH), ir pretrunā tāda tiesību norma, kāda izriet no Leģislatīvā dekrēta Nr. 504/1992 10. panta 3. punkta, lasot to kopsakarā ar Likuma Nr. 662/1996 2. panta 18.-20. punktu un Republikas prezidenta Dekrēta Nr. 144/2001 3. panta 1. punktu, un kas piešķir Poste Italiane s.p.a. pilnvaras vienpusēji noteikt “komisijas maksas” apmēru, kas ir jāmaksā par ICI iekasēšanu atbildīgajam koncesionāram (aģentam) un ko piemēro katram pārvaldības darījumam, kas veikts pasta norēķinu kontā, kura turētājs ir koncesionārs, ņemot vērā, ka Poste Italiane s.p.a. ar valdes lēmumu Nr. 57/1996 ir noteikusi minēto komisijas maksu 100 liru apmērā par laikposmu no 1997. gada 1. aprīļa līdz 2001. gada 31. maijam un 0,23 euro apmērā par laikposmu no 2001. gada 1. jūnija?

            3)

            Vai LESD 102. panta pirmajai daļai (agrāk EK līguma 86. pants, tad EKL 82. panta 1. punkts), kā to interpretējusi Tiesa (skat. Tiesas spriedumus, 1991. gada 13. decembris, lieta C-18/88, GB Inno BM; 1998. gada 25. jūnijs, lieta C-203/96, Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV; 2001. gada 17. maijs, lieta C-340/99, TNT TRACO s.p.a.), ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, ko veido Likuma Nr. 662/1996 2. panta 18.-20. punkts, Republikas prezidenta Dekrēta Nr. 144/2001 3. panta 1. punkts un Leģislatīvā dekrēta Nr. 504/1992 10. panta 3. punkts, un saskaņā ar kuru koncesionāram (aģentam) ir pienākums maksāt Poste Italiane s.p.a vienpusēji noteiktu un/vai grozītu “komisijas maksu” un viņš nevar izbeigt līgumu par pasta norēķinu kontu, nepārkāpjot Leģislatīvā dekrēta Nr. 504/1992 10. panta 3. punktā paredzēto pienākumu un attiecīgi – ICI iekasēšanas saistības, ko tas uzņēmies attiecībā pret vietējo nodokļu iestādi?


201806290781986542018/C 249/567872016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531454512Lieta T-787/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija rīkojums – QD/EUIPO

 ---documentbreak--- C2492018LV4520120180531LV0056452451Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija rīkojums – QD/EUIPO

   (Lieta T-787/16) (
         1
      )2018/C 249/56Tiesvedības valoda – angļuCeturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 22, 23.1.2017.


201806290461986292018/C 249/307702016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531252511Lieta T-770/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Korwin-Mikke/Parlaments (Institucionālās tiesības — Eiropas Parlaments — Parlamenta reglaments — Uzvedība, kas kaitē Parlamenta cieņai un labai Parlamenta darba norisei — Tiesību uz dienas naudu zaudēšanas un dalības visās Parlamenta darbībās pagaidu apturēšanas disciplinārsodi — Vārda brīvība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda tiesību piemērošanā)
 ---documentbreak--- C2492018LV2510120180531LV0030251251Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Korwin-Mikke/Parlaments
   (Lieta T-770/16) (
         1
      )
   “(Institucionālās tiesības — Eiropas Parlaments — Parlamenta reglaments — Uzvedība, kas kaitē Parlamenta cieņai un labai Parlamenta darba norisei — Tiesību uz dienas naudu zaudēšanas un dalības visās Parlamenta darbībās pagaidu apturēšanas disciplinārsodi — Vārda brīvība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda tiesību piemērošanā)”2018/C 249/30Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Polija) (pārstāvji: M. Cherchi un A. Daoût, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Alonso de León un S. Seyr)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2016. gada 5. jūlija lēmumu un Parlamenta Prezidija 2016. gada 1. augusta lēmumu, ar kuriem prasītājam ir piemērots sods – tiesību uz dienas naudu zaudēšana uz 10 dienām, viņa dalības pagaidu apturēšana visās Parlamenta darbībās uz 5 sekojošu dienu periodu un, otrkārt, prasība, kura pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt prasītājam ar šiem lēmumiem iespējami nodarīto kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2016. gada 1. augusta lēmumu.

            2)

            Prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt.

            3)

            Janusz Korwin-Mikke un Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 6, 9.1.2017.


201806290151986772018/C 249/182862018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180309131311Lieta C-286/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

 ---documentbreak--- C2492018LV1310120180309LV0018131131Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Agrenergy Srl/Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-286/18)2018/C 249/18Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Agrenergy Srl

      Atbildētāja apelācijas instancē: Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2009/28/EK (
         1
      ) 3. panta 3. punkta a) apakšpunkts – arī ņemot vērā vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības principu un kopējo direktīvā paredzēto regulējuma sistēmu attiecībā uz elektroenerģijas ražošanas no atjaunojamiem energoresursiem veicināšanu – ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izslēdz tāda valsts tiesiskā regulējuma saderību ar Eiropas Savienības tiesībām, kurā Itālijas valdībai ir atļauts ar vēlākiem īstenošanas dekrētiem samazināt – un pat samazināt līdz nullei – agrāk noteiktos veicinošos tarifus?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 16. lpp.).


201806290581986302018/C 249/318032016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180606252622Lieta T-803/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija spriedums – Glaxo Group/EUIPO – Celon Pharma (“SALMEX”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SALMEX” — Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme — Apelācijas padomes kompetence pēc savas ierosmes izskatīt agrākas preču zīmes faktisku izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts un 76. panta 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkts un 95. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2492018LV2520120180606LV0031252262Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija spriedums – Glaxo Group/EUIPO – Celon Pharma (“SALMEX”)
   (Lieta T-803/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības grafiska preču zīme “SALMEX” — Agrāka valsts trīsdimensiju preču zīme — Apelācijas padomes kompetence pēc savas ierosmes izskatīt agrākas preču zīmes faktisku izmantošanu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts un 76. panta 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 71. panta 1. punkts un 95. panta 1. punkts))”2018/C 249/31Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Glaxo Group Ltd (Brentford, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Baran, T. St Quintin, S. Wickenden, barristers, E. Morris un R. Jacob, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Celon Pharma S.A. (Łomianki, Polija) (pārstāvis: M. Krasiński, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 31. augusta lēmumu lietā R 2108/2015-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Glaxo Group un Celon Pharma.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 31. augusta lēmumu lietā R 2108/2015-4.

            2)

            EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Glaxo Group Ltd tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

            3)

            Celon Pharma S.A. pati sedz savus tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (
         1
      )	OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta C-223/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. martā Deichmann SE iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-68/16: Deichmann SE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201806290261986482018/C 249/062232018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201803273423Lieta C-223/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. martāDeichmann SE iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-68/16: Deichmann SE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2492018LV330120180327LV00063342Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 27. martāDeichmann SE iesniedza par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-68/16: Deichmann SE/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-223/18 P)2018/C 249/06Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Deichmann SE (pārstāve: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Munich, SL

      Prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 17. janvāra spriedumu lietā T-68/17;

            —

            atcelt EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 4. decembra lēmumu lietā R 2345/2014-4;

            —

            alternatīvi – nodot lietu Eiropas Savienības Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

            —

            piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus tiesvedībā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu esot vairākos aspektos pārkāpti Kopienas regulas par preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 15. panta 1. punkts (šobrīd – Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (
         1
      ) (turpmāk tekstā – “ES regula par preču zīmi”) 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 18. panta 1. punkts). It īpaši Vispārējā tiesa neesot pareizi noteikusi jēdziena “preču zīme” nozīmi Kopienas regulas par preču zīmi 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 15. panta 1. punktā.

            (1)

            Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi novērtējusi attiecīgās preču zīmes veida noteikšanas nozīmi un tiesiskās sekas. Tā esot kļūdaini pieņēmusi, ka nav nozīmes tam, vai apstrīdētā preču zīme ir klasificēta kā grafiska preču zīme vai pozīcijas preču zīme. Tomēr faktiski atšķirībai starp dažādiem preču zīmju veidiem ir būtiska ietekme uz to priekšmetu un veidu, kā tās tiek izmantotas. Apstrīdētās preču zīmes kā grafiskas preču zīmes lietošana būtiski atšķirtos no veidā, kā tā tiktu lietota, ja tā būtu pozīcijas preču zīme.

            (2)

            Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot pareizi noteikusi apstrīdētās preču zīmes priekšmetu, bet esot aplūkojusi un uzskatījusi apstrīdēto preču zīmi par pozīcijas preču zīmi. Apstrīdētā preču zīme esot grafiska preču zīme, jo tā ir tikusi pieteikta un reģistrēta kā grafiska preču zīme, un neesot iesniegts apraksts vai atkāpe, kas norādītu uz pretējo. Vienkārša pārtrauktas līnijas izmantošana nepadarot grafisku preču zīmi par pozīcijas preču zīmi.

            (3)

            Rezultātā Vispārējā tiesa esot kļūdaini pieņēmusi, ka Munich S.L. ir pierādījusi savas preču zīmes faktisku izmantošanu, pierādot apavu pārdošanu, uz kuru sāniem ir novietotas divas sakrustotas līnijas. Šāda izmantošana atbilstot tikai pozīcijas preču zīmes izmantošanai, bet ne grafiskas preču zīmes, tādas kā apstrīdētā preču zīme, izmantošanai.

      (
         1
      )	OV 2017, L 154, 1. lpp.


201806290711986402018/C 249/584432017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180530454514Lieta T-443/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 30. maija rīkojums – António Conde & Companhia/Komisija
 ---documentbreak--- C2492018LV4540120180530LV0058454451Vispārējās tiesas 2018. gada 30. maija rīkojums – António Conde & Companhia/Komisija
   (Lieta T-443/17) (
         1
      )2018/C 249/58Tiesvedības valoda – angļuPirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 293, 4.9.2017.


201807060221994442018/C 259/043702016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805304411Lieta C-370/16: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums (Tribunale di Novara (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bruno Dell'Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības privilēģijas un imunitāte — Protokols Nr. 7 — 1. pants — Nepieciešamības saņemt Tiesas iepriekšēju atļauju esamība vai neesamība — Struktūrfondi — Eiropas Savienības finanšu atbalsts — Pret valsts iestādi vērsta apķīlāšanas procedūra attiecībā uz summām, kas saņemtas no šī atbalsta)
 ---documentbreak--- C2592018LV410120180530LV00044141Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums (Tribunale di Novara (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bruno Dell'Acqua/Eurocom Srl, Regione Lombardia

   (Lieta C-370/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības privilēģijas un imunitāte — Protokols Nr. 7 — 1. pants — Nepieciešamības saņemt Tiesas iepriekšēju atļauju esamība vai neesamība — Struktūrfondi — Eiropas Savienības finanšu atbalsts — Pret valsts iestādi vērsta apķīlāšanas procedūra attiecībā uz summām, kas saņemtas no šī atbalsta)”2018/C 259/04Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Novara

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Bruno Dell'Acqua

      Atbildētāji: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      piedaloties: Renato Quattrocchi, Antonella Pozzoli, Loris Lucini, Diego Chierici, Nicoletta Malaraggia, Elio Zonca, Sonia Fusi, Danilo Cattaneo, Alberto Terraneo, Luigi Luzzi

      Rezolutīvā daļa

   Protokola (Nr. 7) par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 1. panta pēdējais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka Tiesas iepriekšēja atļauja nav nepieciešama, ja trešā persona attiecīgā dalībvalsts struktūrā ierosina apķīlāšanas procedūru attiecībā uz prasījumu un ja tai ir atbilstošs parāds attiecībā pret trešās personas parādnieku, kurš ir līdzekļu, kas piešķirti Eiropas Sociālā fonda līdzfinansēto projektu īstenošanai, saņēmējs.
   (
         1
      )	OV C 383, 17.10.2016.


201807060691994322018/C 259/504562017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180608363611Lieta T-456/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. jūnija rīkojums – Lupu/EUIPO – Dzhihangir (“Djili soy original DS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Djili soy original DS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DJILI” — Relatīvs atteikuma pamats — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
 ---documentbreak--- C2592018LV3610120180608LV0050361361Vispārējās tiesas 2018. gada 8. jūnija rīkojums – Lupu/EUIPO – Dzhihangir (“Djili soy original DS”)
   (Lieta T-456/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Djili soy original DS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “DJILI” — Relatīvs atteikuma pamats — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)”2018/C 259/50Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Victor Lupu (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis: P. Acsinte, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Gája)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ibryam Dzhihangir (Silistra, Bulgārija) (pārstāvis: C-R. Romiţan, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 3. maija lēmumu lietā R 516/2011-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp V. Lupu un I. Dzhihangir.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atlikt lēmuma par iebildi par nepieņemamību pieņemšanu līdz galīgā nolēmuma taisīšanai.

            2)

            Prasību noraidīt.

            3)

            Victor Lupu sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

            4)

            Ibryam Dzhihangir sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (
         1
      )	OV C 309, 18.9.2017.


201807060351994072018/C 259/053822016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805315511Lieta C-382/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Dalībvalsts tiesiskais regulējums — Sabiedrību ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšana — Priekšrocība, ko sabiedrība rezidente bez maksas piešķīrusi sabiedrībai nerezidentei, ar kuru to saista savstarpējās atkarības attiecības — Sabiedrības rezidentes ar nodokli apliekamo ienākumu koriģēšana — Ar nodokli apliekamo ienākumu nekoriģēšana gadījumā, kad sabiedrība rezidente piešķīrusi identiskas priekšrocības citai sabiedrībai rezidentei, ar kuru to saista šādas attiecības — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums — Pamatojums)
 ---documentbreak--- C2592018LV510120180531LV00055151Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hornbach-Baumarkt-AG/Finanzamt Landau

   (Lieta C-382/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Dalībvalsts tiesiskais regulējums — Sabiedrību ar nodokli apliekamo ienākumu noteikšana — Priekšrocība, ko sabiedrība rezidente bez maksas piešķīrusi sabiedrībai nerezidentei, ar kuru to saista savstarpējās atkarības attiecības — Sabiedrības rezidentes ar nodokli apliekamo ienākumu koriģēšana — Ar nodokli apliekamo ienākumu nekoriģēšana gadījumā, kad sabiedrība rezidente piešķīrusi identiskas priekšrocības citai sabiedrībai rezidentei, ar kuru to saista šādas attiecības — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums — Pamatojums)”2018/C 259/05Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hornbach-Baumarkt-AG

      Atbildētāja: Finanzamt Landau

      Rezolutīvā daļa

   EKL 43. pants (tagad – LESD 49. pants), skatīts kopā ar EKL 48. pantu (tagad – LESD 54. pants), ir jāinterpretē tādējādi, ka principā tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, atbilstoši kuram dalībvalstī tādas sabiedrības rezidentes ienākumi, kas ir piešķīrusi citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai, ar kuru to saista savstarpējas atkarības attiecības, priekšrocības ar nosacījumiem, kas atšķiras no tiem, par kādiem identiskos vai līdzīgos apstākļos būtu vienojušās savstarpēji neatkarīgas trešās personas, ir jāaprēķina saskaņā ar to, kādi tie būtu, ja būtu piemērojami nosacījumi, par kādiem būtu vienošanās ar šādām trešajām personām, un jāizdara korekcijas, lai gan šāda ar nodokli apliekamo ienākumu korekcija netiek veikta, ja šīs pašas priekšrocības sabiedrība rezidente piešķir citai sabiedrībai rezidentei, ar kuru to saista savstarpējas atkarības attiecības. Tomēr iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai saskaņā ar pamatlietā aplūkoto tiesisko regulējumu nodokļu maksātājs rezidents var pierādīt, ka nosacījumu, par ko ir vienošanās, pamatā ir bijuši komerciāli iemesli, kas izriet no tā sabiedrības nerezidentes dalībnieka statusa.
   (
         1
      )	OV C 343, 19.9.2016.


title: Lieta C-73/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 2. februārī Cotécnica, S.C.C.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. novembra spriedumu lietā T-465/16 Cotécnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (“Cotecnica OPTIMA”)

text:
201807060271993522018/C 259/23732018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180202171711Lieta C-73/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 2. februārīCotécnica, S.C.C.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. novembra spriedumu lietā T-465/16 Cotécnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (“Cotecnica OPTIMA”)
 ---documentbreak--- C2592018LV1710120180202LV0023171171Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 2. februārīCotécnica, S.C.C.L. iesniedza par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 20. novembra spriedumu lietā T-465/16 Cotécnica/EUIPO – Visán Industrias Zootécnicas (“Cotecnica OPTIMA”)
   (Lieta C-73/18 P)2018/C 259/23Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cotécnica, S.C.C.L. (pārstāvji: J. C. Erdozain López, J. Galán López un L. Montoya Terán, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Visán Industrias Zootécnicas

   Ar 2018. gada 7. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda Cotécnica, S.C.C.L. segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


201807060041993992018/C 259/372932018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180426262722Lieta C-293/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Sindicato Nacional de CCOO de Galicia/Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega

 ---documentbreak--- C2592018LV2620120180426LV0037262272Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. aprīlī iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) – Sindicato Nacional de CCOO de Galicia/Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega

   (Lieta C-293/18)2018/C 259/37Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sindicato Nacional de CCOO de Galicia

      Atbildētājas: Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai darba ņēmēji, kas ir pieņemti darbā saskaņā ar Ley 14/2011, de 1 de junio, de la Ciencia, la Tecnología y la Innovación [2011. gada 1. jūnija Likums Nr. 14/2011 par zinātni, tehnoloģijām un inovācijām] 20. pantu, ir uzskatāmi par iekļautiem Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (
                  1
               ) pamatā esošā UNICE, CEEP un EAK noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku piemērošanas jomā?

            2)

            Vai atlīdzinājums par darba līgumu izbeigšanu ir jāuzskata par darba nosacījumu Pamatnolīguma 4. klauzulas izpratnē?

            3)

            Vai – ja uz abiem jautājumiem ir atbildams apstiprinoši – ir jāuzskata, ka ar darba ņēmējiem, kas ir nodarbināti saskaņā ar Ley 14/2011, de 1 de junio, de la Ciencia, la Tecnología y la Innovación 20. pantu, noslēgtā līguma izbeigšana ir salīdzināma ar uz nenoteiktu laiku noslēgtu darba līgumu izbeigšanu objektīvu iemeslu dēļ saskaņā ar Estatuto de los Trabajadores [Darba likums] 52. pantu?

            4)

            Vai – ja [uz trešo jautājumu] ir atbildams apstiprinoši – ir kāds tiesību aktos paredzēts iemesls atšķirībām [šo abu darba attiecību izbeigšanas gadījumu starpā]?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 1999, L 175, 43. lpp.).


201807060151993632018/C 259/241402018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180222171822Lieta C-140/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler u.c.
 ---documentbreak--- C2592018LV1720120180222LV0024172182Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 22. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler u.c.
   (Lieta C-140/18)2018/C 259/24Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzēji: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Persona, kas piedalās lietā: Finanzpolizei

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (
                  1
               ) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK (
                  2
               ), ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, piemēram, par darbaspēka nodrošinātāja neīstenotu darba samaksas dokumentu nodošanu nodarbinātāja rīcībā, ir paredzēti ļoti lieli naudas sodi, it īpaši lieli minimālie sodi, kurus kumulatīvi nosaka par katru iesaistīto darba ņēmēju?

            2)

            Ja jau uz pirmo jautājumu atbilde nav apstiprinoša, vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums neļauj noteikt kumulatīvus naudas sodus par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, neparedzot absolūtu maksimālo soda mēra robežu?

            3)

            Ja jau uz pirmo vai otro jautājumu atbilde nav apstiprinoša, vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par pārkāpumiem, kas izdarīti aiz neuzmanības, ir paredzēti neierobežota apmēra naudas sodi un kā naudas soda alternatīva – brīvības atņemšana uz vairākiem gadiem?

      (
         1
      )	OV 1997, L 18, 1. lpp.

   (
         2
      )	OV 2014, L 159, 11. lpp.


201807060081993462018/C 259/064262016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805295622Lieta C-426/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 29. maija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW u.c./Vlaams Gewest (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dzīvnieku labturības aizsardzība to nonāvēšanas laikā — Īpašas kaušanas metodes, ko nosaka reliģiski rituāli — Musulmaņu svinamie Upurēšanas svētki — Regula (EK) Nr. 1099/2009 — 2. panta k) punkts — 4. panta 4. punkts — Pienākums veikt rituālo kaušanu Regulas (EK) Nr. 853/2004 prasībām atbilstošā kautuvē — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 10. pants — Ticības brīvība — LESD 13. pants — Nacionālo tradīciju ievērošana reliģiskos rituālos)
 ---documentbreak--- C2592018LV520120180529LV00065262Tiesas (virspalāta) 2018. gada 29. maija spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW u.c./Vlaams Gewest

   (Lieta C-426/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Dzīvnieku labturības aizsardzība to nonāvēšanas laikā — Īpašas kaušanas metodes, ko nosaka reliģiski rituāli — Musulmaņu svinamie Upurēšanas svētki — Regula (EK) Nr. 1099/2009 — 2. panta k) punkts — 4. panta 4. punkts — Pienākums veikt rituālo kaušanu Regulas (EK) Nr. 853/2004 prasībām atbilstošā kautuvē — Spēkā esamība — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 10. pants — Ticības brīvība — LESD 13. pants — Nacionālo tradīciju ievērošana reliģiskos rituālos)”2018/C 259/06Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

      Atbildētāja: Vlaams Gewest,

      piedaloties: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

      Rezolutīvā daļa

   Prejudiciālā jautājuma pārbaude nav atklājusi nevienu elementu, kas varētu ietekmēt Padomes Regulas (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā 4. panta 4. punkta, lasot to kopsakarā ar tās 2. panta k) punktu, spēkā esamību, ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10. pantu un LESD 13. pantu.
   (
         1
      )	OV C 383, 17.10.2016.


201807060181993502018/C 259/251462018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180223181811Lieta C-146/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler

 ---documentbreak--- C2592018LV1810120180223LV0025181181Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler

   (Lieta C-146/18)2018/C 259/25Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzējs: Humbert Jörg Köfler

      Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Persona, kas piedalās lietā: Finanzpolizei

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību normu, kurā ar pārsūdzības procesu administratīvajā tiesā saistīto tiesāšanās izdevumu segšanai ir paredzēta obligāta iemaksa 20 % apmērā no piemērotā soda?


201807060381994052018/C 259/074832016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805316721Lieta C-483/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Fővárosi Törvényszék, Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Direktīva 93/13/EEK — 7. panta 1. punkts — Ārvalstu valūtā izteikti kredītlīgumi — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzētas īpašas procesuālās prasības noteikumu negodīguma apstrīdēšanai — Līdzvērtības princips — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
 ---documentbreak--- C2592018LV610120180531LV00076172Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Fővárosi Törvényszék, Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zsolt Sziber/ERSTE Bank Hungary Zrt

   (Lieta C-483/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju tiesību aizsardzība — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Direktīva 93/13/EEK — 7. panta 1. punkts — Ārvalstu valūtā izteikti kredītlīgumi — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzētas īpašas procesuālās prasības noteikumu negodīguma apstrīdēšanai — Līdzvērtības princips — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 47. pants — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)”2018/C 259/07Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Törvényszék

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Zsolt Sziber

      Atbildētāja: ERSTE Bank Hungary Zrt

      Piedaloties: Mónika Szeder

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka principā tam nav pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzētas īpašas procesuālās prasības, tādas kā pamatlietā, kas piemērojamas attiecībā uz prasībām, kuras cēluši patērētāji, kas noslēguši ārvalstu valūtā izteiktus aizdevuma līgumus, kuros iekļauts noteikums par valūtas maiņas kursu starpību starp kursu, kas piemērojams aizdevuma izsniegšanai un kursu, kas piemērojams tā atmaksāšanai, un/vai noteikums par vienpusēju [līguma noteikumu] grozīšanas iespēju, kas ļauj aizdevējam palielināt procentus, izdevumus un komisijas maksas, ja vien šajā līgumā ietverto noteikumu negodīguma konstatēšana ļauj atjaunot tiesisko un faktisko stāvokli, kāds patērētājam būtu bijis, ja nebūtu šo negodīgo noteikumu.

            2)

            Direktīva 93/13 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama arī situācijās bez pārrobežu elementa.

      (
         1
      )	OV C 419, 14.11.2016.


201807060631994542018/C 259/663382018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531495021Lieta T-338/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Saleh Thabet/Padome
 ---documentbreak--- C2592018LV4910120180531LV0066491502Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Saleh Thabet/Padome
   (Lieta T-338/18)2018/C 259/66Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Suzanne Saleh Thabet (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji: B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin un C. Enderby Smith, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/466 (2018. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, un atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/465 (2018. gada 21. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

            —

            atzīt, ka Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP (2011. gada 21. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, 1. panta 1. punkts un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011 (2011. gada 21. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka ir izpildīts Lēmuma 1. panta 1. punktā un Regulas 2. panta 1. punktā paredzētais kritērijs prasītāja vārda iekļaušanai sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Lēmuma 1. panta 1. punkts un Regulas 2. panta 1. punkts ir prettiesiski, jo a) tiem nav juridiska pamata un/vai b) ar tiem ir pārkāpts samērīguma princips.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības saskaņā ar LES 6. pantu, lasot kopā ar LES 2. un 3. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, Padomei uzskatot, ka tiesvedība Ēģiptē ir bijusi saderīga ar cilvēka pamattiesībām.


201807060341994042018/C 259/085172016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805307711Lieta C-517/16: Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums (Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stefan Czerwiński/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Materiālā piemērošanas joma — 3. pants — Dalībvalsts deklarācija atbilstoši 9. pantam — Pārejas pensija — Kvalifikācija — Likumiskas pirmspensijas shēmas — Periodu summēšanas noteikuma izslēgšana saskaņā ar 66. pantu)
 ---documentbreak--- C2592018LV710120180530LV00087171Tiesas (desmitā palāta) 2018. gada 30. maija spriedums (Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Stefan Czerwiński/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

   (Lieta C-517/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Regula (EK) Nr. 883/2004 — Materiālā piemērošanas joma — 3. pants — Dalībvalsts deklarācija atbilstoši 9. pantam — Pārejas pensija — Kvalifikācija — Likumiskas pirmspensijas shēmas — Periodu summēšanas noteikuma izslēgšana saskaņā ar 66. pantu)”2018/C 259/08Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Sąd Apelacyjny w Gdańsku

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Stefan Czerwiński

      Atbildētāja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Sociālā pabalsta klasificēšana kādā no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 3. pantā uzskaitītajām sociālā nodrošinājuma jomām, ko ir veikusi kompetentā valsts iestāde deklarācijā, kas attiecīgajai dalībvalstij bija jāiesniedz atbilstoši minētās regulas 9. panta 1. punktam, nav galīga. Sociālā pabalsta kvalifikāciju var veikt attiecīgā valsts tiesa autonomi, ņemot vērā attiecīgo sociālo pabalstu veidojošos elementus, vajadzības gadījumā vēršoties Tiesā ar prejudiciālu jautājumu.

            2)

            Tāds pabalsts kā pamatlietā aplūkotais ir uzskatāms par “vecuma pabalstu” Regulas Nr. 883/2004 3. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē.

      (
         1
      )	OV C 22, 23.1.2017.


201807060721993312018/C 259/516082017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180606363722Lieta T-608/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija rīkojums – Grupo Bimbo/EUIPO – DF World of Spices (“TAKIS FUEGO”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
 ---documentbreak--- C2592018LV3620120180606LV0051362372Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija rīkojums – Grupo Bimbo/EUIPO – DF World of Spices (“TAKIS FUEGO”)
   (Lieta T-608/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)”2018/C 259/51Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mehiko, Meksika) (pārstāvis: N. A. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: DF World of Spices GmbH (Dissen, Vācija) (pārstāvis: A. Ebert-Weidenfeller, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 2300/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp DF World of Spices GmbH un Grupo Bimbo, SAB de CV.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

            2)

            Grupo Bimbo, SAB de CV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 369, 30.10.2017.


201807060751994162018/C 259/673492018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180605505011Lieta T-349/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Hauzenberger/EUIPO (“TurboPerformance”)
 ---documentbreak--- C2592018LV5010120180605LV0067501501Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Hauzenberger/EUIPO (“TurboPerformance”)
   (Lieta T-349/18)2018/C 259/67Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andreas Hauzenberger (Sinzing, Vācija) (pārstāvis: B. Bittner, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “TurboPerformance” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 053 431

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 5. aprīļa lēmums lietā R 2206/2017–4

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


201807060391994092018/C 259/095262016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805317822Lieta C-526/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2011/92/ES — Slānekļa gāzes izlūkošanas vai izpētes urbumu ietekmes uz vidi novērtējums — Dziļurbums — Atlases kritēriji — Pakāpju noteikšana)
 ---documentbreak--- C2592018LV720120180531LV00097282Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-526/16) (
         1
      )
   “(Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2011/92/ES — Slānekļa gāzes izlūkošanas vai izpētes urbumu ietekmes uz vidi novērtējums — Dziļurbums — Atlases kritēriji — Pakāpju noteikšana)”2018/C 259/09Tiesvedības valoda – poļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Owsiany-Hornung, D. Milanowska un C. Zadra)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, D. Krawczyk, M. Orion Jędrysek, H. Schwarz un K. Majcher)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Izslēdzot slānekļa gāzes izlūkošanas vai izpētes projektus, kuros tiek izmantoti dziļurbumi līdz 5000 metru dziļumam, no tādas procedūras, kuras mērķis ir noskaidrot, vai ir nepieciešams ietekmes uz vidi novērtējums, izņemot dziļurbumus vismaz līdz 1000 metriem ūdens ieguves vietās un iekšējo ūdenskrātuvju aizsargjoslās, kā arī apgabalos, uz kuriem attiecas tādas dabas aizsardzības zonas kā nacionālie parki, dabas rezervāti, dabas parki un “Natura 2000” zonas, un to buferzonās, Polijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta 1. punktā un 4. panta 2. un 3. punktā, kā arī II un III pielikumā paredzētos pienākumus.

            2)

            Polijas Republika sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 14, 16.1.2017.


201807060461994202018/C 259/522802018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180503373821Lieta T-280/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – ABLV Bank/VNV
 ---documentbreak--- C2592018LV3710120180503LV0052371382Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – ABLV Bank/VNV
   (Lieta T-280/18)2018/C 259/52Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ABLV Bank AS (Rīga, Latvija) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasījumi

            —

            atcelt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2018. gada 23. februāra lēmumus attiecībā uz prasītāju un tās meitasuzņēmumu ABLV Bank Luxembourg, SA;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza trīspadsmit prasības pamatus.

            1.

            Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV neesot bijusi kompetenta pieņemt lēmumu par likvidāciju.

            2.

            Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības, pasludinot formālu lēmumu nepieņemt noregulējuma pasākumus.

            3.

            Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības tās kļūdainā novērtējuma dēļ, kas veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. panta 1. punkta b) apakšpunktu (
                  1
               ).

            4.

            Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības tās kļūdainā novērtējuma dēļ, kas veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu.

            5.

            Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai un citas procesuālās tiesības.

            6.

            Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz pienācīgi pamatotu lēmumu.

            7.

            Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi un izvērtējusi visus konkrētā gadījuma būtiskus aspektus.

            8.

            Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi samērīguma principu.

            9.

            Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

            10.

            Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi tiesības uz īpašumu un brīvību veikt uzņēmējdarbību.

            11.

            Ar vienpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi nemo auditur principu.

            12.

            Ar divpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu (détournement de pouvoir).

            13.

            Ar trīspadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, jo tā nebija nodrošinājusi prasītājas lietu izskatīšanu [Eiropas] Savienības attiecīgajās iestādēs vai struktūrās.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1 lpp.).


201807060621993562018/C 259/683502018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180605505122Lieta T-350/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Euronet Consulting/Komisija
 ---documentbreak--- C2592018LV5020120180605LV0068502512Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūnijā – Euronet Consulting/Komisija
   (Lieta T-350/18)2018/C 259/68Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Euronet Consulting EEIG (Brisele, Belģija) (pārstāvji: P. Peeters un R. Van Cleemput, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

            —

            atcelt nezināmā datumā pieņemto atbildētājas lēmumu, kurš prasītājai ir paziņots 2018. gada 26. marta vēstulē, un ar kuru ir noraidīts tās piedāvājums iepirkuma procedūras EuropeAid/138778/DH/SER/Multi – 2018. gada pamatnolīguma par ārējās palīdzības īstenošanu (FWC SIEA 2018) 2. daļai, kā arī ar kuru līguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas desmit citiem pretendentiem;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka viena juridiskā apvienība vienā un tajā pašā iepirkuma daļā esot pārstāvēta divas reizes.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka viena juridiskā persona divas reizes esot darbojusies kā konsorcija vadošā sabiedrība un trešajā reizē kā konsorcija dalībniece.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka viena juridiskā apvienība esot bijusi pārstāvēta vairāk nekā divās iepirkuma daļās.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka viena juridiskā apvienība esot vadošā sabiedrība vairāk nekā divās iepirkuma daļās.


201807060071993362018/C 259/105422016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805318921Lieta C-542/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel u.c./Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2002/92/EK — Piemērošanas joma — Jēdziens “apdrošināšanas starpniecība” — Direktīva 2004/39/EK — Piemērojamība — Jēdziens “ieguldījumu konsultācija” — Apdrošināšanas starpniecības laikā sniegtas konsultācijas nolūkā veikt ieguldījumus kapitālieguldījumu dzīvības apdrošināšanā — Apdrošināšanas starpnieka darbības bez nodoma slēgt konkrētu apdrošināšanas līgumu kvalifikācija)
 ---documentbreak--- C2592018LV810120180531LV00108192Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag/Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Jan-Erik Strobel u.c./Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

   (Lieta C-542/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2002/92/EK — Piemērošanas joma — Jēdziens “apdrošināšanas starpniecība” — Direktīva 2004/39/EK — Piemērojamība — Jēdziens “ieguldījumu konsultācija” — Apdrošināšanas starpniecības laikā sniegtas konsultācijas nolūkā veikt ieguldījumus kapitālieguldījumu dzīvības apdrošināšanā — Apdrošināšanas starpnieka darbības bez nodoma slēgt konkrētu apdrošināšanas līgumu kvalifikācija)”2018/C 259/10Tiesvedības valoda – zviedru
      Iesniedzējtiesa

      Högsta domstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Erik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Atbildētāji: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/92/EK (2002. gada 9. decembris) par apdrošināšanas starpniecību 2. panta 3) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “apdrošināšanas starpniecība” ietilpst priekšdarbu veikšana apdrošināšanas līguma noslēgšanai, pat ja attiecīgajam apdrošināšanas starpniekam nav bijis nodoma slēgt konkrētu apdrošināšanas līgumu.

            2)

            Finanšu konsultācijas saistībā ar kapitālieguldījumu, kas sniegtas apdrošināšanas starpniecības ietvaros par kapitālieguldījumu dzīvības apdrošināšanas līguma noslēgšanu, ietilpst Direktīvas 2002/92, nevis Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, tvērumā.

      (
         1
      )	OV C 14, 16.1.2017.


201807060591994152018/C 259/693532018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180528515221Lieta T-353/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā– Promeco/EUIPO – Aerts (trauki)
 ---documentbreak--- C2592018LV5110120180528LV0069511522Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā– Promeco/EUIPO – Aerts (trauki)
   (Lieta T-353/18)2018/C 259/69Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promeco NV (Kortreika, Beļģija) (pārstāvji: H. Hartwig un A. von Mühlendahl, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aerts NV (Gēla, Beļģija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Strīdus dizainparaugs: Eiropas Savienības dizainparaugs Nr. 218 193-0010

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas paplašinātās padomes 2018. gada 16. februāra lēmums lietā R 459/2016-G

      Prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            noraidīt Aerts NV apelācijas sūdzību par EUIPO Anulēšanas nodaļas 2016. gada 8. janvāra lēmumu lietā ICD 9842;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas paplašinātajā padomē;

            —

            piespriest Aerts NV, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas prasītājai radušies procesā Apelācijas paplašinātajā padomē.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta, skatot to kopā ar 6. pantu, pārkāpums.


201807060111993612018/C 259/261482018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180223181812Lieta C-148/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler u.c.
 ---documentbreak--- C2592018LV1820120180223LV0026182181Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler u.c.
   (Lieta C-148/18)2018/C 259/26Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzēji: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Persona, kas piedalās lietā: Finanzpolizei

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par pārkāpumiem, kas izdarīti aiz neuzmanības, ir paredzēti neierobežota apmēra naudas sodi, it īpaši augsti minimālie sodi, un kā naudas soda alternatīva – brīvības atņemšana uz vairākiem gadiem?


201807060361993922018/C 259/116332016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805319911Lieta C-633/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Uzņēmumu koncentrācijas kontrole — Regula (EK) Nr. 139/2004 — 7. panta 1. punkts — Koncentrācijas īstenošana pirms paziņošanas Eiropas Komisijai un atzīšanas par saderīgu ar kopējo tirgu — Aizliegums — Apjoms — Jēdziens “koncentrācija” — Nolīguma par sadarbību ar trešo personu izbeigšana, ko īsteno viens no koncentrācijā iesaistītajiem uzņēmumiem)
 ---documentbreak--- C2592018LV910120180531LV00119191Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet

   (Lieta C-633/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Uzņēmumu koncentrācijas kontrole — Regula (EK) Nr. 139/2004 — 7. panta 1. punkts — Koncentrācijas īstenošana pirms paziņošanas Eiropas Komisijai un atzīšanas par saderīgu ar kopējo tirgu — Aizliegums — Apjoms — Jēdziens “koncentrācija” — Nolīguma par sadarbību ar trešo personu izbeigšana, ko īsteno viens no koncentrācijā iesaistītajiem uzņēmumiem)”2018/C 259/11Tiesvedības valoda – dāņu
      Iesniedzējtiesa

      Sø- og Handelsretten

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ernst & Young P/S

      Atbildētāja: Konkurrencerådet

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka koncentrācija tiek īstenota tikai ar tādu darbību, kas pilnībā vai daļēji, faktiski vai juridiski veicina kontroles maiņu mērķuzņēmumā. Nevar tikt uzskatīts, ka atkāpšanās no nolīguma par sadarbību tādos apstākļos kā pamatlietā, kuri ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, izraisa koncentrācijas īstenošanu, turklāt neatkarīgi no jautājuma, vai šī atkāpšanās ir ietekmējusi tirgu.
   (
         1
      )	OV C 46, 13.2.2017.


201807060251993662018/C 259/382952018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180430272711Lieta C-295/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. aprīlī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA

 ---documentbreak--- C2592018LV2710120180430LV0038271271Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. aprīlī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação SA/Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA

   (Lieta C-295/18)2018/C 259/38Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal da Relação do Porto

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mediterranean Shipping Company (Portugal) – Agentes de Navegação SA

      Atbildētājas apelācijas instancē: Banco Comercial Português SA, Caixa Geral de Depósitos SA

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Direktīvas 2007/64/EK (
                  1
               ) 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piemērošanas jomā, kas ir noteikta minētajā pantā, ietilpst tāda maksājuma uzdevuma izpilde, ko trešā persona izdevusi tiešā debeta maksājumu veikšanai no konta, kurš tai nepieder un kura turētājs nav noslēdzis ar kredītiestādi nedz maksājumu pakalpojumu līgumu atsevišķa darījuma veikšanai, nedz pamatlīgumu par maksājumu pakalpojumu sniegšanu?

            2)

            Vai – ja uz 1. jautājumu ir atbildams apstiprinoši – šajos apstākļos šo konta turētāju var uzskatīt par maksājumu pakalpojumu lietotāju minētās direktīvas 58. panta izpratnē?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/64/EK (2007. gada 13. novembris) par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV 2007, L 319, 1. lpp.).


201807060141993622018/C 259/126472016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL2018053191022Lieta C-647/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunal administratif de Lille (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana — Uzņemšanas un atpakaļuzņemšanas procedūras — 26. panta 1. punkts — Lēmuma par pārsūtīšanu pieņemšana un paziņošana, pirms pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts akceptējusi pieteikumu par atpakaļuzņemšanu)
 ---documentbreak--- C2592018LV920120180531LV001292102Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunal administratif de Lille (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais

   (Lieta C-647/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 604/2013 — Dalībvalsts, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, noteikšana — Uzņemšanas un atpakaļuzņemšanas procedūras — 26. panta 1. punkts — Lēmuma par pārsūtīšanu pieņemšana un paziņošana, pirms pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts akceptējusi pieteikumu par atpakaļuzņemšanu)”2018/C 259/12Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal administratif de Lille

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Adil Hassan

      Atbildētājs: Préfet du Pas-de-Calais

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 26. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka dalībvalsts, kas citai dalībvalstij, ko tā atbilstoši minētajā regulā noteiktajiem kritērijiem uzskata par atbildīgo par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, ir iesniegusi pieprasījumu par šīs regulas 18. panta 1. punktā minētas personas uzņemšanu vai atpakaļuzņemšanu, pieņem lēmumu par pārsūtīšanu un to paziņo minētajai personai, vēl pirms pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts tieši vai netieši ir šo pieprasījumu ir akceptējusi.
   (
         1
      )	OV C 70, 6.3.2017.


201807060531993882018/C 259/532812018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180503383921Lieta T-281/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – ABLV Bank/ECB
 ---documentbreak--- C2592018LV3810120180503LV0053381392Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – ABLV Bank/ECB
   (Lieta T-281/18)2018/C 259/53Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ABLV Bank AS (Rīga, Latvija) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasījumi

            —

            atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2018. gada 23. februāra lēmumus par to, ka prasītāja un ABLV Bank Luxembourg, SA kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga, un

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza desmit prasības pamatus.

            1.

            Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB kritērija “kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga” vērtējums attiecībā uz prasītāju un tās meitasuzņēmumu ABLV Bank Luxembourg esot bijis kļūdains un nepilnīgs dažādos aspektos.

            2.

            Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai un citas procesuālās tiesības.

            3.

            Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz pienācīgi pamatotu lēmumu.

            4.

            Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi un izvērtējusi visus konkrētā gadījuma būtiskus aspektus.

            5.

            Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

            6.

            Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

            7.

            Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi tiesības uz īpašumu un brīvību veikt uzņēmējdarbību.

            8.

            Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pārkāpusi nemo auditur principu.

            9.

            Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka ECB esot pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu (détournement de pouvoir).

            10.

            Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas prasītājas tiesības, kas noteiktas Pamattiesību hartas 41. pantā, jo nav tikusi nodrošināta prasītājas lietu izskatīšana attiecīgajās Savienības iestādēs vai struktūrās.


201807060131994342018/C 259/393212018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180509282811Lieta C-321/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. maijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Terre wallonne ASBL/Région wallonne

 ---documentbreak--- C2592018LV2810120180509LV0039281281Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. maijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Terre wallonne ASBL/Région wallonne

   (Lieta C-321/18)2018/C 259/39Tiesvedības valoda – franču
      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Terre wallonne ASBL

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai dalībvalsts iestādes rīkojums, ar kuru atbilstoši Direktīvai 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (
                  1
               ) tiek noteikti Natura 2000 tīkla aizsardzības mērķi, ir plāns vai programma Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (
                  2
               ) izpratnē, un it īpaši minētās direktīvas 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta vai 3. panta 4. punkta nozīmē?

            2)

            Ja atbilde ir apstiprinoša, vai tādam rīkojumam ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums atbilstoši Direktīvai 2001/42/EK, lai gan šāds novērtējums netiek prasīts saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK, uz kuru pamatojoties rīkojums ir pieņemts?

      (
         1
      )	OV L 206, 7. lpp.

   (
         2
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.).


201807060211994402018/C 259/272142018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180326191911Lieta C-214/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. martā iesniedza Sąd Rejonowy w Sopocie (Polija) – H.W.

 ---documentbreak--- C2592018LV1910120180326LV0027191191Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. martā iesniedza Sąd Rejonowy w Sopocie (Polija) – H.W.

   (Lieta C-214/18)2018/C 259/27Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy w Sopocie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: H.W.

      Piedaloties: PSM “K” w G., Komornik Sądowy przy Sądzie Rejonowym w Sopocie Aleksandra Treder

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai, ņemot vērā pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kuras pamatā ir Eiropas Padomes Direktīva 2006/112/EK (
                  1
               ) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, īpaši tās 1. pants, 2. panta 1. punkta a) un c) apakšpunkts. kā arī 73. pants saistībā ar 78. panta pirmās daļas a) punktu, kā arī no tās izrietošais PVN neitralitātes princips, kas ir vispārējs Savienības tiesību princips, ir pieļaujams, ievērojot 2004. gada 11. martaUstawa o podatku od towarów i usług [Likuma par nodokli par precēm un pakalpojumiem] (konsolidētais teksts Dz. U. 2017, pozīcija 1221 ar grozījumiem, turpmāk tekstā – “u.p.t.u.”) 29a. panta 1. punktu, kā arī 29a. panta 6. punkta l) apakšpunkta saturu saistībā ar 1997. gada 29. augustaUstawa o komornikach sądowych i egzekucji [Likuma par tiesu izpildītājiem un izpildi] (konsolidētais teksts, 2017. gada Dz.U., pozīcija 1277 ar grozījumiem; turpmāk tekstā – “u.k.s.e.”) 49. panta 1. punkta un 35. panta, kā arī 63. panta 4. punkta formulējumu, uzskats, ka tiesu izpildītāju iekasētajās piespiedu izpildes procedūru izmaksās ir iekļauts nodoklis par precēm un pakalpojumiem (tas ir – PVN)?
            Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:

            2)

            Vai samērīguma principa, kas ir Savienības vispārējs princips, gaismā ir pieļaujams uzskatīt, ka tiesu izpildītājam, kā PVN maksātājam veiktās tiesu izpildes darbības jomā faktiski ir visi nepieciešamie juridiskie līdzekļi, lai pareizi izpildītu nodokļa maksātāja pienākumu, atbilstoši kuram uz u.k.s.e. pamata iekasējamā piespiedu izpildes procedūru maksa iekļauj nodokli par precēm un pakalpojumiem (tas ir – PVN)?

      (
         1
      )	OV 2006, L 347, 1. lpp.


201807060121993482018/C 259/136602016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531101121Apvienotās lietas C-660/16 un C-661/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß (C-660/16), Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl (C-661/16) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Preču piegāde — 65. pants — 167. pants — Avansa maksājums par preces iegādi, pēc kura prece nav piegādāta — Piegādātāja juridisko pārstāvju notiesāšana krimināllietā par krāpšanu — Piegādātāja maksātnespēja — Priekšnodokļa atskaitīšana — Nosacījumi — 185. un 186. pants — Valsts nodokļu iestādes veikta koriģēšana — Nosacījumi)
 ---documentbreak--- C2592018LV1010120180531LV0013101112Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß (C-660/16), Finanzamt Göppingen/Erich Wirtl (C-661/16)
   (Apvienotās lietas C-660/16 un C-661/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — Preču piegāde — 65. pants — 167. pants — Avansa maksājums par preces iegādi, pēc kura prece nav piegādāta — Piegādātāja juridisko pārstāvju notiesāšana krimināllietā par krāpšanu — Piegādātāja maksātnespēja — Priekšnodokļa atskaitīšana — Nosacījumi — 185. un 186. pants — Valsts nodokļu iestādes veikta koriģēšana — Nosacījumi)”2018/C 259/13Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Finanzamt Dachau (C-660/16), Finanzamt Göppingen (C-661/16)

      Atbildētāji: Achim Kollroß (C-660/16), Erich Wirtl (C-661/16)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 65. un 167. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietās, tiesības atskaitīt pievienotās vērtības nodokli par avansa maksājuma veikšanu attiecīgo preču potenciālajam pircējam nevar tikt atteiktas, ja šis avansa maksājums ir veikts un iekasēts un ja varēja tikt uzskatīts, ka tā veikšanas brīdī šim pircējam bija zināmi visi atbilstošie elementi saistībā ar piegādi nākotnē, un ja šo preču piegāde tādēļ šķita droša. Tomēr šīs tiesības minētajam pircējam var tikt atteiktas, ja, ņemot vērā objektīvus elementus, tiek konstatēts, ka avansa maksājuma veikšanas brīdī tas zināja vai saprātīgi nevarēja nezināt, ka šīs piegādes veikšana nav droša.

            2)

            Direktīvas 2006/112 185. un 186. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietās, tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus vai praksi, ar kuriem pievienotās vērtības nodokļa koriģēšanai saistībā ar avansa maksājuma veikšanu par preces piegādi ir izvirzīts nosacījums, ka piegādātājs atmaksā šo avansa maksājumu.

      (
         1
      )	OV C 86, 20.3.2017.


201807060651994562018/C 259/542822018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180503394021Lieta T-282/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – Bernis u.c./VNV
 ---documentbreak--- C2592018LV3910120180503LV0054391402Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – Bernis u.c./VNV
   (Lieta T-282/18)2018/C 259/54Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ernests Bernis (Jūrmala, Latvija), Oļegs Fiļs (Jūrmala), OF Holding SIA (Rīga, Latvija) un Cassandra Holding Company SIA (Jūrmala) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasījumi

            —

            atcelt Vienotās noregulējuma valdes (VNV) 2018. gada 23. februāra lēmumus attiecībā uz ABLV Bank, AS un ABLV Bank Luxembourg, SA;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasību, prasītāji izvirza trīspadsmit prasības pamatus.

            1.

            Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV neesot bijusi kompetenta pieņemt lēmumu par likvidāciju.

            2.

            Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības, pasludinot formālu lēmumu nepieņemt noregulējuma pasākumus.

            3.

            Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības tās kļūdainā novērtējuma dēļ, kas veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. panta 1. punkta b) apakšpunktu (
                  1
               ).

            4.

            Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības tās kļūdainā novērtējuma dēļ, kas veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 806/2014 18. panta 1. punkta a) apakšpunktu.

            5.

            Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītājas tiesības tikt uzklausītiem un citas procesuālās tiesības.

            6.

            Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz pienācīgi pamatotu lēmumu.

            7.

            Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi un izvērtējusi visus konkrētā gadījuma būtiskus aspektus.

            8.

            Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi samērīguma principu.

            9.

            Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

            10.

            Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz īpašumu un brīvību veikt uzņēmējdarbību.

            11.

            Ar vienpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi nemo auditur principu.

            12.

            Ar divpadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pieļāvusi pilnvaru nepareizu izmantošanu (détournement de pouvoir).

            13.

            Ar trīspadsmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka VNV esot pārkāpusi prasītāju tiesības, kas noteiktas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā, jo tā nebija nodrošinājusi ABLV Bank SA lietu izskatīšanu attiecīgajās Savienības iestādēs vai struktūrās.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1 lpp.).


title: Lieta C-345/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. maijā Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-211/16 Caviro Distillerie u.c./Komisija

text:
201807060171993492018/C 259/403452018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180525282922Lieta C-345/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. maijāCaviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-211/16 Caviro Distillerie u.c./Komisija
 ---documentbreak--- C2592018LV2820120180525LV0040282292Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 25. maijāCaviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2018. gada 15. marta spriedumu lietā T-211/16 Caviro Distillerie u.c./Komisija
   (Lieta C-345/18 P)2018/C 259/40Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA un Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (pārstāvis: R. MacLean, Solicitor)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tā pieļāva kļūdu, kad, novērtējot apelācijas sūdzības iesniedzēju pieteikuma otro pamatu, tā nepamatoti aizstāja savu argumentāciju;

            —

            atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, pamatojoties uz to, ka tā ir acīmredzami sagrozījusi pierādījumus par Savienības ražošanas nozares tirgus daļas attīstību un galīgo stāvokli;

            —

            apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēju otro pamatu attiecībā uz to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini novērtējusi tirgus daļas stāvokli un īstenojusi savu kompetenci lemt par šo pamatu, un taisīt galīgo spriedumu;

            —

            pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā varētu pieņemt atbilstošu nolēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzēju izvirzīto pamatu šajā jautājumā;

            —

            apstiprināt, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ir pārkāpusi Pamatregulas (
                  1
               ) 3. panta 2. un 5. punktu, secinot, ka Komisija, izdarot secinājumus par būtisku kaitējumu, nebija pieļāvusi nekādu acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

            —

            apstiprināt, ka Vispārējā tiesa nav sniegusi pietiekamu pamatojumu un ir norādījusi pretrunīgu pamatojumu, un

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus un šīs procedūras izmaksas, kā arī tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza trīs apelācijas sūdzības pamatus. Visi trīs Tiesai iesniegtie pamati attiecas uz otro pamatu, kas bija iesniegts Vispārējai tiesai. Īsumā, Tiesā izvirzītie pamati ir šādi:

            1.

            Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, aizstājot savu argumentāciju ar Komisijas vērtējumu, novērtējot Savienības ražošanas nozares tirgus daļas samazināšanās nozīmi gan relatīvā, gan absolūtā izteiksmē un/vai acīmredzami sagrozot tai iesniegtos pierādījumus par Savienības ražošanas nozares tirgus daļas samazināšanos.

            2.

            Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2. un 5. punktu, secinot, ka Komisija, izdarot secinājumus attiecībā uz būtisku kaitējumu, nebija pieļāvusi nevienu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

            3.

            Vispārējā tiesa šajā ziņā nav sniegusi savas nostājas pienācīgu pamatojumu, jo tā nav izskaidrojusi, kāpēc Komisijas kļūda Savienības ražošanas nozares tirgus daļas novērtējumā nepamatoja apstrīdētās regulas atcelšanu, kā to prasīja apelācijas sūdzības iesniedzēji. Turklāt Vispārējā tiesa ir norādījusi pretrunīgu pamatojumu, jo tā bija konstatējusi kļūdu Komisijas novērtējumā attiecībā uz Savienības ražošanas nozares tirgus daļu, bet galu galā nolēma par labu šim vērtējumam.

      (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 51. lpp.).


201807060051994002018/C 259/141902017CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531111111Lieta C-190/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Skaidras naudas, ko ieved Eiropas Savienībā vai izved no tās, kontrole — Regula (EK) Nr. 1889/2005 — Piemērošanas joma — LESD 63. pants — Kapitāla brīva aprite — Trešās valsts valstspiederīgais, kas savā bagāžā pārvadā ievērojamu nedeklarētu skaidras naudas summu — Deklarēšanas pienākums, kas ir saistīts ar šīs summas izvešanu no Spānijas teritorijas — Sankcijas — Samērīgums)
 ---documentbreak--- C2592018LV1110120180531LV0014111111Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lu Zheng/Ministerio de Economía y Competitividad

   (Lieta C-190/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Skaidras naudas, ko ieved Eiropas Savienībā vai izved no tās, kontrole — Regula (EK) Nr. 1889/2005 — Piemērošanas joma — LESD 63. pants — Kapitāla brīva aprite — Trešās valsts valstspiederīgais, kas savā bagāžā pārvadā ievērojamu nedeklarētu skaidras naudas summu — Deklarēšanas pienākums, kas ir saistīts ar šīs summas izvešanu no Spānijas teritorijas — Sankcijas — Samērīgums)”2018/C 259/14Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Lu Zheng

      Atbildētāja: Ministerio de Economía y Competitividad

      Rezolutīvā daļa

   LESD 63. un 65. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka lielas tādas skaidras naudas summas deklarēšanas pienākuma neizpilde, kuru ieved vai izved no šīs valsts teritorijas, ir sodāma ar naudas sodu, kas var būt līdz pat divkāršam nedeklarētās summas apmēram.
   (
         1
      )	OV C 221, 10.7.2017.