title: Lieta C-768/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – TR/Land Hessen

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 14. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wiesbaden (Vācija) – TR/Land Hessen

      (Lieta C-768/21)
      (2022/C 138/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TR

         Atbildētāja: Land Hessen

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) 57. panta 1. punkta a) un f) apakšpunkts un 58. panta 2. punkta a)–j) apakšpunkts, skatot tos kopā ar tās 77. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja uzraudzības iestāde konstatē datu apstrādi, kas aizskar datu subjekta tiesības, uzraudzības iestādei vienmēr ir pienākums iejaukties saskaņā ar VDAR 58. panta 2. punktu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.)


title: Lieta C-33/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 14. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Österreichische Datenschutzbehörde

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 14. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Österreichische Datenschutzbehörde

      (Lieta C-33/22)
      (2022/C 138/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Österreichische Datenschutzbehörde

         Atbildētāji: WK, Präsident des Nationalrates

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai darbības, ko veic dalībvalsts parlamenta izveidota izmeklēšanas komiteja, kuru parlaments ir izveidojis, īstenojot savas kontroles tiesības pār izpildvaru, neatkarīgi no izmeklēšanas priekšmeta, ietilpst Savienības tiesību aktu piemērošanas jomā LESD 16. panta 2. punkta pirmā teikuma izpratnē, līdz ar ko Regula (ES) 2016/679 (1) ir piemērojama personas datu apstrādei, ko veic dalībvalsts parlamentārā izmeklēšanas komiteja?

            Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2.

                  Vai darbības, ko veic dalībvalsts parlamenta izveidota izmeklēšanas komiteja, kuru parlaments ir izveidojis, īstenojot savas kontroles tiesības pār izpildvaru, un kuras izmeklēšanas priekšmets ir valsts drošības policijas darbības, kas tādējādi ir darbības attiecībā uz valsts drošības aizsardzību VDAR 16. apsvēruma izpratnē, ir tādas, kam ir piemērojams VDAR 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā paredzētais izņēmuma nosacījums?

            Gadījumā, ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:

                  3.

                  Ja – kā tas ir izskatāmajā lietā – dalībvalsts saskaņā ar VDAR 51. panta 1. punktu ir izveidojusi tikai vienu uzraudzības iestādi, vai tās kompetence izskatīt sūdzības VDAR 77. panta 1. punkta izpratnē, to skatot kopā ar 55. panta 1. punktu, izriet jau tieši no VDAR?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta T-58/22: Prasība, kas celta 2022. gada 31. janvārī – Labaš/EUIPO (“FRESH”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

      Prasība, kas celta 2022. gada 31. janvārī – Labaš/EUIPO (“FRESH”)
      (Lieta T-58/22)
      (2022/C 138/32)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Miroslav Labaš (Košice, Slovākija) (pārstāvis: M. Vasiľ, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “FRESH” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 311 155

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 24. novembra lēmums lietā R 610/2021-1

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  vai pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu daļā attiecībā uz 35. un 39. klasi, kā noteikts apstrīdētajā pieteikumā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  neesot definēta tiešā saikne starp apzīmējumu “FRESH” un tā nepieļaujamību reģistrācijai attiecībā uz 35. un 39. klasē ietilpstošajām precēm.


title: Lieta C-770/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. decembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad – “OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb” GmbH/Direktor na Teritorialna Direktsia “Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia “Mitnitsi”

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. decembrī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad – “OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb” GmbH/Direktor na Teritorialna Direktsia “Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia “Mitnitsi”

      (Lieta C-770/21)
      (2022/C 138/10)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb” GmbH

         Atbildētājs: Direktor na Teritorialna Direktsia “Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia “Mitnitsi”

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai – ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (1), 70. panta 1. punktu, kurš lasīts kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891 (2017. gada 13. marts), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 papildina attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari (2), 75. panta 5. punkta pirmo daļu un 6. punktu –, lai konkrētas dārzeņu importa muitas deklarācijas ietvaros attiecībā uz preču darījuma vērtības piemērošanu muitas vajadzībām izvērtētu Muitas kodeksa 70. panta 3. punkta d) apakšpunktā noteikto prasību, ka “pircējs un pārdevējs nav saistīti”, nozīme ir:

                              —

                              datiem par preču importa darījumā iesaistīto pušu attiecībām un par to pašu preču pārdošanu pirmajā tirdzniecības līmenī Savienībā, proti, par pastāvīgām un atkārtotām viena veida, ievērojama daudzuma un vērtības preču piegādēm, kas izslēdz secinājumu, ka saistība ar konkrēto vērtējamo importu bija nejauša;

                              —

                              datiem par attiecībā uz piegādēm izrakstītajiem rēķiniem, par cenas samaksu, par rēķinu atspoguļošanu importētāja grāmatvedības uzskaitē un PVN reģistros attiecīgi konkrētajam importam izmantotās tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu;

                              —

                              tam, ka deklarētā darījuma vērtība konkrētajam novērtējamajam importam ir ievērojami augstāka par tās pašas preces standarta likmes importa vērtību, ko Komisija noteikusi, lai piemērotu ievedmuitas nodokļus dārzeņu nozarē, savukārt šī pati prece Savienībā tiek pārdota ar zaudējumiem;

                              —

                              tam, ka importētājs nav iesniedzis ne muitas iestāžu pieprasīto tirdzniecības līgumu saistībā ar konkrēto importu, ne dokumentu par cita veida tiesiskajām attiecībām starp līgumslēdzējiem?

                        Ja minētajiem apstākļiem ir nozīme – vai tie sniedz iespēju konstatēt, ka importētāji un eksportētāji, vai attiecīgi importētāji un pircēji pirmajā tirdzniecības līmenī Savienībā ir “juridiski atzīti uzņēmējdarbības partneri” vai saistītas personas Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/2447 (2015. gada 24. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 952/2013, ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (3), 127. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 142. panta 4. punktu b) apakšpunkta izpratnē?
                  Ja minētajiem apstākļiem ir nozīme, bet tie nav pietiekami, lai secinātu, ka tirgotāji ir saistītas personas – vai uz Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891 75. panta 6. punkta pamata veiktās pārbaudes nolūkos, lai novērstu izvairīšanos no muitas nodokļa maksāšanas un nodokļu ieņēmumu zudumu Savienības budžetā, arī ņemot vērā turpmāko pārdošanu ar zaudējumiem pirmajā tirdzniecības līmenī Savienībā, ir jāizvērtē, vai attiecības starp tirgotājiem ir ietekmējušas augstākas cenas noteikšanu konkrētajām ievestajām precēm?

                  2.

                  Vai no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. punkta un 41. panta 2. punkta c) apakšpunkta, kuri interpretēti kopsakarā ar Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, paredzētajām importētāja pārsūdzības tiesībām, kā arī muitas dienestu pienākumu norādīt lēmuma pamatojumu atbilstoši Muitas kodeksa 29. pantam kopsakarā ar 22. panta 7. punktu, kā arī no lietas apstākļiem, un ņemot vērā to, ka tiesvedībā par lēmuma pārsūdzēšanu pirmās instances tiesai ir pienākums pārbaudīt lēmuma likumību un apelācijas sūdzībā nenorādītu pamatojumu, savākt jaunus pierādījumus un oficiāli nozīmēt ekspertu, ir izsecināms, ka:

                              —

                              Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 70. panta 3. punkta d) apakšpunktā paredzēto nosacījumu, ka “pircējs un pārdevējs nav saistīti, vai arī to saistība nav ietekmējusi cenu”, ir pieļaujams pirmo reizi konstatēt tiesvedībā tiesā, vai arī muitas iestādei ir pienākums šajā ziņā sniegt vērtējumu apstrīdētā lēmuma pamatojumā?

                              —

                              ja importētājam ir bijusi procesuāla iespēja, bet viņš nav skaidri norādījis, ka aprēķinās ievesto preču vērtību, izmantojot dedukcijas metodi atbilstoši Eiropas Parlamenta Regulas (ES) Nr. 952/2013 74. panta 2. punkta c) apakšpunktam, vai attiecībā uz šo konstatējumu noteiktā prekluzīvā termiņa dēļ Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 saistībā ar augļu un dārzeņu nozarēm, 75. panta 5. un 6. punktam būtu pretrunā tas, ka šī vērtība pirmo reizi tiktu noteikta pārsūdzības procesā tiesā – tostarp, lai ņemtu vērā importētāja iebildumus, kuri ir pamatoti ar to, ka preces pārdošanas cena Savienībā ir tuvu deklarētajai darījuma vērtībai?

                  3.

                  Vai no Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari, 75. panta 5. punkta ceturtās daļas, kurā noteikts, ka “importētājs ļauj piekļūt [..] arī visiem citiem dokumentiem, kas vajadzīgi, lai veiktu attiecīgās muitas kontroles saistībā ar katra attiecīgās partijas produkta pārdošanu un realizāciju”, ņemot vērā Tiesas 2020. gada 11. marta sprieduma BV (C-160/18, EU:C:2020:190) rezolutīvās daļas 1) punktā sniegto interpretāciju, attiecībā uz deklarētās darījuma vērtības pierādīšanu saskaņā ar Savienības Muitas kodeksa 70. panta 1. punktu šīs lietas apstākļos izriet, ka:

                              —

                              muitas iestādēm un pārsūdzības tiesvedībā – tiesai ir jāņem vērā fakts, ka ievestās preces, proti, dārzeņi, Savienībā tiek pārdotas ar zaudējumiem, jāņem kā nopietna norāde uz to, ka deklarētā importa cena ir mākslīgi paaugstināta, arī izvērtējot jautājumu, vai personu saistība ietekmēja norādīto darījuma vērtību, tostarp, tālab, lai novērstu izvairīšanos no muitas nodokļu samaksas un nodokļu ieņēmumu zuduma?

                              —

                              importētājam ir pienākums uzrādīt līgumu vai citu līdzvērtīgu dokumentu, kas apliecina preču cenu, kura maksājama, pārdodot preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju, vai arī pietiek ar pierādījumu, ka preču deklarētā vērtība ir samaksāta, tās ievedot? vai

                              —

                              importētājam kā pierādījumu par deklarētā dārzeņu importa darījuma vērtību ir pienākums uzrādīt tikai Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891 75. panta 5. punkta ceturtajā daļā nepārprotami minētos dokumentus, un tādēļ apstākļiem, kas attiecas uz to pašu preču pārdošanu ar zaudējumiem Savienībā, nav nozīmes, atbilstoši šīs regulas 75. panta 6. punktam veicot novērtējumu par darījuma vērtības neatzīšanu un ievedmuitas nodokļa noteikšanu?

                  4.

                  Vai no Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 2017/891, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari, 75. panta 5. un 6. punkta, kā arī no 2016. gada 16. jūnija sprieduma lietā EURO 2004. Hungary (C-291/15, EU:C:2016:455) sniegtās interpretācijas pamatlietas apstākļos izriet, ka no trešajām valstīm veikta dārzeņu importa muitas vērtību nevar noteikt atbilstoši deklarētajai darījuma vērtībai, ja:

                              —

                              preces deklarētā darījuma vērtība ir ievērojami lielāka par Komisijas noteikto standarta importa vērtību tai pašai precei ievedmuitas nodokļu piemērošanas nolūkā dārzeņu nozarē;

                              —

                              muitas iestāde neapstrīd vai citādi neapšauba rēķina un preču cenas samaksas dokumenta autentiskumu, kas uzrādīts kā pierādījums par faktiski samaksāto importa cenu;

                              —

                              importētājs – kaut arī muitas iestāde to ir pieprasījusi – nav iesniedzis līgumu vai citu līdzvērtīgu dokumentu, kas pierāda cenu, kura jāmaksā par precēm, pārdodot preces eksportam uz Savienības muitas teritoriju, tostarp papildu pierādījumus par preču ekonomiskajiem elementiem, kuri pamato to augstāko vērtību, pērkot tās no eksportētāja, piemēram, to ka runa ir par bioloģiskiem produktiem vai konkrētās dārzeņu partijas sevišķu kvalitāti?

         (1)  OV 2013, L 269, 1. lpp.

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) Nr. 2017/891 (2017. gada 13. marts), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 papildina attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 papildina attiecībā uz sodiem, kas piemērojami minētajās nozarēs, un groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 (OV 2017, L 138, 4. lpp.).

         (3)  OV 2015, L 343, 558. lpp.


title: Lieta T-67/22: Prasība, kas celta 2022. gada 1. februārī – Guma Holdings/EUIPO – X-Trade Brokers Dom Maklerski (“XTRADE”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/28

      Prasība, kas celta 2022. gada 1. februārī – Guma Holdings/EUIPO – X-Trade Brokers Dom Maklerski (“XTRADE”)
      (Lieta T-67/22)
      (2022/C 138/33)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Guma Holdings LTD (Limasola, Kipra) (pārstāvji: M. Oleksyn un M. Stępkowski, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: X-Trade Brokers Dom Maklerski S.A. (Varšava, Polija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīga strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “XTRADE” tumši pelēkā, gaiši pelēkā, zilā, zilo toņu krāsās – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 061 387

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 8. novembra lēmums lietā R 981/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu un noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu pilnībā;

                  —

                  piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā EUIPO.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta, lasot kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 4. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta, lasot kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 41. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 7. panta 2. punkta d) apakšpunktu, pārkāpums.

         (1)  OV 2012, C 326, 391. lpp.


title: Lieta C-75/22: Prasība, kas celta 2022. gada 4. februārī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/19

      Prasība, kas celta 2022. gada 4. februārī – Eiropas Komisija/Čehijas Republika
      (Lieta C-75/22)
      (2022/C 138/23)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, M. Mataija, M. Salyková)

         Atbildētāja: Čehijas Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  Atzīt, ka, netransponējusi pareizi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (1) (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/55/ES (2), 3. panta 1. punkta g) un h) apakšpunktu, 6. panta b) punktu, 7. panta 3. punktu, 21. panta 6. punktu, 31. panta 3. punktu, 45. panta 2. punkta c), f) un daļēji e) apakšpunktu, 45. panta 3. punktu, 50. panta 1. punktu kopsakarā ar VII pielikuma 1. punkta d) un e) apakšpunktu, kā arī 51. panta 1. punktu, Čehijas Republika nav izpildījusi šajās minētās direktīvas tiesību normās paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         3. panta 1. punkta g) un h) apakšpunkts – Komisija apgalvo, ka Čehijas Republika nav izpildījusi šajās minētās direktīvas normās paredzētos pienākumus noteikt juridisko statusu personām, kas iziet pārraudzītu praksi, kā arī personām, kas gatavojas zināšanu pārbaudei.

         6. panta b) punkts – Komisija pārmet Čehijas Republikai, ka tā nav atbrīvojusi pakalpojumu sniedzējus no pienākuma reģistrēties uzņēmējas dalībvalsts valsts sociālā nodrošinājuma iestādē, lai norēķinātos ar apdrošinātāju saistībā ar darbībām, kas veiktas apdrošināto personu labā.

         7. panta 3. punkts – Komisija uzskata, ka, ciktāl runa ir par arhitektiem un veterinārārstiem, nav skaidri transponēta šī minētās direktīvas tiesību norma, kas ļauj arhitektiem un veterinārārstiem izmantot uzņēmējā dalībvalstī paredzēto profesionālo nosaukumu.

         21. panta 6. punktu un 31. panta 3. punkts – Komisija uzskata, ka Čehijas Republika nav pareizi transponējusi šīs tiesību normas par vispārējās aprūpes māsu apmācību saistībā ar vispārējās aprūpes māsas profesiju.

         45. panta 2. punkta c), f) un daļēji e) apakšpunkts – Komisija apgalvo, ka Čehijas Republika nav pareizi transponējusi šīs tiesību normas, jo tā nav nodrošinājusi farmaceitiem piekļuvi šajās tiesību normās paredzētajiem darbības veidiem.

         45. panta 3. punkts – Komisija uzskata, ka Čehijas Republika nav pareizi transponējusi šo tiesību normu, jo tā farmaceitiem, kuriem ir citā dalībvalstī iegūta profesionālā kvalifikācija, nav nodrošinājusi piekļuvi minimālajam darbību sarakstam, lai arī šī piekļuve var būt atkarīga tikai no papildu profesionālās pieredzes iegūšanas.

         50. panta 1. punkts kopsakarā ar VII pielikuma 1. punkta d) un e) apakšpunktu – Komisijas ieskatā, šīs direktīvas tiesību normas nav tikušas pareizi transponētas, jo Čehijas Republika nav paredzējusi, ka termiņš prasīto dokumentu izsniegšanai no izcelsmes dalībvalsts ir divi mēneši.

         51. panta 1. punkts – Komisija pārmet Čehijas Republikai, ka tā nav pareizi transponējusi šo direktīvas tiesību normu, jo nav paredzējusi, ka termiņš pieteikuma par profesionālās kvalifikācijas atzīšanu saņemšanas apstiprināšanai, kā arī – vajadzības gadījumā – pieteikuma iesniedzēja informēšanai par jebkādiem trūkstošiem dokumentiem, ir viens mēnesis.

         (1)  OV L 255, 30.9.2005, 22. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), ar ko groza Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un Regulu (ES) Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu; OV 2013, L 354, 132. lpp.


title: Lieta C-773/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. decembrī AV, AW iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedumu lietā T-43/20, AV un AW/Parlaments

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/12

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 9. decembrī AV, AW iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2021. gada 6. oktobra spriedumu lietā T-43/20, AV un AW/Parlaments
      (Lieta C-773/21 P)
      (2022/C 138/11)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: AV, AW (pārstāvis: J. Martins, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  izskatīt lietu, apmierinot apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus, kurus tie ir izvirzījuši pirmajā instancē, tostarp, piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai, pretējā gadījumā;

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

                  —

                  Tiesību uz aizstāvību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde;

                  —

                  Faktu neprecīzs vērtējums un vairāku pierādīšanas elementu sagrozīšana, kas izraisījusi Vispārējās tiesas pieļauto tiesību kļūdu faktu vērtējumā;

                  —

                  Tiesību kļūda piemērojamo tiesību aktu interpretācijā.


title: Lieta C-806/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – kriminālprocess pret TF

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – kriminālprocess pret TF
      (Lieta C-806/21)
      (2022/C 138/15)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      TF

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai fiziskas un juridiskas personas, kas ir iesaistītas klasificēto vielu laišanā tirgū tādējādi, ka šī iesaistīšanās ir darbība, kas ir sodāma saskaņā ar Pamatlēmuma 2004/757 (1) 2. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir uzskatāmas par “uzņēmējiem” Regulas Nr. 273/2004 (2) 2. panta d) punkta izpratnē?
                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2)

                              a)

                              Vai šādas pirmajā jautājumā minētā uzņēmēja darbības ir uzskatāmas par “apstākļiem” Regulas Nr. 273/2004 8. panta 1. punkta izpratnē?

                              b)

                              Vai tādas darbības kā klasificēto vielu saņemšana, pārvadāšana un glabāšana ir uzskatāmas par “apstākļiem” Regulas Nr. 273/2004 8. panta 1. punkta izpratnē, ja šīs darbības netiek veiktas ar nolūku piegādāt šīs vielas trešām personām?

         (1)  Padomes Pamatlēmums 2004/757/TI (2004. gada 25. oktobris), ar ko paredz minimuma noteikumus par noziedzīgu darbību pazīmēm un sodiem narkotisko vielu nelikumīgas tirdzniecības jomā (OV 2004, L 335, 8. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 273/2004 (2004. gada 11. februāris) par narkotisko vielu prekursoriem (OV 2004, L 47, 1. lpp.).


title: Lieta T-70/22: Prasība, kas celta 2022. gada 3. februārī – Novasol/ECHA

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/29

      Prasība, kas celta 2022. gada 3. februārī – Novasol/ECHA

      (Lieta T-70/22)
      (2022/C 138/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Novasol (Kraainem, Beļģija) (pārstāvji: C. Alter un G. Bouton, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 236. pantu, atcelt ECHA2021. gada 25. novembra lēmumu SME D (2021)8531-DC, ar kuru tā uzskatīja, ka prasītāja nevar tikt atzīta par MVU [mazu vai vidēju uzņēmumu] un tai nepienākas samazināti maksājumi, kas paredzēti vidējiem uzņēmumiem un ko tā pieprasījusi pieteikuma iesniegšanas brīdī;

                  —

                  piespriest ECHA atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja ir izvirzījusi trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz tiesību kļūdu, ko ECHA esot pieļāvusi apstrīdētajā lēmumā tādēļ, ka kļūdaini interpretējusi REACH regulas (1), Ieteikuma 2003/361 (2), kā arī Regulas Nr. 340/2008 (3) noteikumus, kas piemērojami, novērtējot mazo un vidējo uzņēmumu (turpmāk tekstā – “MVU”) apmēru.

                  2.

                  Otrais pamats ir par acīmredzamu kļūdu šīs lietas faktu vērtējumā, jo apstrīdētā lēmuma pamatā esot kļūdaini interpretēta to faktu atbilstība patiesībai, no kuriem ir atkarīga kvalifikācija par MVU, lai arī ECHA bija visa vajadzīgā informācija, lai novērtētu prasītājas uzņēmuma apmēru.

                  3.

                  Trešais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi, kā arī labas pārvaldības principa pārkāpumu, jo, neraugoties uz detalizētajiem un dokumentāri pierādītajiem apsvērumiem, ko prasītāja iesniegusi, lai noteiktu uzņēmuma apmēru, ECHA nekādi neesot ņēmusi vērā izvirzītos argumentus.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp., labojumi OV 2007, L 136, 3. lpp., OV 2008, L 141, 22. lpp. un OV 2009, L 36, 84. lpp.).

         (2)  Komisijas 2003. gada 6. maijs Ieteikums par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju (OV 2003, L 124, 36. lpp.).

         (3)  Komisijas Regula (EK) Nr. 340/2008 (2008. gada 16. aprīlis) par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV 2008, L 107, 6. lpp.).


title: Lieta C-82/22 P: Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 7. februārī iesniedza Jean-François Jalkh par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-230/21, Jalkh/Parlaments

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/21

      Apelācijas sūdzība, ko 2022. gada 7. februārī iesniedza Jean-François Jalkh par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-230/21, Jalkh/Parlaments
      (Lieta C-82/22 P)
      (2022/C 138/24)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-François Jalkh (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2021. gada 1. decembra spriedumu lietā T-230/21, Jalkh/Parlaments;

                  —

                  Atcelt Eiropas Parlamenta 2021. gada 25. marta Lēmumu P9_TA(2021)0092 par pieteikumu atcelt apelācijas sūdzības iesniedzēja imunitāti [2020/2110 (IMM)];

                  —

                  Piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.
      Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts noteikums, saskaņā ar kuru “administratīvās lietas un civillietas izskatīšana ir jāaptur līdz krimināllietas pabeigšanai”. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, kā rezultātā tā savā analīzē neesot ņēmusi vērā Savienībā spēkā esošās tiesību normas un Savienības dalībvalsts judikatūru, kas bija jāņem vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja gadījumā, lai apturētu viņa imunitātes atcelšanas procedūru, ņemot vērā sūdzību par X, ko 2020. gada 15. decembrī Briseles izmeklētājtiesnesim kopā ar civilprasību iesniedza dokumentu viltošanas un viltotu dokumentu izmantošanas nodaļas vadītājs.
      Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda Savienības tiesību vērtējumā, jo neesot ņemts vērā, ka Eiropas Parlaments ar JURI komitejas starpniecību ir pārkāpis 2019. gada 19. novembra Paziņojuma 0011/2019 7. pantu.
      Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu Savienības tiesību un tādu vispārējo principu vērtējumā kā vienlīdzīgas attieksmes princips un labas pārvaldības princips, kam bija patstāvīga nozīme procedūrā, jo apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka ar roku rakstītā piezīme “ļoti uzmanīgi”, ar ko ir papildināta 2020. gada 16. jūnija tieslietu ministres ar datoru rakstītā pieklājības frāze, esot jāuztver kā Francijas valdības nevēlēšanās izmantot attiecīgo juridisko procedūru politiskajās debatēs un ka tā ir uzskatāma par fumus persecutionnis.

      Ar trešo pamatu tiek izvirzīts Protokola par imunitāti 9. panta pārkāpums. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Vispārējā tiesa esot atzinusi, ka uz pārmestajiem apstākļiem un to, ka Jean-François Jalkh ir izmantojis savus parlamentārās palīdzības izdevumu budžetu, attiecoties Protokola 9. pantā paredzētā imunitāte, taču tā esot izmantojusi vienīgi vispārīgu formulējumu, lai noraidītu iebildumus, nenorādot savu pamatojumu.


title: Lieta C-776/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. decembrī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – EV/Alltours Flugreisen GmbH

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. decembrī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – EV/Alltours Flugreisen GmbH

      (Lieta C-776/21)
      (2022/C 138/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EV

         Atbildētāja: Alltours Flugreisen GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai, lai pastāvētu nenovēršami un ārkārtēji apstākļi ceļojuma galamērķa vietā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un ar tiem saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (1) (“Komplekso ceļojumu direktīva”) 12. panta 2. punkta pirmā teikuma izpratnē, ir pietiekami, ka specializēta iestāde, kas valstī ir izveidota aizsardzībai pret infekciju slimībām, ceļojuma galamērķi ir klasificējusi kā riska zonu un vienlaikus nosacījumi klasifikācijai par riska zonu mītnes zemē nav bijuši izpildīti?

                  2)

                  Vai brīdī, kad ceļotājs izbeidz kompleksā ceļojuma pakalpojuma līgumu Komplekso ceļojumu direktīvas 12. panta 2. punkta pirmā teikuma izpratnē, viņam ir jāspēj prognozēt, ka galamērķa vietā vai tās tiešā tuvumā izlidošanas datumā vai ceļojuma laikā pastāvēs būtiski traucējumi?

                  3)

                  Vai līgums ir jāizbeidz īsi pirms ceļojuma, vai arī to katrā ziņā tad var paziņot jebkurā brīdī no ceļojuma rezervēšanas brīža līdz ceļojuma sākumam, ja līguma izbeigšanas brīdī nav bijis tā, ka nav nekādu norāžu attiecībā uz ārkārtas apstākļu iestāšanos?

         (1)  OV 2015, L 236, 1. lpp.


title: Lieta T-13/22: Prasība, kas celta 2022. gada 3. janvārī – Loutsou/EUIPO (“POLIS LOUTRON”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/22

      Prasība, kas celta 2022. gada 3. janvārī – Loutsou/EUIPO (“POLIS LOUTRON”)
      (Lieta T-13/22)
      (2022/C 138/25)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alexandra Loutsou (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis: S. Psomakakis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “POLIS LOUTRON” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 144 809

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 20. oktobra lēmums lietā R 544/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt prasību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt apelācijas sūdzību par Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja Apelācijas pirmās padomes lēmumu lietā R 544/2020-1 attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 18 144 809 par pamatotu un pieņemamu;

                  —

                  daļēji atcelt lēmumu Nr. L110/08.11.2019. par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 18144809 reģistrācijas atteikuma pamatu paziņošanu, lai pilnībā apmierinātu attiecīgo pieteikumu un reģistrētu aplūkoto preču zīmi kā atšķirtspējīgu apzīmējumu saistībā ar prasītājas uzņēmuma precēm un pakalpojumiem visā Eiropas Savienības ģeogrāfiskajā teritorijā attiecībā uz pieteikumā norādītajām klasēm;

                  —

                  daļēji atcelt lēmumu Nr. L123/20.01.2020. par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 18144809 reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu, lai pilnībā apmierinātu attiecīgo pieteikumu un reģistrētu aplūkoto preču zīmi kā atšķirtspējīgu apzīmējumu saistībā ar prasītājas uzņēmuma precēm un pakalpojumiem visā Eiropas Savienības ģeogrāfiskajā teritorijā attiecībā uz pieteikumā norādītajām klasēm;

                  —

                  uzdot atbildētājam Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam reģistrēt preču zīmi “POLIS LOUTRON” attiecībā uz visām pieteikumā norādītajām klasēm un visām precēm un pakalpojumiem, un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

      Apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini interpretēti un piemēroti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta noteikumi, ciktāl attiecīgajai preču zīmei nav nedz aprakstoša rakstura, nedz arī tai trūkst atšķirtspēja, un līdz ar to nav neviena atteikuma pamata, kas liegtu tās reģistrāciju saistībā ar attiecīgajām klasēm un precēm un pakalpojumiem, kas tajās ietilpst.


title: Lieta C-797/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. decembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Y. YA/K. P.

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. decembrī iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – Y. YA/K. P.
      (Lieta C-797/21)
      (2022/C 138/13)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Y. YA

         Atbildētāja: K. P.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LES 19. panta 1. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka pilsoņiem netiek nodrošināti tiesību aizsardzības līdzekļi, kas nepieciešami efektīvai tiesiskajai aizsardzībai saistībā ar tiesu neatkarības pārkāpumu, ja Eiropas Savienības dalībvalstī ar tiesu varas pārvaldes institūcijas, kas ir neatkarīga no citām valsts iestādēm, lēmumu ar tiesnešu piekrišanu ir atļauts viņus norīkot darbā augstākas instances tiesā uz nenoteiktu laiku, ja lēmumam par norīkojuma izbeigšanu ir paredzēti nosacījumi un tā pārsūdzēšana, kurai uzsāktas tiesvedības gadījumā tomēr nav apturoša spēka, un saskaņā ar kādiem kritērijiem konkrēti būtu jāpārbauda, vai ir pieļaujams norīkojums uz nenoteiktu laiku?

                  2)

                  Vai atbilde uz pirmo jautājumu būtu citāda, ja likumā ir paredzēti objektīvi nosacījumi lēmumam par norīkojuma izbeigšanu un tos var pārbaudīt tiesā, bet šādi tiesā pārbaudāmi nosacījumi nav paredzēti norīkoto tiesnešu atlasei?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka tiesnešu norīkošana ir pieļaujama tādos apstākļos, kad tiek ievēroti objektīvi noteikumi, vai, pārbaudot, kādā mērā valsts noteikumi ir pretrunā LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētajai pietiekamu tiesību aizsardzības līdzekļu prasībai, ir jāņem vērā ne tikai likumā noteiktie kritēriji, bet arī tas, kā tos piemēro kompetentās administratīvās un tiesu iestādes?

                  4)

                  Vai Komisijas Lēmums 2006/929/EK ir jāinterpretē tādējādi, ka atbilde uz iepriekš minētajiem trim jautājumiem mainītos, ja tiktu konstatēts, ka valstī praktizētā norīkošana bija balstīta uz tiesisko regulējumu, kas ir līdzīgs spēkā esošajam regulējumam, un tas būtu iemesls iebildumiem saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu, kas ieviests ar minēto lēmumu?

                  5)

                  Ja tiek konstatēts, ka valsts noteikumi par tiesnešu norīkošanu var būt pretrunā pienākumam nodrošināt tiesību aizsardzības līdzekļus, kas nepieciešami efektīvai tiesiskajai aizsardzībai saskaņā ar LES 19. panta 1. punkta otro daļu, vai šī tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj saistošus norādījumus valsts tiesai, ko sniegusi augstākas instances tiesa, kuras sastāvā bija arī norīkots tiesnesis, un ar kādiem nosacījumiem tas tā ir? It īpaši, vai ir noticis procesuāls pārkāpums, ja norādījumi neattiecas uz lietu pēc būtības, bet tajos tiek prasīts veikt konkrētas procesuālās darbības?


title: Lieta T-24/22: Prasība, kas celta 2022. gada 14. janvārī – Bensoussan/EUIPO – Lulu’s Fashion Lounge (“LOULOU STUDIO”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

      Prasība, kas celta 2022. gada 14. janvārī – Bensoussan/EUIPO – Lulu’s Fashion Lounge (“LOULOU STUDIO”)
      (Lieta T-24/22)
      (2022/C 138/26)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ugo Bensoussan (Parīze, Francija) (pārstāves: V. Bouchara un A. Maier, advokātes)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lulu’s Fashion Lounge LLC (Chico, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs Vispārējā tiesā

         Attiecīga strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LOULOU STUDIO” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 048 245

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 12. novembra lēmums lietā R 480/2021-4

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  apmierināt apelācijas sūdzību;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un LULU’S FASHION LOUNGE LLC segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī kopīgi atlīdzināt Ugo Bensoussan tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies procesā EUIPO.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-74/22: Prasība, kas celta 2022. gada 8. februārī – Siemens/Parlaments

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

      Prasība, kas celta 2022. gada 8. februārī – Siemens/Parlaments
      (Lieta T-74/22)
      (2022/C 138/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Siemens SAS (Sendenī, Francija) (pārstāvis: E. Berkani, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
      galvenokārt,

                  —

                  atcelt abus 2021. gada 8. decembra lēmumus, ar kuriem ir noraidīti uzņēmumu pagaidu apvienības, kuras dalībniece bija sabiedrība Siemens SAS, piedāvājumi 1. un 2. daļā;

                  —

                  atcelt abus lēmumus par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu 1. daļā sabiedrībai Santerne Alsace un 2. daļā sabiedrībai Detection Electronique Française (DEF);
                  pakārtoti –

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam izmaksāt sabiedrībai Siemens SAS atlīdzību 1 967 994 EUR apmērā par zaudējumiem, kas radušies iespējas uzvarēt strīdīgā līguma 1. un 2. daļā zuduma dēļ;
                  katrā ziņā:

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam segt tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam attiecībā uz abiem Eiropas Parlamenta 2021. gada 8. decembra lēmumiem, ar kuriem ir noraidīti tās iesniegtie piedāvājumi Iepirkuma procedūras Nr. 06A70/2021/M004 “Ugunsdrošības sistēmas atjaunošana Eiropas Parlamenta ēkās Strasbūrā” 1. un 2. daļā, prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka sabiedrības Siemens SAS izslēgšana no 1. un 2. daļas esot prettiesiska. Prasītāja šajā ziņā norāda, ka, pirmkārt, Eiropas Parlaments, izvērtēdams piedāvājumus, esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā un, otrkārt, Parlaments esot pārkāpis pārskatāmības principu, nododot sabiedrībai Siemens SAS bojātu simulācijas rīku, kam bija izšķiroša nozīme piedāvājumu sagatavošanā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Parlamentam esot iestājusies Savienības ārpuslīgumiskā atbildība. Prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumus, kas radušies iespējas iegūt līguma slēgšanas tiesības 1. un 2. daļā zuduma dēļ.


title: Lieta C-805/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret ZhU un RD

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 20. decembrī iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret ZhU un RD
      (Lieta C-805/21)
      (2022/C 138/14)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieki

      ZhU un RD

         Prejudiciālais jautājums

      Vai ar Direktīvas 2014/42 (1) 2. panta 3. punktu vai, pakārtoti, ar Pamatlēmuma 2005/212 1. panta trešo ievilkumu ir saderīga tāda valsts tiesību interpretācija, saskaņā ar kuru mehāniskais transportlīdzeklis, kas izmantots akcīzes preču (cigaretes) bez nodokļa markas glabāšanai lielā daudzumā, nav uzskatāms par nozieguma rīku?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/42/ES (2014. gada 3. aprīlis) par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā (OV 2014, L 127, 39. lpp.).


title: Lieta T-77/22: Prasība, kas celta 2022. gada 9. februārī – Asesores Comunitarios/Komisija

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/31

      Prasība, kas celta 2022. gada 9. februārī – Asesores Comunitarios/Komisija
      (Lieta T-77/22)
      (2022/C 138/36)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Asesores Comunitarios SL (Madride, Spānija) (pārstāvis: J. Monrabà Bagan, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2021. gada 3. decembra Lēmumu Nr. C(2021) 8946 final, ar kuru tika atteikts izpaust Spānijas Atveseļošanas un noturības plānu; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta ceturto ievilkumu, apdraudot sabiedrības intereses saistībā ar finanšu un ekonomikas politiku. Tālāk tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā neesot precīzi izklāstīti fakti saistībā ar hipotētisko apdraudējumu Spānijas Karalistes ekonomiskajai stabilitātei, ja prasītājam tiktu izpausts tās Atveseļošanas un noturības plāns.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu, uzskatot, ka publiski izpaužot pieprasītā dokumenta saturu, netiktu ievērots šajos dokumentos minēto personu privātums un integritāte.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu, uzskatot, ka pieprasītā dokumenta satura publiska izpaušana nopietni apdraudētu notiekošo lēmumu pieņemšanas procesu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punktu, uzskatot, ka nav konstatētas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, lai izpaustu pieprasītā dokumenta saturu, kas būtu pārākas par nepieciešamību aizsargāt notiekošo lēmumu pieņemšanas procesu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43.–48. lpp.).


title: Lieta C-809/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) – Nokia Solutions and Networks Oy/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. decembrī iesniedza Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Nīderlande) – Nokia Solutions and Networks Oy/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

      (Lieta C-809/21)
      (2022/C 138/16)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Nokia Solutions and Networks Oy

         Atbildētājs: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Savienības tiesību aktu pārkāpums kā nosacījums Eiropas Savienības Tiesas izstrādātajām tiesībām saņemt Savienības tiesībās balstītus procentu maksājumus ir noticis arī tad, ja dalībvalsts iestāde, pamatojoties uz pēcimportēšanas pārbaudi attiecībā uz muitas deklarāciju, kas ir iesniegta pēc 2016. gada 1. maija, pārkāpjot spēkā esošus Savienības tiesību aktus, nosaka nodokli un dalībvalsts tiesa konstatē šo Savienības tiesību pārkāpumu?


title: Lieta C-820/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. decembrī iesniedza Admnistrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “Vinal” AD/Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. decembrī iesniedza Admnistrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – “Vinal” AD/Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

      (Lieta C-820/21)
      (2022/C 138/17)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Admnistrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: “Vinal” AD

         Atbildētājs: Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

         Prejudiciālie jautājumi

      Kā ir jāinterpretē Direktīvas 2008/118/EK (1) 16. panta 1. punkts, ciktāl tajā ir paredzēts, ka atļauja izveidot un turēt akcīzes preču noliktavu ir atkarīga no tādu nosacījumu izpildes, kurus attiecīgās iestādes var noteikt, lai novērstu nodokļu nemaksāšanu vai krāpšanu nodokļu jomā, [un] kādam ir jābūt šo nosacījumu saturam, lai varētu sasniegt nodokļu nemaksāšanas vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanas novēršanas mērķus?
      Kā ir jāinterpretē “nediskriminējoša kārtība” Direktīvas 2008/118/EK 10. apsvēruma izpratnē?
      Kā ir jāinterpretē minētās normas, tajā skaitā vai tās ir jāinterpretē tādējādi, ka tās pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā ZADS 53. panta 1. punkta 3. apakšpunkts kopsakarā ar tā 47. panta 1. punkta 5. apakšpunktu, kurā paredzēta atļaujas turpmākai darbībai piespiedu anulēšana bez iepriekšēja brīdinājuma un uz nenoteiktu laiku – papildus par to pašu pārkāpumu jau uzliktam sodam?

         (1)  Padomes Direktīva 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (OV 2009, L 9, 12. lpp.).


title: Lieta T-80/22: Prasība, kas celta 2022. gada 14. februārī – OF/Komisija

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/32

      Prasība, kas celta 2022. gada 14. februārī – OF/Komisija
      (Lieta T-80/22)
      (2022/C 138/37)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OF (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  galvenokārt,

                              —

                              atcelt PMO.1 pieņemto 2021. gada 13. aprīļa lēmumu, ar ko tiek atteikts pagarināt ģimenes pabalstu par prasītājas laulātā bērnu finansiālo aprūpi;

                              —

                              atcelt PMO.1 pieņemto 2021. gada 10. maija lēmumu par 85. panta īstenošanu, kas pieņemts, piemērojot 2021. gada 13. aprīļa lēmumu;

                              —

                              ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu par 2021. gada 12. novembra sūdzības noraidīšanu;

                  —

                  pakārtoti,

                              —

                              piespriest atbildētājai izmaksāt kompensāciju par administrācijas pieļautā administratīvā pārkāpuma rezultātā radīto psiholoģisko un mantisko kaitējumu EUR 56 504,61 apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības atcelt PMO.1 pieņemto 2021. gada 13. aprīļa lēmumu, ar ko tiek atteikts pagarināt ģimenes pabalstu par prasītājas laulātā bērnu finansiālo aprūpi, pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par pieļauto tiesību un faktu kļūdu, kļūdainu un pretrunīgu pamatojumu, pierādīšanas pienākuma palielināšanu, lietas īpašo apstākļu neņemšanu vērā un aprūpes jēdziena pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par paredzamības principa pārkāpumu, tiesiskās drošības pārkāpumu un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) vienveidīgas piemērošanas laikā pārkāpumu, kā arī par pietiekama pamatojuma trūkumu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par labas pārvaldības principa pārkāpumu, pozitīvu diskrimināciju, legalizēta apstiprinājuma prettiesisku noraidīšanu, rūpības pienākuma pārkāpumu un jebkuras personas tiesību tikt uzklausītai pirms tāda lēmuma pieņemšanas, kas ietekmē tās intereses vai situāciju, pārkāpumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz prasītājas situāciju un viņas laulātā bērnu reālu finansiālu aprūpi.

            Savas prasības atcelt 2021. gada 10. maija lēmumu par 85. panta īstenošanu, ko PMO.1 pieņēmusi, piemērojot 2021. gada 13. aprīļa lēmumu, pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu.

                  2.

                  Otrais pamats ir par Civildienesta noteikumu 85. panta pārkāpumu un nosacījumu saistībā ar nepamatotu maksājumu atgūšanas īstenošanu pārkāpumu.


title: Lieta C-191/21: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 10. februāra rīkojums (Cour administrative d'appel de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 392. pants – Režīms peļņas daļas aplikšanai ar nodokli – Piemērošanas joma – Nekustamā īpašuma un apbūves zemesgabala piegāde, kas iegādāti, lai tos pārdotu tālāk – Nodokļu maksātājs, kuram nav bijušas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu nekustamā īpašuma iegādes brīdī – Tālākpārdošana, kurai piemēro PVN – Jēdziens “apbūves zemesgabali”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/4

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 10. februāra rīkojums (Cour administrative d'appel de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance/Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS

      (Lieta C-191/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 392. pants - Režīms peļņas daļas aplikšanai ar nodokli - Piemērošanas joma - Nekustamā īpašuma un apbūves zemesgabala piegāde, kas iegādāti, lai tos pārdotu tālāk - Nodokļu maksātājs, kuram nav bijušas tiesības uz nodokļa atskaitīšanu nekustamā īpašuma iegādes brīdī - Tālākpārdošana, kurai piemēro PVN - Jēdziens “apbūves zemesgabali”)
      (2022/C 138/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour administrative d'appel de Lyon

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

         Atbildētājas Les Anges d’Eux SARL, Echo 5 SARL, Cletimmo SAS

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopēju pievienotās vērtības nodokļu sistēmu 392. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek izslēgts peļņas daļas aplikšanas ar nodokli režīmu piemērot apbūves zemesgabalu piegādes darījumiem, ja šie iegādātie apbūvētie zemesgabali laikā no to iegādes brīža līdz to atkārtotas pārdošanas brīdim, ko veic nodokļu maksātājs, ir kļuvuši par apbūves zemesgabaliem, bet ar to šo režīmu nav liegts piemērot apbūves zemesgabalu piegādes darījumiem, ja laikposmā no to iegādes brīža līdz brīdim, kad tos nodokļu maksātājs pārdod tālāk, tajos ir veiktas izmaiņas, piemēram, zemesgabalu sadalīšana parcelēs.

         (1)  Iesniegšanas datums: 25.03.2021.


title: Lieta C-460/21: Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 7. februāra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vapo Atlantic SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Akcīzes nodoklis – Direktīva 2008/118/EK – 1. panta 2. punkts – Netiešo nodokļu papildu piemērošana īpašos nolūkos – “Īpaši nolūki” – Jēdziens – Valsts uzņēmuma, kas ir valsts autoceļu tīkla koncesionārs, finansējums – Negadījumu skaita samazināšanas un vides ilgtspējas mērķi – Tikai ar budžetu saistīti mērķi – Atteikums atmaksāt nodokli, kas pamatots ar nepamatotu iedzīvošanos – Nosacījumi)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/5

      Tiesas (astotā palāta) 2022. gada 7. februāra rīkojums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vapo Atlantic SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-460/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Akcīzes nodoklis - Direktīva 2008/118/EK - 1. panta 2. punkts - Netiešo nodokļu papildu piemērošana īpašos nolūkos - “Īpaši nolūki” - Jēdziens - Valsts uzņēmuma, kas ir valsts autoceļu tīkla koncesionārs, finansējums - Negadījumu skaita samazināšanas un vides ilgtspējas mērķi - Tikai ar budžetu saistīti mērķi - Atteikums atmaksāt nodokli, kas pamatots ar nepamatotu iedzīvošanos - Nosacījumi)
      (2022/C 138/05)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vapo Atlantic SA

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 1. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nodeva, no kuras ieņēmumi vispārīgā veidā tiek novirzīti valsts uzņēmumam, kas ir valsts autoceļu tīkla koncesionārs, un kuras struktūra nenorāda uz nodomu atturēt no galveno uz autoceļiem izmantojamo degvielas veidu patēriņa, nav paredzēta “īpašiem nolūkiem” šīs tiesību normas izpratnē.

                  2)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā tas, ka valsts iestādes atteikumu atmaksāt netiešu maksājumu, kas ir nesaderīgs ar Direktīvu 2008/118, pamato ar pieņēmumu, ka šis maksājums tiks attiecināts uz trešām personām un tādējādi nodokļu maksātājs nepamatoti iedzīvosies.

         (1)  Iesniegšanas datums: 26.7.2021.


title: Lieta C-829/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. decembrī iesniedza Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – TE, RU, ko pārstāv tās likumiskā pārstāve TE/Stadt Frankfurt am Main

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. decembrī iesniedza Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – TE, RU, ko pārstāv tās likumiskā pārstāve TE/Stadt Frankfurt am Main

      (Lieta C-829/21)
      (2022/C 138/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Hessischer Verwaltungsgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: TE, RU, ko pārstāv tās likumiskā pārstāve TE

         Atbildētāja: Stadt Frankfurt am Main

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Aufenthaltsgesetz (AufenthG) [Likums par uzturēšanās tiesībām] 38.a panta 1. punkts, kas saskaņā ar valsts tiesībām ir jāinterpretē tādējādi, ka pastāvīgajam iedzīvotājam, kurš pārceļas uz citu valsti, ir jābūt pastāvīgā iedzīvotāja statusam pirmajā dalībvalstī arī uzturēšanās atļaujas atjaunošanas brīdī, atbilst Direktīvas 2003/109/EK (1) 14. panta un nākamo pantu normām, kurās vienīgi ir paredzēts, ka pastāvīgajam iedzīvotājam ir tiesības uzturēties citu dalībvalstu teritorijā, kas nav viņam piešķīrušas pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ilgāk nekā trīs mēnešus, ja vien ir izpildīti pārējie direktīvas III nodaļā paredzētie nosacījumi?

                  2)

                  Vai Ausländerbehörde [Ārvalstnieku dienests] saskaņā ar Direktīvas 2003/109/EK 14. un nākamo pantu noteikumiem, lemjot par uzturēšanās atļaujas atjaunošanas pieteikumu saskaņā ar AufenthG 38.a panta 1. punktu, ja ir izpildītas pārējās pagaidu atjaunošanas prasības un, it īpaši, ja ārvalstniekam ir stabili un regulāri ienākumi, ir tiesīgs galīgi konstatēt, ka ārvalstnieks pa šo laiku, proti, pēc pārcelšanās uz otro dalībvalsti, ir zaudējis statusu pirmajā dalībvalstī saskaņā ar Direktīvas 2003/109/EK 9.a panta 4. punkta otro daļu? Vai attiecīgais lēmuma datums ir pēdējā administratīvā vai tiesas lēmuma datums?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir noliedzoša,
                  vai pastāvīgajam iedzīvotājam ir jāpierāda, ka nav beigušās viņa kā pastāvīgā iedzīvotāja uzturēšanās tiesības pirmajā dalībvalstī?
                  Ja tas tā nav, vai valsts tiesai vai iestādei ir tiesības pārbaudīt, vai ir beidzies pastāvīgajam iedzīvotājam piešķirtās beztermiņa uzturēšanās atļaujas derīguma termiņš, vai arī tas būtu pretrunā Savienības tiesībās paredzētajam administratīvo lēmumu savstarpējas atzīšanas principam?

                  4)

                  Vai trešās valsts valstspiederīgajai, kura ieceļojusi Vācijā no Itālijas ar pastāvīgo iedzīvotāju beztermiņa uzturēšanās atļauju un kurai ir stabili un regulāri ienākumi, var pārmest, ka tā nav iesniegusi pierādījumus par piemērotu mājokli, lai gan Vācija nav izmantojusi Direktīvas 2003/109/EK 15. panta 4. punkta otrajā daļā paredzētās pilnvaras un uzņemšana sociālajā mājoklī bija nepieciešama tikai tāpēc, ka, kamēr viņai nav uzturēšanās atļaujas saskaņā ar AufenthG 38.a pantu, viņai netiek izmaksāts bērnu pabalsts?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.).


title: Lieta C-745/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 2. decembrī iesniedza Rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle (Nīderlande) – L.G./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 2. decembrī iesniedza Rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle (Nīderlande) – L.G./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      (Lieta C-745/21)
      (2022/C 138/06)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank den Haag, zittingsplaats Zwolle

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: L.G.

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Savienības tiesībām netiek pieļauts, ka, nosakot dalībvalsti, kas ir atbildīga par patvēruma pieteikuma izskatīšanu, tāda bērna interesēm, ar kuru patvēruma pieteikuma iesniedzēja patvēruma pieteikuma iesniegšanas brīdī bija stāvoklī, saskaņā ar valsts tiesību normu tiek piešķirta patstāvīga nozīme?

                  2)

                              a.

                              Vai ar Dublinas regulas (1) 16. panta 1. punktu netiek pieļauts, ka šī tiesību norma tiek piemērota, ja runa ir par pieteikuma iesniedzējas laulāto, kas likumīgi uzturas dalībvalstī, kurai ir adresēts pieteikums?

                              b.

                              Ja atbilde ir noliedzoša: vai pieteikuma iesniedzējas grūtniecība pamatoja atkarību šīs tiesību normas izpratnē attiecībā uz laulāto, no kā viņa bija stāvoklī?

                  3)

                  Gadījumā, ja ar Savienības tiesībām netiek liegts tas, ka, nosakot par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgo dalībvalsti, nedzimuša bērna interesēm saskaņā ar valsts tiesību normu tiek piešķirta patstāvīga nozīme, vai tad Dublinas regulas 16. panta 1. punkts var tikt piemērots attiecībām starp nedzimušo bērnu un šī nedzimušā bērna tēvu, kurš likumīgi uzturas dalībvalstī, kurai ir adresēts pieteikums?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta T-36/22: Prasība, kas celta 2022. gada 19. janvārī – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (“PERFECT FARMA CERVIRON”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

      Prasība, kas celta 2022. gada 19. janvārī – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (“PERFECT FARMA CERVIRON”)
      (Lieta T-36/22)
      (2022/C 138/27)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Romedor Pharma SRL (Focşani, Rumānija) (pārstāvis: E. Dicu, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Perfect Care Distribution (Bukareste, Rumānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “PERFECT FARMA CERVIRON” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10 864 511

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 17. novembra lēmums lietā R 522/2021-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu, kā tā ir formulēta un pamatota;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un attiecīgi apmierināt pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 10 864 511 atzīšanu par spēkā neesošu.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 4. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-760/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – Kwizda Pharma GmbH

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. decembrī iesniedza Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – Kwizda Pharma GmbH

      (Lieta C-760/21)
      (2022/C 138/07)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Kwizda Pharma GmbH

         Atbildētāja: Landeshauptmann von Wien.

         Prejudiciālie jautājumi

         Verwaltungsgericht Wien iesniedz Tiesai šādus jautājumus par Regulas (ES) Nr. 609/2013 (1) un Direktīvas 2002/46/EK (2) interpretāciju:

                  1a)

                  Vai produktam, lai to kvalificētu par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku, ir jābūt tādam, kas spēj pierādāmi sasniegt solītos rezultātus konkrētas slimības vai veselības traucējuma sakarā vienīgi, ievērojot uztura režīmu, ko nosaka, lai ārstētu šo slimību vai veselības traucējumu, ņemot vērā konkrētā veselības traucējuma vai slimības noteiktās prasības pārtikas uzņemšanai?

                  1b)

                  Vai šajā kontekstā tikai tad ir jāuzskata, ka uztura režīms tiek ievērots, ja kāda persona savu uztura uzņemšanas veidu izmaina tādējādi, ka tiek lietotas citas vai papildu uzturvielas, kuras organisms uzņem gremošanas procesā?

                  1c)

                  Vai. lai produktu kvalificētu par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku, papildus tiek izvirzīta arī prasība, lai attiecīgais veselības traucējums vai slimība, kura ārstēšanai attiecīgais produkts ir paredzēts, prasītu ievērot uztura režīmu tādējādi, ka pacients uzņem produktā esošās uzturvielas, kuras nevar tikt uzņemtas ar parasto uzturu?

                  1d)

                  Vai īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētai pārtikai medicīniskā iedarbība ir jāpanāk tikai ar to, ka tās sastāvā ietilpst visas vai dažas uzturvielas, kuras nevar tikt uzņemtas ar parasto uzturu, tomēr pacientam ir obligāti vajadzīgas viņa dzīvībai svarīgo funkciju saglabāšanai?

            Ja atbilde ir noliedzoša – kādām ir jābūt produkta sastāvdaļām, lai izpildītu īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētai pārtikai izvirzītās prasības?

                  2a)

                  Vai produkta klasifikācija par uztura bagātinātāju nepieļauj, ka attiecīgais produkts var tikt klasificēts arī kā īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzēta pārtika?

                  2b)

                  Ja atbilde ir noliedzoša – kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noteiktu, ka konkrētu uztura bagātinātāju nevar klasificēt par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku?

                  2c)

                  Vai “uztura režīms” Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta izpratnē var tikt ievērots arī, izmantojot “uztura bagātinātājus” Direktīvas 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem izpratnē?

                  2d)

                  Vai pārtika par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku kļūst jau tad, ja tās sastāvā ietilpst uzturvielas, kuras var tikt uzņemtas arī, lietojot uztura bagātinātājus vai citu pārtiku, kam tomēr ir īpašs sastāvs, ņemot vērā konkrētu saslimšanu vai veselības traucējumu?

                  3)

                  Kādi kritēriji ir jāizmanto, lai zāles atšķirtu no īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētas pārtikas un vai zāles ir jānošķir no īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētas pārtikas?

                  4)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā ietvertā prasība, kas paredz, ka sastāvdaļām, kas vajadzīgas, lai produktu varētu kvalificēt par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku, ir jāiedarbojas, ja tiek ievērots uztura režīms, ko nevar panākt, tikai pārveidojot parasto uzturu, ir jāinterpretē tādējādi, ka pacients, attiecībā uz kura slimību vai veselības traucējumu tiek laista tirgū īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzēta pārtika, nevar pietiekami apmierināt savas uztura vajadzības, uzņemot vispārēji pieejamu pārtiku?

                  5a)

                  Vai frāze “kuru uztura režīmu nevar izstrādāt, tikai pārveidojot parasto uzturu” Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā ir relatīva tiktāl, ciktāl šī prasība ir jāuzskata par izpildītu arī tad, ja, ņemot vērā attiecīgo slimību vai veselības traucējumu, vajadzīgo uzturvielu uzņemšanu ar vispārēji pieejamu pārtiku (īpaši uztura bagātinātājiem) var panākt tikai ar īpašu piepūli?

                  5b)

                  Ja atbilde ir apstiprinoša, kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noteiktu, ka piepūle, kas saistīta ar vispārēji pieejamas pārtikas uzņemšanu, izpilda Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā ietverto prasību “kuru uztura režīmu nevar izstrādāt, tikai pārveidojot parasto uzturu”? Vai šis nosacījums ir jāuzskata par izpildītu īpaši jau tad, ja pacientam vairāki vispārēji pieejami uztura bagātinātāji būtu jālieto atsevišķi?

                  6a)

                  Kas ir jāsaprot ar uzturvielu Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta izpratnē?

                  6b)

                  Kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noteiktu, vai konkrēta attiecīgā produkta sastāvdaļa ir klasificējama par uzturvielu Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta izpratnē?

                  7a)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunktā ietvertā prasība “ārsta uzraudzībā lietojama” ir izpildīta jau tad, ja šo produktu izsniedz aptiekā bez ārsta receptes?

                  7b)

                  Kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noteiktu, vai saistībā ar konkrētu produktu tiek izpildīta prasība par lietošanu ārsta uzraudzībā Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta izpratnē?

                  7c)

                  Kādas sekas ir iespējamam faktam, ka šī prasība par lietošanu ārsta uzraudzībā Regulas (ES) Nr. 609/2013 2. panta 2. punkta g) apakšpunkta izpratnē konkrētajā gadījumā vai pat vispārīgi netiek izpildīta?

                  8a)

                  Vai ir jāuzskata, ka par īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku runa ir tikai tad, ja to NEvar lietot bez ārsta uzraudzības?

                  8b)

                  Ja atbilde ir apstiprinoša, kādi kritēriji ir jāizmanto, lai noteiktu, vai attiecīgo pārtiku var lietot arī bez ārsta uzraudzības?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 609/2013 (2013. gada 12. jūnijs) par zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētu pārtiku, īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku un par pilnīgiem uztura aizstājējiem svara kontrolei, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/52/EEK, Komisijas Direktīvas 96/8/EK, 1999/21/EK, 2006/125/EK un 2006/141/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/39/EK un Komisijas Regulas (EK) Nr. 41/2009 un (EK) Nr. 953/2009 (OV 2013, L 181, 35. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/46/EK (2002. gada 10. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem (OV 2002, L 183, 51. lpp.).


title: Lieta C-833/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 31. decembrī iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Endesa Generación S.A./Tribunal Económico Administrativo Central

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 31. decembrī iesniedza Audiencia Nacional (Spānija) – Endesa Generación S.A./Tribunal Económico Administrativo Central

      (Lieta C-833/21)
      (2022/C 138/19)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Nacional

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Endesa Generación S.A.

         Atbildētāja: Tribunal Económico Administrativo Central

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai ar Direktīvas 2003/96/EK (1) 14. panta 1. punkta a) apakšpunktu ir saderīgs Spānijas tiesiskais regulējums, kas nosaka elektroenerģijas ražošanai paredzēto ogļu aplikšanu ar nodokli, ja, lai gan tiek deklarēts, ka šī nodokļa nolūks ir vides aizsardzība, šis nolūks nav atspoguļots nodokļa struktūrā un no tā gūtie ieņēmumi tiek izmantoti elektroenerģijas sistēmas izmaksu finansēšanai?

                  2)

                  Vai var uzskatīt, ka vides aizsardzības nolūks ir konkretizēts nodokļa struktūrā, tāpēc, ka nodokļa likmes tiek noteiktas atkarībā no elektroenerģijas ražošanā izmantojamo ogļu siltumspējas?

                  3)

                  Vai vides aizsardzības nolūks tiek sasniegts ar to vien, ka nodokļi tiek uzlikti noteiktiem neatjaunojamās enerģijas produktiem un no nodokļa tiek atbrīvoti energoprodukti, kuru izmantošana tiek uzskatīta par mazāk kaitīgu videi?

         (1)  Padomes Direktīva 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV 2003, L 283, 51. lpp.).


title: Lieta T-37/22: Prasība, kas celta 2022. gada 19. janvārī – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (“Cerviron”)

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/24

      Prasība, kas celta 2022. gada 19. janvārī – Romedor Pharma/EUIPO – Perfect Care Distribution (“Cerviron”)
      (Lieta T-37/22)
      (2022/C 138/28)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – rumāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Romedor Pharma SRL (Focşani, Rumānija) (pārstāvis: E. Dicu, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Perfect Care Distribution (Bukareste, Rumānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “CERVIRON” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 18 100 664

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 17. novembra lēmums lietā R 520/2021-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt šo prasību par pieņemamu, kā tā ir formulēta un pamatota;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un attiecīgi apmierināt pieteikumu par Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 18 100 664 atzīšanu par spēkā neesošu.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 60. panta 1. punkta c) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 4. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-30/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 12. janvārī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – DV/Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 12. janvārī iesniedza Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bulgārija) – DV/Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

      (Lieta C-30/22)
      (2022/C 138/21)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: DV

         Atbildētājs: Direktor na Teritorialno podelenie na Natsionalnia osiguritelen institut – Veliko Tarnovo

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Līguma par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas 30. panta 2. punkts kopsakarā ar tā 30. panta 1. punkta a) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka uz otrajā normā minētajām personām personīgi attiecas līguma 31. panta 1. punkts, ja viņas visā pārejas periodā bez pārtraukuma bija kādas dalībvalsts valstspiederīgie un vienlaikus attiecībā uz tām bija piemērojami Apvienotās Karalistes tiesību akti, vai tomēr tā ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz līguma 30. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajām personām 31. panta 1. punkts ir piemērojams tikai tikmēr, kamēr tās pārejas perioda beigās un/vai pēc tā beigām strādā Apvienotajā Karalistē kā nodarbinātas personas?

                  2)

                  Vai līguma 30. panta 2. punkts kopsakarā ar tā 30. panta 1. punkta c) apakšpunktu ir jāinterpretē tādējādi, ka uz otrajā tiesību normā minētajām personām attiecas līguma 31. panta 1. punkts, ja viņas kā Savienības pilsoņi visā pārejas periodā bez pārtraukuma ir dzīvojušas Apvienotajā Karalistē un vienlaikus visā pārejas periodā līdz tā beigām attiecībā uz viņām ir bijuši piemērojami vienas vienīgas dalībvalsts tiesību akti, vai tomēr tas ir jāinterpretē tādējādi, ka uz 30. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajām personām neattiecas 31. panta 1. punkts, ja viņas pēc pārejas perioda beigām vairs nedzīvo Apvienotajā Karalistē?

                  3)

                  Ja no līguma 30. panta 2. punkta – kopsakarā ar tā 30. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu – interpretācijas izriet, ka šīs tiesību normas pamatlietas faktiskajos apstākļos nav piemērojamas, jo Savienības pilsonis pēc pārejas perioda beigām ir atstājis dzīvesvietu, vai tad līguma 30. panta 4. punkts kopsakarā ar tā 3. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka uz personu, kas dzīvo vai strādā uzņemošajā valstī vai darba vietas valstī, vairs neattiecas līguma 30. panta 1. punkts, ja ir izbeigtas viņas darba tiesiskās attiecības (kā darba ņēmējam) un līdz ar to viņa ir zaudējusi uzturēšanās tiesības un pēc pārejas perioda beigām ir atstājusi attiecīgi darba vietas valsti vai uzņemošo valsti, vai tomēr tie ir jāinterpretē tādējādi, ka 30. panta 4. punktā noteiktais ierobežojums attiecas uz uzturēšanās tiesībām un nodarbinātības tiesībām, kas tika īstenotas pēc pārejas perioda beigām, un nav nozīmīgi tas, kad šīs tiesības tika izbeigtas, ja pēc pārejas perioda beigām tās vēl pastāvēja?


title: Lieta C-16/22: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Graz (Austrija) – Staatsanwaltschaft Graz/MS

text:
               28.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2022. gada 6. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Graz (Austrija) – Staatsanwaltschaft Graz/MS
      (Lieta C-16/22)
      (2022/C 138/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Graz

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: Staatsanwaltschaft Graz

         Atbildētāja: MS

         Otra lietas dalībniece: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Düsseldorf

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/41/ES (1) (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās 1. panta 1. punkta pirmais teikums un 2. panta c) punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kā “tiesu iestāde” un “izdevējiestāde” šo tiesību normu izpratnē ir uzskatāma arī Vācijas Nodokļu krimināllietu un nodokļu izmeklēšanas finanšu pārvalde, kura saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pilnvarota īstenot prokuratūras tiesības un pienākumus saistībā ar noteiktiem noziedzīgiem nodarījumiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās (OV 2014, L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-89/22: Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. marta rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Passengers friend GmbH/British Airways plc (Gaisa transports – Kompensācija aviopasažieriem lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā – Savienotais reiss, kas sastāv no diviem lidojumiem – Ielidošanas galamērķī ilga kavēšanās, kas radusies reisa otrajā lidojumā, ko izpildīja aviosabiedrība, kas nav reģistrēta Eiropā – Kompensācijas prasījums pret Eiropā reģistrētu aviosabiedrību, kas izpildīja reisa pirmo lidojumu)

text:
               23.5.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/9

      Tiesas priekšsēdētāja 2022. gada 11. marta rīkojums (Amtsgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Passengers friend GmbH/British Airways plc

      (Lieta C-89/22) (1)

      (Gaisa transports - Kompensācija aviopasažieriem lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā - Savienotais reiss, kas sastāv no diviem lidojumiem - Ielidošanas galamērķī ilga kavēšanās, kas radusies reisa otrajā lidojumā, ko izpildīja aviosabiedrība, kas nav reģistrēta Eiropā - Kompensācijas prasījums pret Eiropā reģistrētu aviosabiedrību, kas izpildīja reisa pirmo lidojumu)
      (2022/C 207/12)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Passengers friend GmbH

         Atbildētāja: British Airways plc

         Rezolutīvā daļa

      Izslēgt lietu C-89/22 no Tiesas reģistra.

         (1)  Iesniegšanas datums: 10.02.2022.


title: Lieta C-186/18: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José Cánovas Pardo SL/Club de Variedades Vegetales Protegidas (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopienas augu šķirņu aizsardzība – Regula (EK) Nr. 2100/94 – 96. pants – Noilguma termiņa aprēķināšana 94. un 95. pantā paredzētajām prasībām – Termiņa sākums – Kopienas aizsardzības piešķiršanas diena, kā arī diena, kad ir kļuvusi zināma atbildīgā puse un tās darbība – Attiecīgās rīcības izbeigšanas diena – Secīgas darbības – Turpinātas darbības – Ierobežošana, attiecinot to tikai uz vairāk nekā pirms trim gadiem veiktajām darbībām)

text:
               13.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 502/2

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – José Cánovas Pardo SL/Club de Variedades Vegetales Protegidas

      (Lieta C-186/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas augu šķirņu aizsardzība - Regula (EK) Nr. 2100/94 - 96. pants - Noilguma termiņa aprēķināšana 94. un 95. pantā paredzētajām prasībām - Termiņa sākums - Kopienas aizsardzības piešķiršanas diena, kā arī diena, kad ir kļuvusi zināma atbildīgā puse un tās darbība - Attiecīgās rīcības izbeigšanas diena - Secīgas darbības - Turpinātas darbības - Ierobežošana, attiecinot to tikai uz vairāk nekā pirms trim gadiem veiktajām darbībām)
      (2021/C 502/02)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: José Cánovas Pardo SL

         Atbildētājs: Club de Variedades Vegetales Protegidas

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Padomes Regulas (EK) Nr. 2100/94 (1994. gada 27. jūlijs) par Kopienas augu šķirņu aizsardzību 96. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā attiecībā uz šīs regulas 94. un 95. pantā paredzētajām prasībām noteiktais triju gadu noilguma termiņš sākas dienā, kad, no vienas puses, Kopienas augu šķirņu aizsardzība ir galīgi piešķirta un, no otras puses, Kopienas aizsardzības tiesību īpašniekam ir kļuvusi zināma par pārkāpumu atbildīgās puses identitāte un tās darbība, – neatkarīgi no apstākļa, ka darbības, ar kuru tiek pārkāptas tiesības uz aizsargāto šķirni, ir ilgstošas, kā arī neatkarīgi no datuma, kad minētā darbība tika izbeigta.

                  2)

                  Regulas Nr. 2100/94 96. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka noilgums iestājas tikai šīs regulas 94. un 95. pantā paredzētajām prasībām attiecībā uz to darbību kopumu, ar kurām tiek pārkāptas tiesības uz aizsargāto šķirni, kas ir celtas vairāk nekā trīs gadus pēc tam, kad, no vienas puses, Kopienas augu šķirņu aizsardzība ir galīgi piešķirta un, no otras puses, īpašniekam ir kļuvis zināms katras šajā darbību kopumā ietilpstošās darbības, to aplūkojot atsevišķi, veikšanas fakts un par to atbildīgās puses identitāte.

         (1)  OV C 211, 18.6.2018.


title: Lieta C-373/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkts – Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs – Bērnu vai jauniešu izglītība, skolas vai universitātes izglītība – Skolas vai universitātes izglītība – Peldēšanas pamatkursi)

text:
               13.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 502/3

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. oktobra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finanzamt München Abteilung III/Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

      (Lieta C-373/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkts - Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs - Bērnu vai jauniešu izglītība, skolas vai universitātes izglītība - Skolas vai universitātes izglītība - Peldēšanas pamatkursi)
      (2021/C 502/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Finanzamt München Abteilung III

         Atbildētāja: Dubrovin & Tröger GbR – Aquatics

         Rezolutīvā daļa

      Jēdziens “skolas vai universitātes izglītība” Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neietver peldēšanas stundas pasniegšanu peldēšanas skolā.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta C-583/19 P: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums – Belén Bernaldo de Quirós/Eiropas Komisija (Apelācija – Civildienests – Disciplinārlieta – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi – IX pielikuma 3. pants – Komisijas Lēmums C(2004) 1588, ar ko nosaka vispārīgos administratīvo izmeklēšanu un disciplinārlietu norises īstenošanas noteikumus – 4. panta 4. punkts – Administratīvā izmeklēšana – Attiecīgā ierēdņa uzklausīšana – Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu birojam (IDOC) piešķirtās pilnvaras veikt šo uzklausīšanu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības tikt uzklausītam)

text:
               13.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 502/3

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums – Belén Bernaldo de Quirós/Eiropas Komisija
      (Lieta C-583/19 P) (1)

      (Apelācija - Civildienests - Disciplinārlieta - Eiropas Savienības Civildienesta noteikumi - IX pielikuma 3. pants - Komisijas Lēmums C(2004) 1588, ar ko nosaka vispārīgos administratīvo izmeklēšanu un disciplinārlietu norises īstenošanas noteikumus - 4. panta 4. punkts - Administratīvā izmeklēšana - Attiecīgā ierēdņa uzklausīšana - Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu birojam (IDOC) piešķirtās pilnvaras veikt šo uzklausīšanu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam)
      (2021/C 502/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Belén Bernaldo de Quirós (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un A.-C. Simon)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Belén Bernaldo de Quirós atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 19, 20.1.2020.


title: Lieta C-662/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums – NRW. Bank/Vienotā noregulējuma valde (VNV), Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija – Ekonomikas un monetārā politika – Banku savienība – Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Vienotā noregulējuma valde (VNV) – Vienotais noregulējuma fonds (VNF) – Ex ante iemaksas noteikšana par 2016. gadu – Atcelšanas prasība – Termiņš prasības celšanai – Nokavējums – Apstrīdams tiesību akts – Apstiprinošs akts)

text:
               13.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 502/4

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums – NRW. Bank/Vienotā noregulējuma valde (VNV), Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
      (Lieta C-662/19 P) (1)

      (Apelācija - Ekonomikas un monetārā politika - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Vienotā noregulējuma valde (VNV) - Vienotais noregulējuma fonds (VNF) - Ex ante iemaksas noteikšana par 2016. gadu - Atcelšanas prasība - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Apstrīdams tiesību akts - Apstiprinošs akts)
      (2021/C 502/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: NRW. Bank (pārstāvji: J. Seitz, J. Witte un D. Flore, Rechtsanwälte)

         Pārējās lietas dalībnieces: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: H. Ehlers, J. Kerlin un P. A. Messina, piedaloties B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch un S. Ianc, Rechtsanwälte), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Sikora-Kalėda un J. Bauerschmidt), Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji D. Triantafyllou, K.-P. Wojcik un A. Steiblytė, vēlāk D. Triantafyllou un A. Steiblytė)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2019. gada 26. jūnija spriedumu lietā NRW.Bank/VNV (T-466/16, nav publicēts, EU:T:2019:445).

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta C-683/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL/Administración General del Estado u.c. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Elektroenerģijas iekšējā tirgus kopīgie noteikumi – Direktīva 2009/72/EK – 3. panta 2. un 6. punkts – Sabiedrisko pakalpojumu saistību noteikšana – Sociālās atlaides neaizsargāto patērētāju aizsardzībai finansēšana – Pārskatāmības un nediskriminācijas prasības)

text:
               13.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 502/4

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 14. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Viesgo Infraestructuras Energéticas SL/Administración General del Estado u.c.
      (Lieta C-683/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektroenerģijas iekšējā tirgus kopīgie noteikumi - Direktīva 2009/72/EK - 3. panta 2. un 6. punkts - Sabiedrisko pakalpojumu saistību noteikšana - Sociālās atlaides neaizsargāto patērētāju aizsardzībai finansēšana - Pārskatāmības un nediskriminācijas prasības)
      (2021/C 502/06)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Viesgo Infraestructuras Energéticas SL

         Atbildētāji: Administración General del Estado, Iberdrola SA, Naturgy Energy Group SA, iepriekš – Gas Natural SDG SA, EDP España SAU, iepriekš – Hidroeléctrica del Cantábrico SA, CIDE Asociación de Distribuidores de Energía Eléctrica, Endesa SA, Agri-Energía SA, Navarro Generación SA, Electra del Cardener SA, Serviliano García SA, Energías de Benasque SL, Candín Energía SL, Cooperativa Eléctrica Benéfica Catralense, Cooperativa Valenciana, Eléctrica Vaquer SA, Hijos de José Bassols SA, Electra Aduriz SA, El Gas SA, Estabanell y Pahisa SA, Electra Caldense SA, Cooperativa Popular de Fluid Electric Camprodón SCCL, Fuciños Rivas SL, Electra del Maestrazgo SA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka sabiedriskā pakalpojuma saistību izmaksas, kas izpaužas kā elektroenerģijas piegāde par samazinātu tarifu noteiktiem neaizsargātiem patērētājiem, tiek uzticētas tikai uzņēmumu grupu mātesuzņēmumiem vai, attiecīgā gadījumā, uzņēmumiem, kas vienlaikus īsteno elektroenerģijas ražošanas, sadales un tirdzniecības darbības, jo šis valsts likumdevēja izvēlētais kritērijs, lai nošķirtu uzņēmumus, kuriem jāuzņemas šīs izmaksas, un tos, kuri no tām ir pilnībā atbrīvoti, rada atšķirīgu attieksmi pret dažādajiem šajā tirgū iesaistītajiem uzņēmumiem, un tā nav objektīvi pamatota.

                  2)

                  Direktīvas 2009/72 3. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts, ka sabiedriskā pakalpojuma saistību finansēšanas shēma, kas izpaužas kā elektroenerģijas piegāde par samazinātu tarifu noteiktiem neaizsargātiem patērētājiem, tiek ieviesta bez laika ierobežojuma un bez kompensācijas pasākuma.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.