title: Lieta T-461/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. septembra spriedums — Imagination Technologies /ITSB ( PURE DIGITAL ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes PURE DIGITAL reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/46

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. septembra spriedums — Imagination Technologies/ITSB (“PURE DIGITAL”)
   (Lieta T-461/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PURE DIGITAL’ reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkts)
   (2007/C 269/82)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imagination Technologies Ltd, Kings Langley, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste (pārstāvji — M. Edenborough, barrister, P. Brownlow un N. Jenkins, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji D. Schennen, vēlāk D. Botis)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 16. septembra lēmumu (lieta R 108/2004-2) sakarā ar vārdiskas preču zīmes “PURE DIGITAL” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-115/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. martā — Electrolux/Komisija

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. martā — Electrolux/Komisija
   (Lieta T-115/09)
   2009/C 113/84
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AB Electrolux, Stokholma (Zviedrija) (pārstāvji — F. Wijckmans, H. Burez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā tāpēc, ka nav izpildīts viens vai vairāki Komisijas Pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai paredzētajiem (kumulatīvajiem) nosacījumiem, vai tāpēc, ka Komisija katrā ziņā nav pārliecinājusies tiesību aktos paredzētajā apmērā, ka visi šie nosacījumi ir izpildīti;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu pilnībā tāpēc, ka netika izpildīts EKL 253. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja vēlas atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra Lēmumu C(2008) 5995, galīgā redakcija, ar kuru tika atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu pārstrukturēšanās atbalsts, kuru Francijas iestādes vēlas izmaksāt uzņēmumam FagorBrandt, ja tā būs izpildījusi noteiktus nosacījumus [C 44/2007 (iepriekš N 460/2007)]. Prasītāja ir atbalsta saņēmēja konkurente un ir piedalījusies pārbaudes procedūrā, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums.
   Prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts EKL 87. panta trešās daļas c) apakšpunkts un Komisijas Pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (1). Pēc prasītājas domām, lēmuma pieņemšana ir prettiesiska, jo nav izpildīts viens vai vairāki no minētajās pamatnostādnēs paredzētajiem kumulatīvajiem nosacījumiem, vai katrā ziņā tāpēc, ka Komisija katrā ziņā nav pārliecinājusies tiesību aktos paredzētajā apmērā, ka visi šie nosacījumi ir izpildīti. Konkrētāk — prasītāja apgalvo, ka Komisijas nav ievērojusi:

               —

               vienreizējas piešķiršanas nosacījumu;

               —

               nosacījumu par to, ka pārstrukturēšanas atbalsts var arī nepalīdzēt uzņēmumiem mākslīgi izdzīvot;

               —

               nosacījumus par iepriekš piešķirtā nelikumīgā atbalsta vērtējumu;

               —

               nosacījumu, ka atbalsta saņēmējam ir jābūt uzņēmumam, kas ir nonācis grūtībās;

               —

               nosacījumu, ka atbalsta saņēmējs nevar būt tikko dibināts uzņēmums;

               —

               nosacījumu, ka atbalsta saņēmējam ir jānodrošina sava ilglaicīga pastāvēšana;

               —

               nosacījumu par kompensējošu pasākumu noteikšanu, lai izvairītos no nevajadzīgiem izkropļojumiem, kuri var rasties pārstrukturēšanās atbalsta rezultātā;

               —

               nosacījumu, ka atbalsts ir jāierobežo līdz minimuam un ka faktisko palīdzību (kas nav atbalsts) ir jāsniedz uzņēmumu grupai.

         Turklāt prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts EKL 253. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu, it īpaši attiecībā uz prasītājas izvirzītajiem argumentiem saistībā ar strukturālo pārmērību nozarē, atbalsta saņēmēja ieguldījumu attiecībā uz pārstrukturēšanās plāna izmaksām, kurām ir jābūt “tik augstām, cik vien iespējams”, un iepriekš piešķirtā nelikumīgā atbalsta atmaksas pienākumu.

      (1)  OV 2004 C 244., 2. lpp.


title: Lieta C-561/14: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 12. aprīļa spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caner Genc/Integrationsministeriet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – EEK un Turcijas asociācijas līgums – Lēmums Nr. 1/80 – 13. pants – “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula – Ģimenes atkalapvienošanās – Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēti jauni, stingrāki noteikumi par ģimenes atkalapvienošanos, kuri attiecas uz ekonomiski aktīvo Turcijas pilsoņu, kas uzturas un kam ir uzturēšanās atļauja attiecīgajā dalībvalstī, ekonomiski neaktīviem ģimenes locekļiem – Nosacījums par pietiekamu saikni veiksmīgai integrācijai

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/17

      Tiesas (virspalāta) 2016. gada 12. aprīļa spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Caner Genc/Integrationsministeriet

      (Lieta C-561/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EEK un Turcijas asociācijas līgums - Lēmums Nr. 1/80 - 13. pants - “Atturēšanās no jebkādas darbības” klauzula - Ģimenes atkalapvienošanās - Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēti jauni, stingrāki noteikumi par ģimenes atkalapvienošanos, kuri attiecas uz ekonomiski aktīvo Turcijas pilsoņu, kas uzturas un kam ir uzturēšanās atļauja attiecīgajā dalībvalstī, ekonomiski neaktīviem ģimenes locekļiem - Nosacījums par pietiekamu saikni veiksmīgai integrācijai)
      (2016/C 211/20)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Ostre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Caner Genc

         Atbildētāja: Integrationsministeriet

         Rezolutīvā daļa:

      Tāds valsts pasākums, kāds ir aplūkots pamatlietā un kas Turcijas izcelsmes darba ņēmēja, kurš likumīgi uzturas attiecīgajā dalībvalstī, ģimenes atkalapvienošanos ar viņa nepilngadīgo bērnu padara atkarīgu no nosacījuma, ka pēdējam minētajam ir vai var būt pietiekama saikne ar šo dalībvalsti, lai viņš varētu tajā veiksmīgi integrēties, ja attiecīgais bērns un otrs no viņa vecākiem dzīvo izcelsmes valstī vai citā valstī un ja pieteikums par ģimenes atkalapvienošanos ir iesniegts pēc divu gadu termiņa, skaitot no dienas, kad vecāks, kas dzīvo attiecīgajā dalībvalstī, ir ieguvis pastāvīgās uzturēšanās atļauju vai arī uzturēšanās atļauju ar iespēju saņemt pastāvīgās uzturēšanās atļauju, ir “jauns ierobežojums” Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas izveidi, kas ir pievienots Līgumam, ar kuru tiek izveidota asociācija starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, kuru 1963. gada 12. septembrī Ankarā parakstīja Turcijas Republika, no vienas puses, un EEK dalībvalstis un Kopiena, no otras puses, un kurš Kopienas vārdā ir noslēgts un apstiprināts ar Padomes 1963. gada 23. decembra Lēmumu 64/732/EEK, 13. panta izpratnē.
      Šāds ierobežojums nav pamatots.

         (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta F-58/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. marta rīkojums – Marcuccio/Komisija Aizliegums lietas dalībnieka pārstāvim piedalīties tiesvedībā — Jauna pārstāvja neizraudzīšana — Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Civildienesta tiesas lūgumiem — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/47

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 19. marta rīkojums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-58/13) (1)

   (Aizliegums lietas dalībnieka pārstāvim piedalīties tiesvedībā - Jauna pārstāvja neizraudzīšana - Prasītājs, kurš vairs neatbild uz Civildienesta tiesas lūgumiem - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 146/63)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Trikaze, Itālija) (pārstāvis – A, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums saņemt zaudējumu atlīdzību par to, ka atbildētāja ir nosūtījusi vēstuli attiecībā uz prasītāju advokātam, kurš viņu nepārstāv, un tādējādi ir pārkāpusi viņa tiesības uz privāto dzīvi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību par prasību lietā F-58/13 Marcuccio/Komisija;

               2)

               M. Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013., 26. lpp.


title: Lieta C-308/07 P: Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. februāra spriedums – Koldo Gorostiaga Atxalandabaso/Eiropas Parlaments (Apelācija — Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana ieskaita veidā — Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde — Tiesības uz objektīvu tiesu — Res judicata spēks — Labas pārvaldības princips)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 19. februāra spriedums – Koldo Gorostiaga Atxalandabaso/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-308/07 P) (1)

   (Apelācija - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana ieskaita veidā - Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde - Tiesības uz objektīvu tiesu - Res judicata spēks - Labas pārvaldības princips)
   2009/C 90/03
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (pārstāvis – D. Rouget, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments (pārstāvji – H. Krück, C. Karamarcos un D. Moore)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas 2007. gada 24. aprīļa rīkojumu lietā T-132/06 Gorostiaga Atxalandabaso/Parlaments, ar kuru tā daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu noraidīja prasītāja prasību atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2006. gada 22. marta lēmumu, kas pieņemts, lai izpildītu Pirmās instances tiesas 2005. gada 22. decembra spriedumu lietā T-146/06 Gorostiaga Atxalandabaso/Parlaments – Pirmās instances tiesas Reglamenta 111. panta interpretācija – Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām 27. panta interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Gorostiaga Atxalandabaso atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta C-458/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 18. maija spriedumu lietā T-410/16 Rami Makhlouf/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Rami Makhlouf

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/31

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 18. maija spriedumu lietā T-410/16 Rami Makhlouf/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 31. jūlijā iesniedza Rami Makhlouf

   (Lieta C-458/17 P)
   (2017/C 309/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Rami Makhlouf (pārstāvis – E. Ruchat, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to,

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija spriedumu lietā T-410/16 Rami Makhlouf/Eiropas Savienības Padome, ECLI:EU:T:2017:349;

         un,
   taisot jaunu spriedumu,

               —

               atcelt 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850 (1) un tam sekojošos izpildes aktus daļā, kurā tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pirmais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl Vispārējā tiesa nav ievērojusi prasītāja tiesības tikt uzklausītam pirms jaunu Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā paredzētu ierobežojošu pasākumu pieņemšanas.
   Otrais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā un uz faktu sagrozīšanu, ciktāl Vispārējā tiesa ir ignorējusi pantus, ko prasītājs ir norādījis savas prasības atcelt tiesību aktu pamatošanai, lai pierādītu, ka viņš nav atbalstījis Sīrijas režīmu.
   Trešais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl Vispārējā tiesa nav atzinusi par prettiesiskām Lēmuma 2013/255/KĀDP (2) 27. un 28. panta normas, saskaņā ar kurām piederība Al-Assad vai Maklouf ģimenēm ir autonoms kritērijs, kas pamato sankcijas uzlikšanu, tādējādi apvērošot pierādīšanas pienākumu.
   Ceturtais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā un to, ka nav norādīts pamatojumus, ciktāl Vispārējā tiesa ir nospriedusi, ka jēdziens “plaši pazīstams uzņēmējs” ir pietiekami precīzs, lai prasītāju iekļautu to personu un vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi, un ka nav norādīts pamatojums iemesliem, kādēļ tā uzskata, ka prasītājam bija jebkāda ietekme uz Sīrijas režīmu.

      (1)  Padomes 2016. gada 27. maija Lēmums (KĀDP) 2016/850, ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2016, L 141, 125. lpp.).

      (2)  Lēmums 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2013, L 147, 14. lpp.).


title: Lieta T-270/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 29. septembra  rīkojums — BIC/Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/19

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. septembra rīkojums — BIC/Komisija
   (Lieta T-270/04) (1)

   (2005/C 315/34)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-101/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 2. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/53

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 2. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku
   (Lieta C-101/06) (1)

   (2006/C 326/113)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: lieta C-457/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Landgericht Wiesbaden 2005. gada 23. novembra  lēmumu lietā  Schutzverband der Spirituosen-Industrie e.V.  pret  Diageo Deutschland GmbH

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Landgericht Wiesbaden2005. gada 23. novembra lēmumu lietā Schutzverband der Spirituosen-Industrie e.V. pret Diageo Deutschland GmbH

   (lieta C-457/05)
   (2006/C 60/42)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Landgericht Wiesbaden (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 23. novembra lēmumu lietā Schutzverband der Spirituosen-Industrie e.V. pret Diageo Deutschland GmbH un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 27. decembrī.

      Landgericht Wiesbaden lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 1974. gada 19. decembra Direktīvas 75/106/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu fasētu šķidrumu pildīšanu pēc tilpuma (OV 1975, L 106, 31. lpp., pēdējo reizi grozīta ar 2003. gada 23. septembra Pievienošanās aktu, OV 2003, L 236, 33. lpp., turpmāk tekstā — “Direktīva 75/106/EEK”) 5. panta 3. punkta b) apakšpunkta otrās daļas otrais teikums, lasot to kopā ar 5. panta 3. punkta d) apakšpunktu un III pielikuma 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka ražojumus ar tilpumu 0,071 l, kas Īrijā vai Apvienotajā Karalistē ir ražoti un/vai laisti apgrozībā likumīgi, var laist apgrozība arī citās EK dalībvalstīs?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša: vai Direktīvas 75/106/EEK 5. panta 3. punkta b) apakšpunkta otrās daļas otrais teikums, lasot to kopā ar 5. panta 3. punkta d) apakšpunktu un III pielikuma 4. punktu, atbilst EKL 28. un 30. pantā noteiktajam preču brīvas aprites principam?


title: Lieta C-158/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  College van Beroep voor het bedrijfsleven  (Nīderlande)  2006. gada 23. marta  rīkojumu —  Stichting ROM-projecten  pret  Staatssecretaris van Economische Zaken

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) 2006. gada 23. marta rīkojumu — Stichting ROM-projecten pret Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-158/06)
   (2006/C 154/11)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Stichting ROM-projecten

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai 6. pants Komisijas 1995. gada 16. oktobra Lēmumā par finanšu palīdzības piešķiršanu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Eiropas Sociālā fonda (ESF) darbības programmai Kopienas MVU (mazi un vidēji uzņēmumi) iniciatīvas ietvaros par labu atbilstīgajiem reģioniem saskaņā ar 1. un 2. mērķi Nīderlandē (C(95) 1753), ir beznosacījumu un pietiekami skaidrs un precīzs, lai to piemērotu valsts tiesību sistēmā tieši?

               2)

               ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai EKL 249. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī lēmuma 6. pants tieši uzliek par pienākumu personai kā galasaņēmējam līdz 1999. gada 31. decembrim uzņemties šajā sakarā norādītās juridiskās saistības un īpaši noteikt nepieciešamos finanšu līdzekļus?

               3)

               ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai 38. panta 1. punkta h) apakšpunkts Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999 (1), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem, aplūkojot to saskaņā ar Kopienu tiesību principiem, dod dalībvalstīm iespēju atteikties atprasīt subsīdiju sakarā ar noteikuma pārkāpumu, ja attiecīgais subsīdijas saņēmējs par šo noteikumu nezināja un viņam nevar pārmest šī noteikuma nezināšanu?

      (1)  OV L 161, 1. lpp.


title: lieta C-402/05 P: Apelācija, ko  2005. gada 17. novembrī  ierosināja  Yassin Abdullah Kadi  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā)  2005. gada 21. septembra  spriedumu lietā T-315/01  Yassin Abdullah Kadi/ Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/19

         Apelācija, ko 2005. gada 17. novembrī ierosināja Yassin Abdullah Kadi par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T-315/01 Yassin Abdullah Kadi/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-402/05 P)
   (2006/C 36/39)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 17. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Yassin Abdullah Kadi, ar dzīvesvietu Jeddah (Saūdu Arābija), ko pārstāv Ian Brownlie CBE QC, David Anderson QC, Pushpinder Saini, Barrister un Guy Martin, Solicitor, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2005. gada 21. septembra spriedumu lietā T-315/01 Yassin Abdullah Kadi/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               a)

               atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu pilnībā;

               b)

               atzīt Padomes 2002. gada 27. maija Regulu (EK) Nr. 881/2002 (1) par spēkā neesošu;

               c)

               Padome un/vai Komisija atlīdzina prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā un Pirmās instances tiesas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi tiesisku maldību, uzskatot, ka EKL 308. pants [lasīts] kopā ar EKL 60. un 301. pantu, bija pietiekams Regulas 881/2002 juridiskais pamats.
   Turpinot prasītājs norāda, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies, interpretējot attiecīgos starptautisko tiesību principus:

               —

               Tiesas spriedumā jautājums par ANO Statūtiem kā no Līguma izrietošu pienākumu avotu ir apvienots ar atšķirīgu jautājumu par Drošības padomes lēmumu sekām uz dalībvalstīm;

               —

               Tiesa ir pieļāvusi tiesisku maldību, pieņemot, ka Drošības padomes rezolūcijas, kuras tika pieņemtas saskaņā ar ANO Statūtu VII Sadaļu, automātiski ir jāiekļauj valsts tiesību un jurisdikcijas sfērā;

               —

               Tiesa ir kļūdījusies, uzskatot, ka tā ir kompetenta izskatīt Drošības padomes rezolūciju, kuras ir pieņemtas saskaņā ar ANO Statūtu VII sadaļu, likumību;

               —

               Tiesas argumentācijā atspoguļota būtiska nekonsekvence jus cogens principa piemērošanā;

               —

               Tiesa nav izvērtējusi juridisko nozīmi tam, ka Drošības padome neizveidoja neatkarīgu starptautisku tiesu.

      (1)  Padomes 2002. gada 27. maija Regula (EK) Nr. 881/2002, ar kuru paredz īpašus ierobežojošus pasākumus, kas vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, kas saistītas ar Osamu bin Ladenu, Al-Oaida tīklu un Taliban, un ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 467/2001, ar ko aizliedz eksportēt noteiktas preces un pakalpojumus uz Afganistānu, pastiprina lidojumu aizliegumu un attiecina uz Afganistānas Taliban līdzekļu un citu finanšu resursu iesaldēšanu, OV L 139, 29.05.2002., 9.-22. lpp.


title: Lieta C-123/14: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Itales” OOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — - Nodokļi — - PVN — Direktīva 2006/112/EK — Nodokļu neitralitātes princips — PVN priekšnodokļa atskaitīšana — Jēdziens “preču piegāde” — Preču piegādes esamības nosacījumi — Pierādījuma neesamība par preču atrašanos tiešā piegādātāja faktiskajā valdījumā

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 15. jūlija rīkojums (Administrativen sad – Varna (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Itales” OOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-123/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - - Nodokļi - - PVN - Direktīva 2006/112/EK - Nodokļu neitralitātes princips - PVN priekšnodokļa atskaitīšana - Jēdziens “preču piegāde” - Preču piegādes esamības nosacījumi - Pierādījuma neesamība par preču atrašanos tiešā piegādātāja faktiskajā valdījumā)
   (2015/C 320/07)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad – Varna

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Itales” OOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu noteikumi par tiesībām atskaitīt pievienotās vērtības nodokli ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj, ka dalībvalsts nodokļu administrācija uzskata, ka preču piegāde nav notikusi, tādējādi radot šķērsli tam, lai pircējs varētu atskaitīt par šo iegādi samaksāto pievienotās vērtības nodokli, pamatojot ar to, ka pircējs nav pierādījis ne attiecīgo preču izcelsmi, ne to, kas tās bija viņa piegādātāja īpašumā, kaut gan šī administrācija nav konstatējusi, ka šis pircējs ir piedalījies ar pievienotās vērtības nodokli saistītā krāpšanā un ir zinājis vai viņam bija jāzina, ka attiecīgais darījums bija saistīts ar tādu krāpšanu.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta T-189/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 24. janvāra spriedums — Yordanov /ITSB — Distribuidora comercial del frio ( “DISCO DESIGNER” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “DISCO DESIGNER” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “DISCO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču identiskums — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 24. janvāra spriedums — Yordanov/ITSB — Distribuidora comercial del frio (“DISCO DESIGNER”)
   (Lieta T-189/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “DISCO DESIGNER” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “DISCO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču identiskums - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2013/C 71/25
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Peter Yordanov (Rousse, Bulgārija) (pārstāvis — T. Walter, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — K. Klüpfel un A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Distribuidora comercial del frio, SA (Madride, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 14. janvāra lēmumu lietā R 803/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Distribuidora comercial del frio, SA un Peter Yordanov k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Peter Yordanov k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 152, 21.5.2011.


title: Lieta T-261/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Portugāle/Komisija

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-261/16)
   (2016/C 270/60)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 75, 16. lpp.), ciktāl ar to no finansējuma ir izslēgta summa EUR 385 762,22 apmērā par Portugāles deklarētajiem izdevumiem saistībā ar konkrētu atbalsta pasākumu, kas veikts atbilstoši Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantam, par 2011., 2012. un 2013. finanšu gadu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Komisijas Regulas Nr. 1122/2009 46. panta 2. punkts – Portugāles iestādes ir ievērojušas visus noteikumus saistībā ar “papildu maksājumu par katru slaucamo govi” konkrētā atbalsta, kuru Portugāles valdība noteica atbilstoši Regulas Nr. 73/2009 86. pantam, ietvaros.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkts, jo nav izpildītas Komisijas noteiktās prasības pamatnostādnēs, kas iekļautas dokumentā Nr. VI/5330/97, lai piemērotu finanšu korekciju ar 2 % likmi.


title: Lieta T-284/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. jūnijā — Oro Clean Chemie /ITSB — Merz Pharma ( “PROSEPT” )

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. jūnijā — Oro Clean Chemie/ITSB — Merz Pharma (“PROSEPT”)
   (Lieta T-284/12)
   2012/C 258/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oro Clean Chemie AG (Fehraltorf, Šveice) (pārstāvis — F. Ekey, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA (Frankfurte pie Mainas, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. marta lēmumu lietā R 1053/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PROSEPT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 353 245

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “Pursept” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
   Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma, kā arī 76. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-229/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH pret Hauptzollamt Kiel

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 22. maija rīkojumu — Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH pret Hauptzollamt Kiel

   (Lieta C-229/06)
   (2006/C 190/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft mbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Kiel

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai kabaču, lielaugļu ķirbju un parasto ķirbju sēklas bez apvalka, kam vairs nav dīgtspējas un kuras paredzēts izmantot maizes izstrādājumu ražošanā, jāklasificē Kombinētās nomenklatūras (KN) (1) apakšpozīcijā 1209 91 90 vai KN apakšpozīcijā 1212 99 80 ?

      (1)  I pielikums Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu – OV L 256, 1. lpp.


title: Lieta T-650/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“QD”)

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/58

         Prasība, kas celta 2016. gada 7. septembrī – LG Electronics/EUIPO (“QD”)
   (Lieta T-650/16)
   (2016/C 402/68)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LG Electronics, Inc. (Seula, Dienvidkoreja) (pārstāvis – R. Schiffer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “QD” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 633 516

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 24. maija lēmums lietā R 2046/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lieta C-396/05, C-419/05 un C-450/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī ( Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)/ Deutsche Rentenversicherung Bund (Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — III un VI pielikums — Personu brīva pārvietošanās — EKL 18., 39. un 42. pants — Vecuma pabalsti — Ārpus Vācijas Federatīvās Republikas teritorijas pabeigtie iemaksu periodi — Neeksportējamība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/10

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 18. decembrī (Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)/Deutsche Rentenversicherung Bund

   (Apvienotās lieta C-396/05, C-419/05 un C-450/05) (1)

   (Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - III un VI pielikums - Personu brīva pārvietošanās - EKL 18., 39. un 42. pants - Vecuma pabalsti - Ārpus Vācijas Federatīvās Republikas teritorijas pabeigtie iemaksu periodi - Neeksportējamība)
   (2008/C 51/16)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)

      Atbildētāja: Deutsche Rentenversicherung Bund

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sozialgericht Berlin — EKL 42. panta interpretācija — VI pielikuma C daļas ar nosaukumu “Vācija” 1. punkta noteikumi Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kura grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EEK) Nr. 118/97 (OV L 28, 1. lpp.), spēkā esamība — Atteikums Vācijas pilsonei, kas pārcēlusies uz Beļģiju, izmaksāt vecuma pabalstus par iemaksu periodiem, kas pabeigti Sudetijas teritorijā laikā no 1937. līdz 1945. gadam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               VI pielikuma C daļas ar nosaukumu “Vācija” 1. punkta noteikumi Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kura grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EEK) Nr. 118/97 nav saderīgi ar personu tiesībām uz brīvu pārvietošanos un it īpaši ar EKL 42. pantu tiktāl, ciktāl saskaņā ar tiem tādos apstākļos kā pamata prāvā var piemērot nosacījumu, ka pabalsta saņēmējam ir jādzīvo Vācijas Federatīvajā Republikā, lai, izmaksājot vecuma pabalstus, varētu ņemt vērā iemaksu periodus, kas ir pabeigti laikā no 1937. līdz 1945. gadam tajās teritorijas daļās, kur bija piemērojami Vācijas reiha sociālā nodrošinājuma tiesību akti, bet kuras pašlaik atrodas ārpus Vācijas Federatīvās Republikas teritorijas.

               2)

               III pielikuma A un B daļu 35. punktu ar nosaukumu “Vācija-Austrija” e) apakšpunkti grozītajā Regulā Nr. 1408/71 nav saderīgi ar EKL 39. un 42. pantu tiktāl, ciktāl ar tiem tādos apstākļos kā pamata prāvā, kad pabalsta saņēmēja dzīvesvieta ir Austrijā, lai, izmaksājot vecuma pabalstus, ņemtu vērā iemaksu periodus, kas laika posmā no 1953. līdz 1970. gadam Rumānijā pabeigti saskaņā ar Ārvalstu pensiju likumu (Fremdrentengesetz), var piemērot nosacījumu, ka saņēmēja dzīvesvietai jābūt Vācijas Federatīvajā Republikā.

               3)

               Grozītās Regulas Nr. 1408/71 VI pielikuma C daļas ar nosaukumu “Vācija” 1. punkta noteikumi nav saderīgi ar personu brīvu pārvietošanos un it īpaši ar EKL 42. pantu tiktāl, ciktāl ar tiem tādos apstākļos kā pamata prāvā, lai, izmaksājot vecuma pabalstus, ņemtu vērā iemaksu periodus, kas laika posmā no 1953. līdz 1970. gadam Rumānijā pabeigti saskaņā ar Ārvalstu pensiju likumu, var piemērot nosacījumu, ka saņēmēja dzīvesvietai jābūt Vācijas Federatīvajā Republikā.

      (1)  OV C 22, 28.1.2006.

      OV C 74, 25.3.2006.


title: lieta T-55/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Rijn Schelde Mondia France iesniedza 2005. gada 31. janvārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/37

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Rijn Schelde Mondia France iesniedza 2005. gada 31. janvārī
   (lieta T-55/05)
   (2005/C 93/69)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 31. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Rijn Schelde Mondia France, Rouen (Francija), kuru pārstāv François Citron, avocat.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 7. oktobra vēstule Muitas ģenerāldirekcijai lietā REM 2201 satur Eiropas Kopienu Komisijas nelabvēlīgu lēmumu attiecībā uz sabiedrību Rijn Schelde Mondia France un ka šis lēmums ir jāatceļ;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja šajā prāvā vēršas pret lēmumu, kas ietverts 2004. gada 7. oktobra vēstulē, ko tā nosūtīja Francijas muitas ģenerāldirekcijai.
   Šajā sakarā ir jāatgādina, ka ar 2000. gada 31. oktobra vēstuli prasītājas sabiedrība lūdza Francijas muitas pārvaldi, lai tā atbrīvo no muitas nodokļa par kopējo summu 962 058,64 EUR, ko prasītajai noteica Rouen un Havre muitas ģenerāldirekcija. Lai gan Francijas administrācija uzskatīja sevi par kompetentu atbildēt uz šo lūgumu atbrīvot no minētā nodokļa, tā tomēr pārsūtīja lietu Komisijai, lai tā pauž savu nostāju “par to, vai konstatētā nolaidība ir acīmredzama vai - nē”.
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija nosūtīja lietu atpakaļ Francijas muitai “tās dienestu izskatīšanai”. Komisija tomēr norādīja Francijas administrācijai, ka tā uzskata, ka prasītāja ir rīkojusies acīmredzami nolaidīgi un iesaka noraidīt prasītājas lūgumu atbrīvot no nodokļa.
   Savu pretenziju pamatojumam prasītāja norāda, ka:

               —

               pastāv pilnvaru pārsniegšana, tādā nozīmē, ka Komisija, paziņojot, ka tā nav kompetenta lemt par atbrīvošanu no nodokļa lūgumu, tomēr ir paudusi savu nostāju par jautājumu attiecībā uz pārmestās nolaidības iespējamo acīmredzamo raksturu;

               —

               Komisija nav pieņēmusi lēmumu Kopienu Muitas kodeksa piemērošanas regulas 907. panta 2. daļā paredzētajā 9 mēnešu termiņā;

               —

               nav ievērots rīcības pamatojuma pienākums;

               —

               pastāv pilnvaru nepareiza izmantošana, jo lēmums par to, ka Komisijai nav kompetences, ir pieņemts trīs gadus pēc tam, kad Francijas administrācija tai pārsūtīja lietu, un tāpēc, ka tā nav ņēmusi vērā pašas prasītājas sākotnēji Francijas muitā norādīto nekompetences argumentu.

         Visbeidzot, prasītāja pārmet Komisijai acīmredzamu kļūdu, izvērtējot šajā lietā acīmredzamās nolaidības būtiskos elementus.


title: Lieta C-4/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/20

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-4/07)
   (2007/C 42/37)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Coundou-Durande un P. Guerra e Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/110/EK (1) par palīdzību tranzīta gadījumos, lai veiktu izraidīšanu pa gaisa ceļu, prasības, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 6. decembrī.

      (1)  OV L 321, 26. lpp.


title: Lieta C-365/12 P: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Eiropas Komisija/ EnBW Energie Baden-Württemberg AG , Zviedrijas Karaliste,  Siemens AG , ABB Ltd Apelācija — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Dokumenti, kas saistīti ar EKL 81. panta piemērošanas procedūru — Regula (EK) Nr. 1/2003 un Regula (EK) Nr. 773/2004 — Piekļuves atteikums — Izņēmumi saistībā ar izmeklēšanas darbību, komerciālo interešu un iestāžu lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Attiecīgās iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/6

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums – Eiropas Komisija/EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Zviedrijas Karaliste, Siemens AG, ABB Ltd

   (Lieta C-365/12 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Dokumenti, kas saistīti ar EKL 81. panta piemērošanas procedūru - Regula (EK) Nr. 1/2003 un Regula (EK) Nr. 773/2004 - Piekļuves atteikums - Izņēmumi saistībā ar izmeklēšanas darbību, komerciālo interešu un iestāžu lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Attiecīgās iestādes pienākums veikt piekļuves pieteikumā norādīto dokumentu satura konkrētu un individuālu pārbaudi)
   2014/C 112/07
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Smulders, P. Costa de Oliveira un A. Antoniadis)

      Otrs lietas dalībnieks: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (pārstāvji – A. Hahn un A. Bach, Rechtsanwälte), Zviedrijas Karaliste (pārstāvis – C. Meyer-Seitz), Siemens AG (pārstāvji – I. Brinker, C. Steinle, un M. Holm-Hadulla, Rechtsanwälte), ABB Ltd (pārstāvji – J. Lawrence, solicitor, H. Bergmann un A. Huttenlauch, Rechtsanwälte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-344/08 Enbw Energie Baden-Württemberg/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2008. gada 16. jūnija Lēmumu SG.E.3/MV/psi D(2008) 4931, ar kuru tika atteikta piekļuve procesa COMP/F/38.899 lietas materiāliem – Komutācijas aparāti ar gāzes izolāciju – Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.), it īpaši tās 4. panta 2. un 3. punkta, kļūdaina interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības 2012. gada 22. maija spriedumu lietā T-344/08 EnBW
                  Energie Baden-Württemberg/Komisija;

               2)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūnija Lēmumu SG.E.3/MV/psi D(2008) 4931, ar kuru EnBW Energie Baden-Württemberg AG tika atteikta piekļuve Procesa COMP/F/38.899 – Gāzes izolācijas slēgiekārtas lietas materiāliem, ciktāl ar šo lēmumu Eiropas Komisija nav lēmusi par EnBW
                  Energie Baden-Württemberg AG pieteikumu, ar kuru tika lūgta piekļuve dokumentiem, kuri ietilpst lietas materiālu 5. kategorijas b) apakšpunktā;

               3)

               prasību, ko EnBW Energie Baden-Württemberg AG cēlusi Vispārējā tiesā lietā T-344/08, pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija un EnBW Energie Baden-Württemberg AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               5)

               Zviedrijas Karaliste, Siemens AG un ABB Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 287, 22.9.2012.


title: Lieta F-108/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūlijā – ZZ un ZZ/Komisija

text:
               28.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/54

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. jūlijā – ZZ un ZZ/Komisija
   (Lieta F-108/15)
   (2015/C 320/75)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji – N. de Montigny, J.-N. Louis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu ierobežot līdz pieciem gadiem nemainīga pabalsta par virsstundām, uz ko prasītājiem ir tiesības, pārrēķina periodu ar atpakaļejošu spēku

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt PMO.12014. gada 16. septembra lēmumu ierobežot nemainīga pabalsta par virsstundām, uz kuru tiem ir tiesības attiecīgi kopš 2007. gada 1. marta un 2008. gada 1. marta, pielāgošanu līdz pieciem gadiem sākot no 2008. gada 1. septembra, kas ir datums, kad PMO atklāja kļūdu prasītāju darba samaksas aprēķinā;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājiem pielāgoto vienreizējo pabalstu par virsstundām attiecīgi sākot no 2007. gada 1. marta un 2008. gada 1. marta, atskaitot jau samaksātās summas un pieskaitot nokavējuma procentus par minēto neizmaksātā pabalsta summu, tos aprēķinot sākot no maksājuma termiņa iestāšanās brīža līdz tā faktiskai samaksai pēc Eiropas Centrālās Bankas noteiktās likmes galvenajām refinansēšanas operācijām, palielinot par diviem procentu punktiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2005. gada 27. janvārī lietā C-92/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/439/EEK — Atkritumeļļu apglabāšana — Prioritāte atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot)

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 27. janvārī
   lietā C-92/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 75/439/EEK - Atkritumeļļu apglabāšana - Prioritāte atkritumeļļu pārstrādei, tās reģenerējot)
   (2005/C 82/05)
   tiesvedības valoda - portugāļu
   Lietā C-92/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226.pantam, ko 2003. gada 28. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – A. Caeiros un M. Konstantinidis) pret Portugāles Republiku (pārstāvji – L. Fernandes un M. Lois), ko atbalsta Somijas Republika (pārstāve – A. Guimaraes-Purokoski), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente), tiesneši C. Gulmann, R. Schintgen un J. Klučka, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2005. gada 27. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               neveicot vajadzīgos pasākumus, lai par prioritāru kļūtu atkritumeļļu pārstrāde, tās reģenerējot, ja to atļauj tehniskie, ekonomiskie un organizatoriskie ierobežojumi, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. panta 1. punkts Padomes 1975. gada 16. jūnija Direktīvā 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu, ko groza Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīva 87/101/EEK;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt izdevumus;

               3)

               Somijas Republika sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 112, 10.05.2003.


title: Lieta C-169/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Beļģijas Kasācijas tiesas 2005. gada 4. aprīļa spriedumu lietā URADEX SCRL pret Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution, saīsinājumā — RTD, un Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision, saīsinājumā — BRUTELE

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Beļģijas Kasācijas tiesas 2005. gada 4. aprīļa spriedumu lietā URADEX SCRL pret Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution, saīsinājumā — RTD, un Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision, saīsinājumā — BRUTELE

   (Lieta C-169/05)
   (2005/C 143/44)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Beļģijas Kasācijas tiesas (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 4. aprīļa spriedumu lietā URADEX SCRL pret Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution, saīsinājumā — RTD, un Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision, saīsinājumā — BRUTELE, un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 15. aprīlī.
   Beļģijas Kasācijas tiesa lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai 9. panta 2. punkts Padomes 1993. gada 27. septembra Direktīvā 93/83/EEK par to dažu noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un blakustiesībām, kas piemērojamas satelītu apraidei un kabeļu retranslācijai (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad autortiesību aģentūru uzskata par pilnvarotu pārvaldīt tāda autortiesību vai blakustiesību tiesību subjekta tiesības, kas nav nodevis savu tiesību pārvaldību autortiesību aģentūrai, šai sabiedrībai nav tiesību realizēt minētā tiesību subjekta tiesības piešķirt vai atteikt atļauju kabeļoperatoram retranslēt caur kabeli pārraidi, jo tā ir pilnvarota pārvaldīt tikai minētā tiesību subjekta finansiālos aspektus?

      (1)  OV L 248, 06.10.1993, 15. lpp.


title: Lieta C-138/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven2005. gada 22. martā rīkojumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (puse, kas iestājusies lietā — LTO Nederland)

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar College van Beroep voor het bedrijfsleven2005. gada 22. martā rīkojumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (puse, kas iestājusies lietā — LTO Nederland)
   (Lieta C-138/05)
   (2005/C 143/31)
   tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts College van Beroep voor het bedrijfsleven, Nīderlande, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 22. marta rīkojumu lietā Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie pret Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (puse, kas iestājusies lietā — LTO Nederland) un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 25. martā.

      College van Beroep voor het bedrijfsleven lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               vai valsts tiesas var piemērot Augu aizsardzības direktīvas 8. pantu (1) pēc termiņa, kas noteikts šīs direktīvas 23. pantā, iztecēšanas?

               2.

               vai Biocīdu direktīvas (2) 16. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir tā pati nozīme kā Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punktam?

               3.

               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas rada “stand-still” pienākumu, proti, dalībvalsts var grozīt pastāvošo sistēmu vai pielietoto praksi tikai tad, ja šis grozījums, augu aizsardzības līdzekļa atļauju aizstāj ar iepriekšēju novērtēšanu atbilstoši šai direktīvai?

               4.

               ja atbilde uz trešo jautājumu ir noraidoša:
               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ierobežo valsts tiesību normu grozījumus attiecībā uz biocīdu produktu laišanu tirgū un, vajadzības gadījumā, kuru?

               5.

               ja atbilde uz ceturto jautājumu ir noraidoša:
               izmantojot kādus kritērijus ir jānovērtē, vai pastāv apstākļi, kas nopietni apdraud Direktīvā paredzētā rezultāta sasniegšanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem?

               6.

               ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša:

                           a)

                           vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādejādi, ka, ja dalībvalsts atļauj tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kuri satur I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma, ir jāņem vērā šīs direktīvas 4. pantā noteiktais?

                           b)

                           vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts atļauj tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kuri satur I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma, ir jāņem vērā Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punktā noteiktais?

               7.

               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, tajā ietvertais pārskatīšanas jēdziens satur arī jau tirgū pieejama augu aizsardzības līdzekļa jauna piemērošanas veida novērtēšanu, kuras laikā tiek noteikts, vai pastāv nepieņemams risks lietotājam vai darbiniekam, sabiedrības veselībai un videi pagaidu pasākuma ietvaros likuma par pesticīdiem 16.aa panta izpratnē?

               8.

               vai Augu aizsardzības direktīvas 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas satur tikai noteikumus, kas attiecas uz datu sniegšanu pirms pārskatīšanas, vai tādejādi, ka tajā noteiktās prasības attiecas arī uz veidu, kādā ir jāorganizē un jāveic pārskatīšana?

      (1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 19.08.1991., 1. lpp.)

      (2)  Eiropas parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 123, 24.04.1998., 1. lpp.)


title: Lieta C-253/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās T-117/07 un T-121/07 Areva u.c./Komisija 2011. gada 25. maijā iesniedza Alstom, T&D Holding, agrāk Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, agrāk Areva T&D SA, Alstom Grid AG, agrāk Areva T&D AG

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otra palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās T-117/07 un T-121/07 Areva u.c./Komisija 2011. gada 25. maijā iesniedza Alstom, T&D Holding, agrāk Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, agrāk Areva T&D SA, Alstom Grid AG, agrāk Areva T&D AG

   (Lieta C-253/11 P)
   2011/C 211/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Alstom, T&D Holding, agrāk Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, agrāk Areva T&D SA, Alstom Grid AG, agrāk Areva T&D AG (pārstāvji — J. Derenne un A. Müller-Rappard, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Areva, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu apvienotajās lietās T-117/07 un T-121/07 Areva SA, Areva T&D Holding SA, Areva T&D AG, Areva T&D SA un Alstom/Eiropas Komisija;

               —

               gadījumā, ja Tiesa uzskata, ka saistībā ar strīdu var tikt pieņemts galīgs nolēmums:

                           —

                           prioritāri, atcelt šādus Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmuma C(2006) 6762 (lieta COMP/38.899 — gāzes izolācijas slēgiekārtas) punktus:

                                       —

                                       1. punkta b) apakšpunktu [Alstom];

                                       —

                                       1. punkta d) apakšpunktu [Alstom Grid AG (bijusī Areva T&D AG)];

                                       —

                                       1. punkta e) apakšpunktu [T&D Holding (bijusī Areva T&D Holding SA)];

                                       —

                                       1. punkta f) apakšpunktu [Alstom Grid SAS (bijusī Areva T&D SA)];

                                       —

                                       2. punkta c) apakšpunktu [Alstom, Alstom Grid AG (bijusī Areva T&D AG), T&D Holding (bijušā Areva T&D Holding SA) un Alstom Grid SAS (bijusī Areva T&D SA)];

                                       —

                                       2. punkta b) apakšpunktu [Alstom];

                           —

                           pakārtoti, būtiski samazināt prasītājām uzliktos naudas sodus;

                           —

                           piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas prasītājai radušies Vispārējā tiesā;

               —

               gadījumā, ja Tiesa uzskata, ka saistībā ar strīdu nevar tikt pieņemts galīgs nolēmums, nosūtīt lietu Vispārējās tiesas palātai citā sastāvā un lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza piecus pamatus savas apelācijas sūdzības pamatošanai.
   Ar pirmo pamatu, kuram ir divas daļas, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi LESD 269. pantu, jo tā ir nospriedusi, ka Komisijas lēmums ir pietiekami pamatots. Šajā ziņā tās, pirmkārt, apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 90.-99. punktā ir nospriedusi, ka Komisija ir juridiski pietiekami pamatojusi savu secinājumu par Alstom solidāro atbildību kopā ar Areva T&D SA un Areva T&D AG, balstoties uz to, ka Alstom neesot atspēkojusi prezumpciju par noteicošo ietekmi attiecībā uz tās meitas sabiedrībām, kaut gan Komisija neesot atbildējusi uz Alstom iesniegtajiem pierādījumiem, lai atspēkotu šo prezumpciju (pirmā daļa). Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 200. punktā ir nospriedusi, ka Komisija varēja pamatoti nesniegt pamatojumu, kādēļ abām sabiedrībām, kuras nebija viena ekonomiska vienība lēmuma pieņemšanas dienā, varēja tikt uzlikts solidārs naudas sods.
   Ar savu otro pamatu prasītājas apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Tiesas Statūtu 36. un 53. pantu kopsakarā ar LESD 263. pantu, jo Vispārējā tiesa sprieduma 101.-110. punktā (pirmā daļa), 148.-150. punktā (otrā daļa) un 214.-216. punktā (trešā daļa) aizstāja savu argumentāciju ar Komisijas argumentāciju, a posteriori pievienojot apstrīdētajam lēmumam pamatojumu, kas tajā nebija. Tāpat Alstom u.c. pārmet Vispārējai tiesai to, ka tā apstrīdētā lēmuma 206. punktā nosprieda, ka abām sabiedrībām, kas nebija ekonomiska vienība apstrīdētā lēmuma pieņemšanas dienā, varēja tikt uzlikts solidārs naudas sods (ceturtā daļa).
   Trešajam pamatam, kurš ir par to, ka Vispārējā tiesa ir uzlikusi probatio diaboloca, pārkāpjot LESD 101. pantu, un it īpaši par to, ka ir pārkāpti noteikumi par mātes sabiedrības vainošanu tās meitas sabiedrības darbībās un tiesību uz taisnīgu tiesu princips un nevainīguma prezumpcijas princips, kas nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, ir divas daļas. Apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka:

               a)

               pirmkārt, apstiprinot mātes sabiedrības atbildību par tās meitas sabiedrību darbībām un piemērojot judikatūras principus par noteicošas ietekmes īstenošanas prezumpciju, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 84.-110. punktā ir pārkāpusi tiesības uz taisnīgu tiesu un nevainīguma prezumpcijas principu, izmantojot saistībā ar atbildības noteikšanu noteicošas ietekmes, kuru mātes sabiedrība īsteno pret savu meitas sabiedrību, definīciju bez jebkādas saiknes ar faktisko rīcību tirgū un līdz ar to piešķirot šai prezumpcijai neatspēkojamu raksturu;

               b)

               otrkārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā pārsūdzētā sprieduma 144.-152. punktā, nosakot Areva T&D Holding SA faktisko noteicošo ietekmi uz Areva T&D SA un Areva T&D AG periodā no 2004. gada 9. janvāra līdz 11. maijam.
               Ceturtais pamats ir par to, ka Vispārējā tiesa ir pārkāpusi solidaritātes jēdzienu, jo pārsūdzētā sprieduma 214.-216. punktā tā ir nospriedusi, ka solidaritāte nosaka sabiedrību, kurām uzlikts solidārs naudas sods (pirmā daļa), attiecīgo ieguldījumu daļu, un tādējādi Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 232.-236. punktā un 238.-242. punktā pārkāpj tiesiskās drošības principu un sodu individuālā rakstura principu, kā arī LES 13. pantu saistībā ar Komisijas deleģēto pilnvaru noteikt katra sodītā uzņēmuma atbildību.
               Piektais pamats ir par to, ka Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu atbildēt uz izvirzītajiem pamatiem, jo tā pārsūdzētā sprieduma 223.-230. punktā runā par pamata, ar kuru tiek apgalvots tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un tiesas aizsardzību pārkāpums, un līdz ar to neatbild uz izvirzīto pamatu, bet gan uz citu pamatu, kas nebija ticis izvirzīts.


title: Lieta C-248/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (pirmā palāta) tiesas 2017. gada 14. marta spriedumu lietā T-346/15 Bank Tejarat/Padome 2017. gada 11. maijā iesniedza Bank Tejarat

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (pirmā palāta) tiesas 2017. gada 14. marta spriedumu lietā T-346/15 Bank Tejarat/Padome 2017. gada 11. maijā iesniedza Bank Tejarat

   (Lieta C-248/17 P)
   (2017/C 249/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bank Tejarat (pārstāvji – S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle QC, T. Otty, R. Blakeley, Barristers)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt šo apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas rīkojuma, kas ietverts otrajā spriedumā, 1. un 2. punktu;

               —

               apmierināt Bankas prasību par atkārtotu iekļaušanu sarakstā;

               —

               atcelt apstrīdētos pasākumus, ciktāl tie attiecas uz Banku, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijā un saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nepareizi neesot piešķīrusi/vai piešķīrusi nepietiekamu nozīmi pierādījumiem, kurus iesniedza Banka, un tādējādi sagrozījusi būtiskos pierādījumus par jautājumu, vai Padome bija izklāstījusi apgalvojumus apstrīdētajā pamatojumā.
   Neatkarīgi no pirmā apelācijas sūdzības pamata iznākuma, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā ar to, ka tā ir sagrozījusi būtisko pierādījumu attiecībā uz jautājumu, vai apstrīdētā pamatojuma apgalvojumus Padome bija detalizēti norādījusi un/vai pierādījuma pienākums kļūdaini tika noteikts Bankai.
   Attiecība uz pirmo un otro apelācijas sūdzības pamatu, ja Vispārējā tiesa būtu piemērojusi pareizus principus un/vai tā nebūtu sagrozījusi iepriekš norādīto pierādījumu, tā būtu atcēlusi apstrīdētos pasākumus.
   Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Padomei bija tiesības atkārtoti iekļaut Banku sarakstā, pamatojoties uz iemesliem, kuri nevarēja un kuriem nevajadzēja tikt norādītiem pirms pirmā sprieduma un ka Padomes rīcība nepārkāpa LESD 266. pantu, nedz arī res judicata un/vai tiesiskās noteiktības un/vai sprieduma galīgā rakstura un/vai efektivitātes principus un vai/tiesības uz tiesību aizsardzību tiesā un/vai Bankas tiesības saskaņā ar ES Hartas 47. pantu un/vai ECPAK 6. un 13. pantu un/vai tiesības uz labu pārvaldību un/vai samērīguma principu.


title: Lieta T-259/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. oktobra rīkojums — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Phare programma — Būvizstrādājumu inovāciju un testēšanas centra attīstības projekts — Komisijas lēmums atgūt daļu izmaksāto summu — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/11

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. oktobra rīkojums — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Komisija
   (Lieta T-259/11) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Phare programma - Būvizstrādājumu inovāciju un testēšanas centra attīstības projekts - Komisijas lēmums atgūt daļu izmaksāto summu - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2013/C 359/19
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs (Jelgava, Latvija) (pārstāvis — E. Darapoļskis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un A. Sauka)

      Priekšmets

   Prasība, ko biedrība “Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs” cēlusi saskaņā ar LESD 263. pantu un ar kuru tā lūdz atcelt Komisijas lēmumu, kas Latvijas Republikas Finanšu ministrijai nosūtīts ar 2010. gada 16. novembra vēstuli

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               lūgumu piekļūt Komisijas dokumentiem arī noraidīt;

               3.

               Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               4.

               nav jālemj par Latvijas Republikas un Lietuvas Republikas pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta C-573/14: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 31. janvāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Patvērums — Direktīva 2004/83/EK — Obligātie standarti, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus — 12. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 12. panta 3. punkts — Bēgļa statusa liegšana — Jēdziens “darbības, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem” — Piemērojamība — Teroristu organizācijas vadošais loceklis — Notiesāšana par līdzdalību teroristu grupas darbībā — Individuāla pārbaude

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/12

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 31. janvāra spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani

   (Lieta C-573/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Patvērums - Direktīva 2004/83/EK - Obligātie standarti, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus - 12. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 12. panta 3. punkts - Bēgļa statusa liegšana - Jēdziens “darbības, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem” - Piemērojamība - Teroristu organizācijas vadošais loceklis - Notiesāšana par līdzdalību teroristu grupas darbībā - Individuāla pārbaude)
   (2017/C 104/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Atbildētājs: Mostafa Lounani

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu 12. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai varētu secināt, ka pastāv tajā minētais pamats bēgļa statusa liegšanai, personai, kas prasa starptautisku aizsardzību, nav jābūt notiesātai par kādu no Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/475/TI par terorisma apkarošanu 1. panta 1. punktā paredzētajiem teroristiskajiem nodarījumiem;

               2)

               Direktīvas 2004/83 12. panta 2. punkta c) apakšpunkts un 12. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka piedalīšanās teroristu grupas darbībā, par kādu ir notiesāts atbildētājs pamatlietā, var pamatot bēgļa statusa liegšanu pat tad, ja nav pierādīts, ka attiecīgā persona būtu izdarījusi, mēģinājusi izdarīt vai draudējusi izdarīt terora aktu, kas ir precizēts Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijās. Lai konkrēti novērtētu faktus, kas ļauj izvērtēt, vai pastāv nopietni iemesli uzskatīt, ka persona, kas ir atzīta par vainīgu darbību, kas ir pretējas Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķiem un principiem, izdarīšanā, ir bijusi šādu aktu uzkūdītāja vai citādi tajos piedalījusies, apstāklis, ka dalībvalsts tiesa ir notiesājusī šo personu par piedalīšanos teroristu grupas darbībā, kā arī konstatējums, ka minētā persona ir bijusi šīs grupas vadošais loceklis, ir īpaši svarīgi, un nav jākonstatē, ka šī pati persona ir uzkūdījusi izdarīt terora aktu vai citādi tajā ir piedalījusies.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Lieta C-90/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-90/07)
   (2007/C 95/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvas 2004/12/EK, ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (1), prasības, vai jebkurā gadījumā, nepaziņojot par tiem Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2004/12/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 18. augustā.

      (1)  OV L 47, 26. lpp.


title: Lieta C-352/04: Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja  2005. gada 14. decembra  rīkojums ( Verwaltungsgericht Köln  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  mdm Versandservice GmbH  pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Tiesas pirmās palātas priekšsēdētāja 2005. gada 14. decembra rīkojums (Verwaltungsgericht Köln lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — mdm Versandservice GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-352/04) (1)

   (2006/C 143/57)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-181/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Itālija/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma — Finanšu korekcijas — Augļi un dārzeņi — Piena produkti — Laukaugi — Lauku attīstība — Maksājumu termiņu neievērošana)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-181/06) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no Kopienas finansējuma - Finanšu korekcijas - Augļi un dārzeņi - Piena produkti - Laukaugi - Lauku attīstība - Maksājumu termiņu neievērošana)
   (2008/C 272/37)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un F. Jimeno Fernández, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu 2006/334/EK, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu (OV L 124, 21. lpp.), ciktāl ar to maksājumu termiņu neievērošanas dēļ ir izslēgti atsevišķi Itālijas izdevumi augļu un dārzeņu, piena un piena produktu, laukaugu un lauku attīstības sektorā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: Lieta C-271/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. jūnija Tribunale di Tolmezzo rīkojumu lietā Azienda Agricola Elena Di Doi pret Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. jūnija Tribunale di Tolmezzo rīkojumu lietā Azienda Agricola Elena Di Doi pret Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
   Lieta C-271/04
   (2004/C 228/45)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Tribunale di Tolmezzo 2004. gada 16. jūnija rīkojumu lietā Azienda Agricola Elena Di Doi pret Azienda per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 25. jūnijā.
   Tribunale di Tolmezzo lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:
   Vai 1984. gada 31. marta Regulas (EEK) Nr. 856/84 (1) 1. pants un 1992. gada 28. decembra Regulas (EEK) Nr. 3950/92 (2) 1. līdz 4. pants ir (vai nav) jāinterpretē tādējādi, ka papildmaksājums par pienu un piena produktiem pēc savas dabas ir administratīvs sods un ka ražotājiem tas jāmaksā tikai tad, kad tie apzināti vai nolaidības rezultātā ir pārsnieguši noteiktos daudzumus?

      (1)  OV L 90, 10. lpp., 01.04.1984.

      (2)  OV L 405, 1. lpp., 31.12.1992.


title: Lieta T-382/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. septembrī — Advance Magazine Publishers /ITSB — Capela & Irmãos ( VOGUE )

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/47

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. septembrī — Advance Magazine Publishers/ITSB — Capela & Irmãos (“VOGUE”)
   (Lieta T-382/08)
   (2008/C 301/80)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Advance Magazine Publishers, Inc., Ņujorka (Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Esteve Sanz, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: J. Capela & Irmãos, Lda., Porto (Portugāle)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 328/2003-2 tādējādi, ka apelācijas sūdzība, ko prasītāja iesniegusi Apelāciju padomē, ir pamatota un līdz ar to iebildumi ir noraidāmi un attiecīgā Kopienu preču zīme ir jāatzīst;

               —

               pakārtoti, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 30. jūnija lēmumu lietā R 328/2003-2 un

               —

               piespriest atbildētājam un vajadzības gadījumā otrai procesa Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies prasītājam procesā Apelāciju padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “VOGUE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 14., 16., 25. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles vārdiskas preču zīmes “VOGUE Portugal” reģistrācija Nr. 143 183 attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 25. klasē; Portugāles komercnosaukuma reģistrācija “VOGUE-SAPATARIA” Nr. 32 046.

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: pirmkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkta pārkāpums un Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (1) 22. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi uzskatīja, ka pierādījumi, ko iesniedza otra procesa Apelāciju padomē dalībniece ir pierādījums agrākas preču zīmes faktiskai izmantošanai; otrkārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini konstatējusi, ka attiecīgās preces ir līdzīgas; treškārt, Padomes Regulas Nr. 40/94 61. panta 1. punkta un 62. panta 2. punkta pārkāpums, ciktāl Apelāciju padome ir kļūdaini pamatojusi savu lēmumu ar faktu, ka prasītājam neizdevās atspēkot Iebildumu nodaļas konstatējumus attiecībā uz pierādījumiem par izmantošanu vai attiecīgo preču un pakalpojumu līdzību, kā arī faktu, ka Iebildumu nodaļā prasītājs netieši uzskatīja, ka pierādījumi par izmantošanu bija pietiekami.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula Nr. 2868/95 ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-335/13: Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums ( Scottish Land Court (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Robin John Feakins / The Scottish Ministers Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Vienreizējo maksājumu shēma — Komisijas Regula (EK) Nr. 795/2004 — 18. panta 2. punkts — Valsts rezerve — Ārkārtas apstākļi — Vienlīdzīgas attieksmes princips

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums (Scottish Land Court (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Robin John Feakins/The Scottish Ministers

   (Lieta C-335/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā lauksaimniecības politika - Vienreizējo maksājumu shēma - Komisijas Regula (EK) Nr. 795/2004 - 18. panta 2. punkts - Valsts rezerve - Ārkārtas apstākļi - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   (2015/C 007/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Scottish Land Court

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Robin John Feakins

      Atbildētājs: The Scottish Ministers

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 795/2004, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienreizējo maksājumu shēmu, kura paredzēta [..] Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2004. gada 29. oktobra Regulu (EK) Nr. 1974/2004, 18. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas ir piemērojams, pirmkārt, ja lauksaimnieks atbilst nosacījumiem, lai tiktu piemēroti vairāki no minētās regulas, kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, [noteikumiem, proti,] 19.–23.a pants, un, otrkārt, ja lauksaimnieks, kurš atbilst nosacījumiem, lai tiktu piemērots vismaz viens no šīs regulas, kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, [noteikumiem, proti,] 19.–23.a pants, atbilst arī nosacījumiem, lai tiktu piemērots vismaz viens no Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, [noteikumiem, proti,] 37. panta 2. punkts, 40. pants un 42. panta 3. vai 5. punkts;

               2)

               Regulas Nr. 795/2004, kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, 18. panta 2. punkts ir spēkā neesošs, ciktāl tajā lauksaimniekam, kurš ir cietis no ārkārtas apstākļiem Regulas Nr. 1782/2003 40. panta izpratnē, ir liegts saņemt vienlaicīgi gan tiesības uz tā pamatsummas korekciju atbilstoši šai tiesību normai, gan papildu pamatsummu no valsts rezerves atbilstoši vienam no Regulas Nr. 795/2004, kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, [noteikumiem, proti,] 19.–23.a pantam, lai gan lauksaimnieks, kurš nav saskāries ar šādiem apstākļiem un kuram ir piešķirta pamatsumma, kas aprēķināta, piemērojot Regulas Nr. 1782/2003 37. panta 1. punktu, var kumulēt šo summu un pamatsummu no valsts rezerves atbilstoši vienam no Regulas Nr. 795/2004, kas grozīta ar Regulu Nr. 1974/2004, [noteikumiem, proti,] 19.–23.a pantam.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-551/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. oktobrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itālija) — SETAR/Comune di Quartu S. Elena

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 25. oktobrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itālija) — SETAR/Comune di Quartu S. Elena

   (Lieta C-551/13)
   2013/C 377/17
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SETAR — Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale

      Atbildētāja: Comune di Quartu S. Elena

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesībām ir vai nav pretrunā Leģislatīvā dekrēta Nr. 152/2006 188. pantā un Vides ministrijas 2009. gada 17. decembra dekrētā noteiktais, ka Direktīvu 2008/98/EK (1) transponējošā tiesiskā regulējuma stāšanās spēkā tiek atlikta līdz šā transponējošā tiesiskā regulējuma spēkā stāšanās praktisko kārtību un termiņus nosakoša ministrijas dekrēta pieņemšanai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 312, 3. lpp.).


title: Lieta C-308/14: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 4. pants — Vienlīdzīga attieksme attiecībā uz piekļuvi sociālā nodrošinājuma pabalstiem — Uzturēšanās tiesības — Direktīva 2004/38/EK — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atsevišķi ģimenes pabalsti vai nodokļu atlaide par bērnu netiek piešķirta citu dalībvalstu pilsoņiem, kam nav likumīgu uzturēšanās tiesību

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-308/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 4. pants - Vienlīdzīga attieksme attiecībā uz piekļuvi sociālā nodrošinājuma pabalstiem - Uzturēšanās tiesības - Direktīva 2004/38/EK - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atsevišķi ģimenes pabalsti vai nodokļu atlaide par bērnu netiek piešķirta citu dalībvalstu pilsoņiem, kam nav likumīgu uzturēšanās tiesību)
   (2016/C 305/05)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Martin un M. Wilderspin)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – M. Holt un J. Beeko, piedaloties J. Coppel QC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-432/12 P: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Leifheit AG / Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) , Vermop Salmon GmbH

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/58

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums — Leifheit AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Vermop Salmon GmbH

   (Lieta C-432/12 P) (1)

   2013/C 225/123
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta C-374/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones , SL /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co .  KG Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — Vārdiskas preču zīmes “METROINVEST” reģistrācijas pieteikums — Valsts grafiskas zilas un dzeltenas krāsas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO” , īpašnieka un Kopienas grafiskas dzeltenas krāsas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO” , reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja iebildumi — Reģistrācijas atteikums

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/7

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 10. aprīļa rīkojums – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

   (Lieta C-374/13 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - Vārdiskas preču zīmes “METROINVEST” reģistrācijas pieteikums - Valsts grafiskas zilas un dzeltenas krāsas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO”, īpašnieka un Kopienas grafiskas dzeltenas krāsas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “METRO”, reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja iebildumi - Reģistrācijas atteikums)
   2014/C 261/11
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo) un MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (pārstāvis – J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta C-161/06: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. decembrī ( Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skoma-Lux sro / Celní ředitelství Olomouc (Akts par pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem — 58. pants — Kopienu tiesiskais regulējums — Tulkojuma dalībvalsts valodā neesamība — Piemērojamība)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/13

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 11. decembrī (Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc

   (Lieta C-161/06) (1)

   (Akts par pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem - 58. pants - Kopienu tiesiskais regulējums - Tulkojuma dalībvalsts valodā neesamība - Piemērojamība)
   (2008/C 51/21)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Iesniedzējtiesa
   Krajský soud v Ostravě
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Skoma-Lux sro

      Atbildētājs: Celní ředitelství Olomouc

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Krajský soud v Ostravě (Čehijas Republika) — 58. panta Aktā par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV L 236, 33. lpp.), interpretācija — Naudas soda uzlikšana Čehijas uzņēmumam, kas nodarbojas ar preču ievešanu, par neprecīzu ziņu sniegšanu muitas deklarācijā, piemērojot Regulu (EEK) Nr. 2454/93, kas pirms tam nebija publicēta Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī čehu valodā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               58. pants Aktā par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, neļauj pret dalībvalsts privātpersonu piemērot Kopienu tiesisko regulējumu, kas nav ticis publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī “jaunās” dalībvalsts valodā, lai gan šī valoda ir Eiropas Savienības oficiālā valoda, pat, ja šīs personas varēja uzzināt par šīs regulas esamību ar citu līdzekļu palīdzību.

               2)

               Vērtējot, ka Kopienu regula, kas nav publicēta dalībvalsts valodā, nav piemērojama šīs valsts privātpersonām, Tiesa veic Kopienu tiesību interpretāciju EKL 234. panta izpratnē.

      (1)  OV C 154, 1.7.2006.


title: Lieta T-524/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — AIB-Vinçotte Luxembourg /Parlaments

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/51

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. decembrī — AIB-Vinçotte Luxembourg/Parlaments
   (Lieta T-524/08)
   (2009/C 44/91)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ABI-Vinçotte Luxembourg ASBL, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — R. Adam, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2008. gada 2. oktobra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas piedāvājums Konkursa Nr. INLO — A — BAT LUX — 07 268 & 271 — 00 ietvaros par Konrāda Adenauera ēkas Luksemburgā rekonstrukciju un paplašināšanu;

               —

               rezervēt prasītājai visas citas tiesības, tiesiskās aizsardzības līdzekļus, pamatus un prasījumus, kā arī piespriest Parlamentam atlīdzināt zaudējumus par nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Parlamenta lēmumu, ar kuru noraidīts tās piedāvājums uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā B daļā par KAD mājas Luksemburgā rekonstrukciju un paplašināšanu — Apstiprinātas kontroles iestādes uzdevums (OV 2008, S 193-254240).
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza trīs pamatus, kas saistīti ar:

               —

               acīmredzamu kļūdu Parlamenta veiktajā novērtējumā, jo a) asociācijai, kurai tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, nebija vajadzīgās prasmes, lai paveiktu izpildāmos uzdevumus, kas minēti tipveida nosacījumos, un b) šīs asociācijas piedāvājumam bija nesamērīgi zema cena tipveida nosacījumu kontekstā;

               —

               pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu, jo a) Parlaments nav precizējis konkrētas pieņemtā piedāvājuma priekšrocības salīdzinājumā ar prasītājas piedāvājumu un tādējādi prasītāja nav varējusi zināt, kāpēc viņas piedāvājums nav ticis pieņemts, un b) prasītāja nekādi nav varējusi zināt, vai izvērtēšanas komitejas sēde ir notikusi un kādi ir šīs komitejas secinājumi;

               —

               pienācīgas rūpības, labas pārvaldības un pārskatāmības principa neievērošanu, jo Parlaments saprātīgā laikā nav sniedzis prasītos paskaidrojumus;

               —

               tipveida nosacījumos ietverto administratīvo normu pārkāpumu, ciktāl ne apstrīdētajā lēmumā, ne arī turpmākajos dokumentos nekas nav bijis minēts par tiesību aizsardzības līdzekļiem.