title: Lieta T-273/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (“METAPORN”)

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (“METAPORN”)
   (Lieta T-273/16)
   (2016/C 270/62)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Ķīnas Tautas Republikas Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals) (pārstāvis – A. Schnider, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “METAPORN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 819 281

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 3. marta lēmums apvienotajās lietās R 653/2015–2 un R 674/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā rakstveidā iestāsies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un apelācijas procesā EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. un nākamo pantu pārkāpums;

               —

                  EUIPO pienākuma izmantot savas pilnvaras atbilstoši vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem pārkāpums.


title: Lieta C-449/11 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums — Solvay Solexis SpA /Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Eiropas ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Jēdzieni “nolīgums” un “saskaņotas darbības” — Jēdziens “vienots un turpināts pārkāpums” — Naudas soda aprēķināšana)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/5

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 5. decembra spriedums — Solvay Solexis SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-449/11 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Eiropas ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Jēdzieni “nolīgums” un “saskaņotas darbības” - Jēdziens “vienots un turpināts pārkāpums” - Naudas soda aprēķināšana)
   2014/C 45/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Solvay Solexis SpA (pārstāvji — T. Salonico, G. L. Zampa un G. Barone, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Di Bucci, L. Malferrari un B. Gencarelli)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-195/06 Solvay Solexis/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu C(2006) 1766, galīgā redakcija, attiecībā uz procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Solvay Solexis — Pārkāpuma ilgums — Jēdzieni “nolīgums” un “saskaņotas darbības” — Vienlīdzīga attieksme — Pienākums norādīt pamatojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Solvay Solexis SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta T-520/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 24. novembra rīkojums – ED/EUIPO Civildienests — Pagaidu darbinieks — Teledarbs — Pieteikums par pagarinājuma piešķiršanu — Atteikums — Prasība — Sekojošs lēmums par invaliditātes statusa atzīšanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/37

         Vispārējās tiesas 2016. gada 24. novembra rīkojums – ED/EUIPO

   (Lieta T-520/16) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Teledarbs - Pieteikums par pagarinājuma piešķiršanu - Atteikums - Prasība - Sekojošs lēmums par invaliditātes statusa atzīšanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 022/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ED (Barselona, Spānija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Lukošiūtė)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir celta pamatojoties uz LESD 270. pantu, atcelt EUIPO2014. gada 15. janvāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja 2013. gada 26. septembra pieteikums, lai viņam būtībā tiktu atļauts turpināt teledarbu no Barselonas (Spānija) līdz brīdim, kad viņam uzlabosies veselība, un EUIPO priekšsēdētāja 2014. gada 3. jūnija lēmumu, ar ko ir noraidīta viņa 2014. gada 7. februāra sūdzība

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               ED sedz vienu trešdaļu savu tiesāšanās izdevumu pats;

               3)

               Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) sedz savus izdevumus pats, kā arī atlīdzina divas trešdaļas ED tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015 (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-93/14 un 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).


title: Lieta T-274/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Saleh Thabet/Padome

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/56

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Saleh Thabet/Padome
   (Lieta T-274/16)
   (2016/C 270/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Suzanne Saleh Thabet (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, un G. Martin un M. Rushton, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītājas ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītājas ierakstīšanai no jauna.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītājas ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītājas pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītājas pamattiesības, tostarp viņas tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītāju esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņas īpašumu, gan viņas reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga.


title: Lieta C-528/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/18

         Prasība, kas celta 2006. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-528/06)
   (2007/C 42/31)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — E. Montaguti)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvu 2003/98/EK (1) par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu, un jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 1. jūlijā.

      (1)  OV L 345, 90. lpp.


title: Lieta C-237/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2007. gada 14. maija rīkojumu — Dieter Janecek / Freistaat Bayern

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2007. gada 14. maija rīkojumu — Dieter Janecek/Freistaat Bayern

   (Lieta C-237/07)
   (2007/C 183/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Dieter Janecek

      Atbildētāja: Freistaat Bayern

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1996. gada 27. septembra Direktīvas 96/62/EK par apkārtējā gaisa kvalitātes novērtēšanu un pārvaldību (1) 7. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešai personai, kuras veselībai tiek kaitēts, ir subjektīvas tiesības prasīt izstrādāt rīcības plānu arī tad, ja tā, neatkarīgi no rīcības plāna, savu subjektīvo tiesību uz aizsardzību pret kaitējumu veselībai sakarā ar to, ka ir pārsniegta makrodaļiņu PM10 izmešu robežvērtība, [ko tā] var panākt ar prasību, lai iestāde iejaucas?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, — vai trešai personai, kuras veselībai kaitē makrodaļiņas PM10, ir tiesības prasīt šāda rīcības plāna izstrādi, kurā ir noteikti īstermiņā veicamie pasākumi, ar kuriem nodrošina, ka makrodaļiņu PM10 izmešu robežvērtība tiek stingri ievērota?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, — kādā apjomā ar rīcības plānā noteiktajiem pasākumiem robežvērtības pārsniegšanas risks ir jāsamazina un šādas pārsniegšanas ilgums jāierobežo? Vai rīcības plāns pēc secīgu pakāpju principa var aprobežoties ar pasākumiem, kuri gan nenodrošina robežvērtību ievērošanu, bet īstermiņā tomēr veicina apkārtējā gaisa kvalitātes uzlabošanos?

      (1)  OV L 296, 55. lpp.


title: Lieta C-63/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Juzgado de lo Mercantil n o 4 de Barcelona (Spānija) 2009. gada 13. februāra rīkojumu – Axel Walz/Clickair S.A.

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona (Spānija) 2009. gada 13. februāra rīkojumu – Axel Walz/Clickair S.A.

   (Lieta C-63/09)
   2009/C 102/16
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 4 de Barcelona

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Axel Walz

      Atbildētāja: Clickair S.A.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Monreālā 1999. gada 28. maijā noslēgtās Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 22. panta 2. punktā paredzētais atbildības ierobežojums attiecas gan uz mantisko zaudējumu, gan morālo kaitējumu, kas izriet no bagāžas nozaudēšanas?


title: Lieta T-457/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā F-9/12 CC/Parlaments 2013. gada 28. augustā iesniedza CC

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/42

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā F-9/12 CC/Parlaments 2013. gada 28. augustā iesniedza CC

   (Lieta T-457/13 P)
   2013/C 325/70
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CC (Bridel, Luksemburga) (pārstāvis — G. Maximini, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (CDT) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā F-9/122 CC/Parlaments;

               —

               līdz ar to apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību atlīdzināt viņai nelabvēlīgo darbību rezultātā radīto kaitējumu;

               —

               lemt atbilstoši prasījumiem, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzījusi pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka CDT kļūdaini ir uzdevusi veikt nepieciešamos pierādījumu savākšanas pasākumus un tādējādi pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas iespējas tikt pieņemtai darbā Parlamentā, sākot ar 2005. gada jūniju, zudumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā un pakārtoti — notikusi faktu sagrozīšana, CDT secinot, ka Padome bija informēta par piemēroto kandidātu sarakstu, kurā bija iekļauts prasītājs vārds.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda vērtējumā, notikusi faktu sagrozīšana, sniegts nepietiekams pamatojums un nav sniegta atbilde uz pamatu, jo CDT neesot atbildējusi uz prasītājas izvirzītajiem pamatiem par šķēršļiem, ko Parlaments licis apelācijas sūdzības iesniedzējas pieņemšanai darbā citās Savienības iestādēs un struktūrās, par informācijas par piemēroto kandidātu sarakstu neesamību un par to, ka EPSO bija saņēmusi atļauju apelācijas sūdzības iesniedzēju iekļaut savā datu bāzē un izplatīt šo informāciju.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un notikusi faktu sagrozīšana, jo CDT i) kļūdaini esot uzskatījusi, ka Parlamentam nebija juridiska pienākuma izplatīt piemēroto kandidātu sarakstu visām Savienības iestādēm un struktūrām, ii) neesot izdarījusi secinājumus no vienlīdzīgas attieksmes principa, labas pārvaldības un tiesiskās noteiktības principa pārkāpuma un iii) neesot pārbaudījusi dokumentus.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir notikusi faktu sagrozīšana un pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz informāciju par piemēroto kandidātu saraksta spēkā esamības laika pagarināšanu, jo CDT esot secinājusi, ka Padomei un citām Savienības iestādēm un struktūrām bija zināms par piemēroto kandidātu saraksta spēkā esamības laika pagarināšanu laikā no 2007. gada jūnija līdz 2007. gada augustam.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, acīmredzama kļūda vērtējumā, notikusi faktu sagrozīšana un tie nav tikuši pārbaudīti, jo CDT esot secinājusi, ka tas, ka attiecībā uz citiem veiksmīgajiem kandidātiem tika pagarināts piemēroto kandidātu saraksta spēkā esamības laiks, nenozīmē nevienlīdzīgu attieksmi pret apelācijas sūdzības iesniedzēju.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā, jo CDT nav izdarījusi secinājumus, kas bija jāizdara pēc tam, kad Parlaments iznīcināja dokumentus attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas situāciju.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā un, pakārtoti, notikusi faktu sagrozīšana, nav veikti pierādījumu savākšanas pasākumi un nav noradīts pamatojums, jo CDT, analizējot iespējas tikt pieņemtai darbā zuduma pastāvēšanu un novērtējot ciesto kaitējumu, neesot ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas reālo situāciju un Parlamenta vainojamo rīcību.


title: Lieta T-63/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. februārī — Cementir Italia /Komisija

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. februārī — Cementir Italia/Komisija
   (Lieta T-63/08)
   (2008/C 92/80)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cementir Italia Srl, Roma (Itālija) (pārstāvji — T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku apstrīdēto lēmumu un pilnībā to atcelt, jo ar to par valsts atbalstu ir atzīts apstrīdētais pasākums, kas ir tiesisks tāda pasākuma turpinājums, ar kuru Itālija piešķīra kompensāciju Terni SpA (un tās tiesību pārņēmējiem) par tās elektroenerģijas iekārtu ekspropriāciju 1962.–1963. gadā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl:

                           (a)

                           ir noteikts, ka Itālija prettiesiski samaksāja valsts atbalstu ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche, pārkāpjot EK līguma 88. panta 3. punktu;

                           (b)

                           ir noteikts, ka no ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche ir jāatgūst naudas summas; un līdz ar to

                           (c)

                           piespriež Itālijai nekavējoties atgūt šīs summas kopā ar procentiem;

               —

               pakārtoti tam atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tiek piespriests Itālijai nekavējoties atgūt valsts atbalstu kopā ar procentiem, jo šāda atgūšana pārkāpj vispārējo tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kā tie, kuri ir minēti lietā T-62/08 ThyssenKrupp/Komisija.


title: lieta C-488/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 16. novembra Cour de cassation (Francija) spriedumu lietā Galeries de Lisieux SA pret Organic Recouvrement

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 16. novembra Cour de cassation (Francija) spriedumu lietā Galeries de Lisieux SA pret Organic Recouvrement
   (lieta C-488/04)
   (2005/C 31/20)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 16. novembraCour de cassation (Francija) spriedumu lietā Galeries de Lisieux SA pret Organic Recouvrement, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 29. novembrī.

      Cour de cassation (Francija) komerciālo, finanšu un ekonomikas lietu palāta (Cour de cassation, chambre commerciale, financière et économique) lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai Kopienas tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka nodoklis, kā piemēram, ar 1972. gada 13. jūlija likumu noteiktais nodoklis tirdzniecības un amatniecības atbalstam, ko piemēro tirdzniecības vietām, kuru platībā lielāka par 400 m2, un no kura ienākumi tiek izmantoti tirgotāju un amatnieku vecuma pensijas apdrošināšanas speciālo kontu finansēšanai īpašas kompensācijas nodrošināšanai, kas kopš 1981. gada 30. decembra likuma Nr. 81-1160 pārdēvēta par aiziešanas pabalstu, ir kvalificējams kā valsts atbalsts, ciktāl šādu nodokli piemēro tikai tirdzniecības vietām, kuru platība lielāka par 400 m2 vai kuru apgrozījums pārsniedz 460 000 EUR, un kas nākotnes pabalsta saņēmējam rada nodokļu maksājumu samazinājumus, kuri rodas dēļ viņa iespējams samazinātām iemaksām papildus pensijas apdrošināšanas shēmā?


title: Lieta C-294/06: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 24. janvāra spriedums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen , Ezgi Payir , Burhan Akyuz , Birol Ozturk / Secretary of State for the Home Department (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 — 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums — Darba ņēmējs, kurš pieder likumīgajam darba tirgum — Ieceļošanas atļauja studenta vai au pair statusā — Ietekme uz uzturēšanās tiesībām)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/10

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 24. janvāra spriedums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-294/06) (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Asociācijas padomes Lēmums Nr. 1/80 - 6. panta 1. punkta pirmais ievilkums - Darba ņēmējs, kurš pieder likumīgajam darba tirgum - Ieceļošanas atļauja studenta vai au pair statusā - Ietekme uz uzturēšanās tiesībām)
   (2008/C 64/13)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Court of Appeal
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The Queen, E. Paīra [Ezgi Payir], B. Akjūzs [Burhan Akyuz], B. Ozturks [Birol Ozturk]

      Atbildētāja: Secretary of State for the Home Department [Iekšlietu ministrija]
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal — EEK/Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 6. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “darba ņēmējs, kas pieder dalībvalsts likumīgajam darba tirgum” — Turcijas pilsone, kas nodarbināta kā au pair un šī darba veikšanai ir saņēmusi uzturēšanās atļauju uz diviem gadiem — Turcijas pilsoņi, kuriem ir uzturēšanās atļauja studiju programmas apgūšanai un darba atļauja, kurā atļauts mācību gada laikā strādāt līdz 20 stundām nedēļā
   Rezolutīvā daļa
   Tas, ka Turcijas pilsonim ir atļauts iebraukt dalībvalsts teritorijā au pair vai studenta statusā, viņam nevar liegt “darba ņēmēja” statusu un piederību pie šīs dalībvalsts “likumīgā darba tirgus” Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas nodibināšanu 6. panta 1. punkta izpratnē. Šis apstāklis tādējādi nevar liegt minētajam pilsonim pamatoties uz šo tiesību normu, lai iegūtu darba atļaujas pagarinājumu un izmantotu ar to saistītās uzturēšanās tiesības.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: lieta C-343/05: Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. septembrī

text:
               12.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/11

         Prasība pret Somijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 19. septembrī
   (lieta C-343/05)
   (2005/C 281/20)
   tiesvedības valoda — somu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 19. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv L. Piņjataro Nolins [L. Pignataro Nolin] un M. Hutunens [M. Huttunen], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka
               nenodrošinot, ka Ālandu (Åland) autonomajā provincē tiek transponēts Direktīvas 89/22/EEK 8.a pants, kas pievienots ar Direktīvu 92/41/EEK un pašlaik ietverts Direktīvas 2001/37/EK 8. pantā,
               un
               nenodrošinot iepriekš minētajos Kopienu tiesību noteikumos paredzētā šņaucamās tabakas tirdzniecības aizlieguma ievērošanu uz Somijā reģistrētajiem kuģiem, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un Direktīva 2001/37/EK (1), un

               2)

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2001/37/EK II pielikumā esošajā sarakstā ir minēta Direktīva 92/41/EEK, kā arī norādīts tās transponēšanas termiņš — 1992. gada 1. jūlijs. Attiecībā uz Somijas Republiku, ņemot vērā tās pievienošanos Eiropas Savienībai, Direktīvas transponēšanas termiņš bija 1995. gada 1. janvāris, lai gan, pamatojoties uz Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, tai bija pienākums izpildīt minētās direktīvas prasības jau 1994. gada 1. janvārī.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 5. jūnija Direktīva 2001/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (OV L 194, 18.07.2001., 26. lpp).


title: Lieta T-422/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 18. janvāra spriedums — Djebel — SGPS /Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma modernu un konkurentspējīgu uzņēmumu stratēģiju veicināšanai — Plānots atbalsts komercuzņēmumam bonificēta aizdevuma formā šī uzņēmuma Brazīlijā veiktām investīcijām — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Konkurences apdraudējums — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/7

         Vispārējās tiesas 2012. gada 18. janvāra spriedums — Djebel — SGPS/Komisija
   (Lieta T-422/07) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma modernu un konkurentspējīgu uzņēmumu stratēģiju veicināšanai - Plānots atbalsts komercuzņēmumam bonificēta aizdevuma formā šī uzņēmuma Brazīlijā veiktām investīcijām - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Pienākums norādīt pamatojumu - Konkurences apdraudējums - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Vienlīdzīga attieksme)
   2012/C 58/11
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Djebel — SGPS SA (Funchal, Portugāle) (pārstāvji — M. Andrade Neves un S. Castro Caldeira, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Afonso un B. Martenczuk)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmumu 2007/582/EK par valsts atbalstu C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugāle — atbalsts Djebel (OV L 219, 30. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Djebel — SGPS, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta C-569/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-314/12 Micsunescu /Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Emil Micsunescu

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/53

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-314/12 Micsunescu/Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Emil Micsunescu

   (Lieta C-569/12 P)
   2013/C 225/97
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Emil Micsunescu (pārstāvis — R. Neagu, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2013. gada 27. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-298/02 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Ražošanas atbalsts augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarē — Regula (EEK) Nr. 1558/91 — 1. pants — Bumbieri un persiki — Lēmums 2002/524/EK)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-298/02 Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Ražošanas atbalsts augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarē - Regula (EEK) Nr. 1558/91 - 1. pants - Bumbieri un persiki - Lēmums 2002/524/EK)
   (2004/C 300/18)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-298/02 par prasību par atcelšanu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2002. gada 21. augustā cēla Itālijas Republika (pārstāvis - I. M. Braguglia, kuram palīdzēja M. Fiorilli) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis - C. Cattabriga, kurai palīdzēja M. Moretto), Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnese N. Colneric (referente), tiesneši J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič un E. Levits, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta C-278/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedumu lietā T-581/13 Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedumu lietā T-581/13 Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

   (Lieta C-278/15 P)
   (2016/C 270/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (pārstāvis – J. Maitland-Walker, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   Ar 2016. gada 14. janvāra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība nav pieņemama.


title: Lieta T-304/06: Prasība, kas celta 2006. gada 10. novembrī — Reber pret ITSB ( Mozart )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/61

         Prasība, kas celta 2006. gada 10. novembrī — Reber pret ITSB (“Mozart”)
   (Lieta T-304/06)
   (2006/C 326/131)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paul Reber GmbH & Co. KG, Bad Reichenall (Vācija) (pārstāvis — O. Spuhler, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG, Kilchberg (Šveice)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2006. gada 8. septembra lēmumu lietā Nr. R 97/2005–2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “Mozart” attiecībā uz 30. klasē ietilpstošajām precēm (Kopienas preču zīme Nr. 21071)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

      Anulēšanas nodaļas lēmums: attiecīgo preču zīmi atzīt par spēka neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 73. pantā paredzētā pamatojuma pienākuma pārkāpums, Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punktā paredzētā pārbaudes pēc savas iniciatīvas principa pārkāpums, tiesiskās paļāvības principa, kā arī Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-120/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. oktobra rīkojums — MB Immobilien /Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts jaunajās Vācijas federatīvajās zemēs — Atgūšanas pienākums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/23

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. oktobra rīkojums — MB Immobilien/Komisija
   (Lieta T-120/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts jaunajās Vācijas federatīvajās zemēs - Atgūšanas pienākums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2008/C 37/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: MB Immobilien Verwaltungs GmbH, Neukirch (Vācija) (pārstāvis — G. Brüggen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmuma 2007/492/EK par Vācijas atbalstu C 38/2005 (ex 52/2004) par labu Biria grupai (OV L 183, 27. lpp.) piemērošanas apturēšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               lūgums par pagaidu noregulējumu ir noraidīts;

               2)

               lēmums par tiesāšanās izdevumiem ir atlikts.


title: Lieta C-285/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias2005. gada 10. maija lēmumu lietā Enosis Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N.E. Lesvou un Blue Star Ferries pret Ypourgos Emporikis Naftilias un Ypourgos Aigaiou

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Symvoulio tis Epikrateias2005. gada 10. maija lēmumu lietā Enosis Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N.E. Lesvou un Blue Star Ferries pret Ypourgos Emporikis Naftilias un Ypourgos Aigaiou

   (Lieta C-285/05)
   (2005/C 243/11)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Symvoulio tis Epikrateias (Valsts Padome, Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 10. maija lēmumu lietā Enosis Efopliston Aktoploïas, ANEK, Minoïkes Grammes, N.E. Lesvou un Blue Star Ferries pret Ypourgos Emporikis Naftilias un Ypourgos Aigaiou un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 15. jūlijā.

      Symvoulio tis Epikrateias lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               a.

               Vai saskaņā ar 6. panta 3. punktu Padomes 1992. gada 7. decembra Regulā (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (OV 1992, L 364), privātpersonas var atsaukties uz šo regulu, lai apstrīdētu Grieķijas likumdevēja līdz 2004. gada 1. janvārim pieņemto noteikumu spēkā esamību?

               b.

               Ja uz pirmo jautājumu sniegta apstiprinoša atbilde — vai Regulas Nr. 3577/92 1., 2. un 4. pants ļauj pieņemt valsts tiesību normas saskaņā ar kurām kuģu īpašnieki var sniegt jūras kabotāžas pakalpojumus tikai noteiktos maršrutos, ko katru gadu nosaka kompetentā valsts iestāde, un kam jāiegūst iepriekšēja administratīva atļauja saskaņā ar atļaujas izsniegšanas kārtību, kura: a) bez izņēmuma attiecas uz visiem ar salām saistītiem maršrutiem un b) ļauj kompetentām valsts iestādēm izdot atļauju sniegt regulārus pakalpojumus, vienpusēji grozot pieteikuma detaļas, kas attiecas uz biežumu, pakalpojumu sniegšanas pārtraukumu un maksu, pamatojoties uz savu diskrecionāro varu un iepriekš nenosakot piemērojamos kritērijus?

               c.

               Ja uz pirmo jautājumu sniegta apstiprinoša atbilde — vai pakalpojumu sniegšanas brīvības nelikumīgu ierobežojumu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 49. panta izpratnē ietver valsts tiesību akti, kas paredz kuģa īpašnieka, kam administrācija ir izsniegusi atļauju reģistrēt kuģi noteiktā maršrutā (apstiprinot viņa pieteikumu iesniegtajā variantā, vai arī ar kuģa īpašnieka piekrišanu izdarot pieteikumā atsevišķus grozījumus), pienākumu apkalpot attiecīgo maršrutu nepārtraukti visu darbības gadu, un lai nodrošinātu šī pienākuma izpildi, pirms pakalpojumu sniegšanas uzsākšanas iesniegt garantijas vēstuli, kurā norādītā summa daļēji vai pilnībā tiktu iekasēta minētā pienākuma neizpildes vai daļējas izpildes gadījumā?

               d.

               Vai 5. panta 2. punkts un 6. panta 3. punkta a), b), c), f) un g) apakšpunkti Padomes 1998. gada 17. marta Direktīvā 98/18/EK par pasažieru kuģu drošības noteikumiem un standartiem (OV 1998, L 144), redakcijā, kas bija spēkā lietas apstākļu rašanās laikā, proti, pirms grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 14. aprīļa Direktīvu 2003/24/EK (OV 2003, L 123), pieļauj valsts tiesību aktus, kas pilnībā aizliedz iekšzemes pārvadājumiem izmantot attiecīgu vecumu sasniegušos kuģus?


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2005. gada 15. decembrī  lietā C-148/04 ( Commissione tributaria provinciale di Genova  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu)  Unicredito Italiano SpA  pret  Agenzia delle Entrate, Ufficio Genova 1  (Valsts atbalsts — Lēmums 2002/581/EK — Nodokļu atvieglojumi, kas piešķirti bankām — Lēmuma pamatojums — Valsts atbalsta kvalifikācija — Nosacījumi — Saderīgums ar kopējo tirgu — Nosacījumi — EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Svarīgs projekts visas Eiropas interesēs — Noteiktu darbību attīstīšana — Agrāk piešķirti nodokļu atvieglojumi — Atbalsta atgūšana — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Tiesiskās noteiktības princips — Samērīguma princips)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/11

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   lietā C-148/04 (Commissione tributaria provinciale di Genova lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Unicredito Italiano SpA pret Agenzia delle Entrate, Ufficio Genova 1
       (1)

   (Valsts atbalsts - Lēmums 2002/581/EK - Nodokļu atvieglojumi, kas piešķirti bankām - Lēmuma pamatojums - Valsts atbalsta kvalifikācija - Nosacījumi - Saderīgums ar kopējo tirgu - Nosacījumi - EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Svarīgs projekts visas Eiropas interesēs - Noteiktu darbību attīstīšana - Agrāk piešķirti nodokļu atvieglojumi - Atbalsta atgūšana - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Tiesiskās noteiktības princips - Samērīguma princips)
   (2006/C 36/19)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-148/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Commissione tributaria provinciale di Genova (Itālija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 11. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 23. martā, tiesvedībā Unicredito Italiano SpA pret Agenzia delle Entrate, Ufficio Genova, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] (referents), R. Šintgens [R. Schintgen], Dž. Arestis [G. Arestis] un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāte K. Štiksa-Hakla [C. Stix-Hackl], sekretāre M. Ferreira [M. Ferreira], galvenā administratore, 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               uzdoto jautājumu pārbaude neatklāj faktus, kas varētu ietekmēt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmuma 2002/581/EK par atbalstu sistēmas, ko attiecībā uz bankām un kredītsabiedrībām ieviesusi Itālija, spēkā esamību;

               2)

               EKL 87. un turpmākie panti, Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, 14. pants, kā arī tiesiskās paļāvības aizsardzības princips, tiesiskās drošības princips un samērīguma princips nevar iestāties pret valsts pasākumu, kas liek atgūt atbalstu, izpildot Komisijas lēmumu, ar kuru šis atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un kura pārbaude attiecībā uz šīm pašām vispārīgajām normām un vispārīgajiem principiem nav atklājusi faktus, kas varētu ietekmēt tā spēkā esamību.

      (1)  OV C 118, 30.04.2004.


title: Lieta T-257/07 R: Pagaidu noregulējuma tiesneša 2007. gada 28. septembra rīkojums — Francija/Komisija (Pagaidu noregulējums — Sanitārā policija — Regula (EK) Nr. 999/2001 — Dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju apkarošana — Regula (EK) Nr. 727/2007 — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/28

         Pagaidu noregulējuma tiesneša 2007. gada 28. septembra rīkojums — Francija/Komisija
   (Lieta T-257/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Sanitārā policija - Regula (EK) Nr. 999/2001 - Dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju apkarošana - Regula (EK) Nr. 727/2007 - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2007/C 283/51)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, R. Loosli un A. During)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Nolin)
   Priekšmets
   Pieteikums par Komisijas 2007. gada 26. jūnija Regulas (EK) Nr. 727/2007, ar kuru groza I, III, VII un X pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 165, 8. lpp.), pielikuma 3. punkta piemērošanas apturēšanu, jo ar to 2001. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 999/2001 (JO L 147, p. 1) VII pielikuma A sadaļā tiek ieviesti 2.3. punkta b) apakšpunkta iii) daļa, 2.3. punkta d) apakšpunkts un 4. punkts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2007. gada 26. jūnija Regulas (EK) Nr. 727/2007, ar kuru groza I, III, VII un X pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, pielikuma 3. punkta piemērošana tiek apturēta līdz sprieduma pasludināšanai pamata lietā, jo ar to 2001. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 999/2001 VII pielikuma A sadaļā tiek ieviesti 2.3. punkta b) apakšpunkta iii) daļa, 2.3. punkta d) apakšpunkts un 4. punkts;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana tiek atlikta.


title: Lieta T-357/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. augustā — Kraft Foods Schweiz /ITSB — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/56

      Prasība, kas celta 2010. gada 27. augustā — Kraft Foods Schweiz/ITSB — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)

      (Lieta T-357/10)
      ()
      (2010/C 288/104)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Cūga, Šveice) (pārstāvji — P. Péters un T. de Haan, advokāti)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Kolumbija)

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 696/2009-4 un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “CORONA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes “KARUNA” reģistrācija Nr. 20671 Igaunijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; vārdiskas preču zīmes “KARUNA” reģistrācija Nr. M36592 Latvijā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē; vārdiskas preču zīmes “KARŪNA” reģistrācija Nr. 28143 Lietuvā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un iebildumu noraidīt

         Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi izslēdza sajaukšanas iespēju; Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi atzina, ka preču zīmes nav līdzīgas vai identiskas.


title: Lieta C-326/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu lietā T-615/15 LL/Eiropas Parlaments 2016. gada 9. jūlijā iesniedza LL

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu lietā T-615/15 LL/Eiropas Parlaments 2016. gada 9. jūlijā iesniedza LL

   (Lieta C-326/16 P)
   (2016/C 343/38)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LL (pārstāvis – J. Petrulionis, advokatas)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2016. gada 19. aprīļa rīkojumu lietā T-615/15, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasītāja iesniegto prasību atcelt, pirmkārt, Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2014. gada 17. aprīļa Lēmumu D(2014) 15503, ar kuru tika prasīts atmaksāt viņam kļūdaini izmaksāto parlamentārās palīdzības piemaksu un, otrkārt, 2015. gada 5. maija Parādzīmi Nr. 2014–575;

               —

               nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai.

      Apelācijas sūdzības pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus:

               1.

               Izdodama rīkojumu, Eiropas Savienības Vispārējā tiesa nav vispusīgi, pareizi, izsmeļoši un objektīvi novērtējusi visus kopā ar prasības pieteikumu iesniegtos rakstiskos pierādījumus, kuri bija nozīmīgi, lai atbilstoši un pareizi noteiktu termiņu prasības iesniegšanai un līdz ar to rīkojumā ir izdarīti secinājumi, kas ir pretrunā ar lietas materiāliem un apelācijas sūdzībā precizētajām tiesību normām, inter alia, ka “prasība tika iesniegta vairāk nekā 17 mēnešus pēc pēdējā datuma”, [..] “prasītājs nav pierādījis un pat nav atsaucies uz apstākļiem [..], kuri pieļautu izdarīt atkāpi no attiecīgā termiņa, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta 2. punktu [..]” un ka “[..] prasība ir jānoraida kā acīmredzami nepieņemama, jo tā ir iesniegta pēc termiņa beigām [..]”.

               2.

               Rīkojumā Vispārējā tiesa nav pareizi piemērojusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu, turklāt tā ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu un tā ir nepareizi novērtējusi iespējas piemērot Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. pantu:

                           —

                           jo apelācijas sūdzības iesniedzējs kā bijušais Eiropas Parlamenta loceklis, nepiekrizdams Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumam (un uz tā pamata pieņemtajai parādzīmei) un uzskatīdams to par nepamatotu, īstenoja savas tiesības un izpildīja Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantā noteiktās prasības, iesniedzot sūdzību par lēmumu vispirms kvestoriem un tad Eiropas Parlamenta Prezidijam un priekšsēdētājam;

                           —

                           apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības celt prasību Vispārējā tiesā atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumu un uz tā pamata pieņemto parādzīmi radās tikai pēc tam, kad 2015. gada 10. septembrī apelācijas sūdzības iesniedzējs saņēma e-pastu no Eiropas Parlamenta pārstāvja un ar to cita starpā 2015. gada 26. jūnija galīgo vēstuli Nr. 311354 no Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta 3. punktu;

                           —

                           tikai dienā, kurā tika saņemta 2015. gada 26. jūnija galīgā vēstule Nr. 311354 no Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta 3. punktu, proti, 2015. gada 10. septembrī, saskaņā ar LESD 263. panta sesto daļu sakās divu mēnešu termiņš, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs varēja celt prasību Vispārējā tiesā par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmuma un uz tā pamata pieņemtās parādzīmes atcelšanu;

                           —

                           šajā ziņā un saskaņā ar LESD 263. panta sesto daļu termiņš prasības celšanai Vispārējā tiesā beidzās 2015. gada 10. decembrī. Prasības pieteikums Vispārējās tiesas kancelejā tika saņemts 2015. gada 4. novembrī. Tas nozīmē, ka divu mēnešu termiņš prasības celšanai, kas ir noteikts LESD 263. panta sestajā daļā, nebija pārkāpts un prasība netika iesniegta “novēloti”;

                           —

                           Vispārējā tiesa rīkojumā nav izvērtējusi visus iesniegtos dokumentus un apstākļus, kā arī Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta normas, kuras apelācijas sūdzības iesniedzējs ir ievērojis un pamatojoties uz tām viņš pirmstiesas procedūrā ir iesniedzis sūdzību par Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra lēmumu un uz tā pamata pieņemto parādzīmi;

                           —

                           Vispārējā tiesa ar rīkojumu ir pārkāpusi ne tikai apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības un intereses, bet tā ir arī kļūdaini piemērojusi LESD 263. pantu un papildus tā ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu;

                           —

                           turklāt Vispārējā tiesa rīkojumā ir kļūdaini un nepamatoti secinājusi, ka nebija iespējams piemērot Tiesas statūtu 45. pantu. Strīdus izskatīšanas pirmstiesas procedūrā piemērošana, apelācijas sūdzības iesniedzēja aktīvā, uzmanīgā, rūpīgā un apzinātā rīcība, laiks, kurā tika saņemti dokumenti, un citi apstākļi apstiprina, ka pat ja izskatāmajā lietā tiktu nolemts, ka tika nokavēts termiņš prasības celšanai, tas bija jāatjauno, jo tas tika nokavēts svarīgu, objektīvu un attaisnojamu iemeslu dēļ, tostarp tādēļ, ka tika piemērota Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. panta procedūra (Tiesas statūtu 45. panta 1. punkts). Apelācijas sūdzības iesniedzējs nevarēja zināt, ka Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantā ietvertās obligātās procedūras ievērošana var nozīmēt, ka viņš zaudē tiesības uzsākt tiesvedību Vispārējā tiesā (Tiesas statūtu 45. panta 2. punkts). Jāatzīmē, ka savā prasības pieteikumā apelācijas sūdzības iesniedzējs vēlāk izvirzīja arī jautājumu par to, vai kvestoru un Eiropas Parlamenta Prezidija lēmumi, kas ir pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta Deputātu nolikuma īstenošanas noteikumu 72. pantu, bija pamatoti un likumīgi.

               3.

               Vispārējā tiesa rīkojumā ir kļūdaini piemērojusi Vispārējās tiesas Reglamenta 126. pantu un uz šī pamata tā nolēma ar rīkojumu tiesvedību neturpināt un noraidīt prasību;

                           —

                           Vispārējā tiesa rīkojumā tās Reglamenta 126. panta piemērošanu ir pamatojusi vienīgi ar apstākli un pamatojoties uz to, ka prasība ir celta novēloti, proti, pēc tam kad bija beidzies LESD 263. panta sestajā daļā noteiktais termiņš;

                           —

                           prasības pieteikumā bija pierādīts, ka LESD 263. panta sestajā daļā noteiktais termiņš prasības celšanai nebija beidzies un līdz ar to Vispārējā tiesa, pamatodamās uz tās Reglamenta 126. pantu, ar rīkojumu ir kļūdaini un prettiesiski noraidījusi prasību;

                           —

                           izskatāmajā lietā nav pamata un nav izpildīti nosacījumi Vispārējās tiesas Reglamenta 126. panta piemērošanai. Prasības pieteikums tika iesniegts, pirms bija beidzies LESD 263. panta sestajā daļā noteiktais termiņš un tātad to nevar uzskatīt par acīmredzami nepieņemamu. Šajā lietā Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tās Reglamenta 126. pantu, to piemērodama kļūdaini un prettiesiski;

               4.

               Ar Vispārējās tiesas rīkojumu ir pārkāptas apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. un 2. punktā, jo ar Vispārējās tiesas rīkojumu atbilstoši tās Reglamenta 126. pantam prasība ir prettiesiski un kļūdaini noraidīta kā acīmredzami nepieņemama, pamatojoties uz to, ka tā esot apgalvoti novēloti iesniegta, un Vispārējā tiesa pēc būtības neizskatīja prasības pieteikumu un tajā iekļautos argumentus un prasījumus.

               5.

               Vispārējā tiesa ar rīkojumu ir kļūdaini nolēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāsedz pašam savi tiesāšanās izdevumi Vispārējā tiesā (Vispārējās tiesas Reglamenta 133. pants un 134. panta 1. punkts):

                           —

                           Vispārējā tiesa ar rīkojumu ir kļūdaini noraidījusi prasību, pamatodamās uz tās Reglamenta 126. pantu, un līdz ar to tā ir arī kļūdaini lēmusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāsedz savi tiesāšanās izdevumi Vispārējā tiesā. Pēc Vispārējās tiesas rīkojuma atcelšanas un lietas nodošanas atpakaļ izskatīšanai pirmās instances tiesā jautājums par tiesāšanās izdevumiem ir jāizlemj no jauna ar galīgu Vispārējās tiesas nolēmumu un gadījumā, ja prasība tiktu apmierināta, atbildētājam – Eiropas Parlamentam – ir jāpiespriež atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzējam radušos izdevumus (Vispārējās tiesas Reglamenta 133. pants un 134. panta 1. punkts).


title: Lieta T-154/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 17. novembrī  spriedums — Biofarma/ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrākas vārdiskas valsts preču zīmes  ARTEX  — Kopienas vārdiskas preču zīmes  ALREX  reģistrācijas pieteikums — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/19

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 17. novembrī spriedums — Biofarma/ITSB
   (Lieta T-154/03) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrākas vārdiskas valsts preču zīmes “ARTEX” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALREX” reģistrācijas pieteikums - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 10/37)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biofarma SA, Neijī pie Sēnas [Neuilly-sur-Seine] (Francija) (pārstāvji — V. Žils Vega [V. Gil Vega], A. Ruiss Lopess [A. Ruiz López] un D. Gonsaless Maroto [D. Gonzalez Maroto], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — V. Verburgs [W. Verburg] un A. Foliards Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Bausch & Lomb Pharmaceuticals Inc., Tampa, Florida (ASV) (pārstāvis — S. Kloss [S. Klos], advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2003. gada 5. februāra lēmumu lietā R 370/2002-3 attiecībā uz iebildumu procesu starp Biofarma SA un Bausch & Lomb Pharmaceuticals Inc.

   Sprieduma rezolutīvā daļa

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2003. gada 5. februāra lēmumu lietā R 370/2002-3.

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 158, 05.07.2003.


title: Lieta C-378/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-95/11 Longevity Health Products /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 21. jūnijā iesniedza Longevity Health Products, Inc.

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/38

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-95/11 Longevity Health Products/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2011. gada 21. jūnijā iesniedza Longevity Health Products, Inc.

   (Lieta C-378/11 P)
   2011/C 269/79
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

      Otrs Lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt sabiedrības Longevity Health Products, Inc. iesniegto pārsūdzību;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-95/11;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība norāda, ka pārsūdzētais rīkojums ir jāatceļ šādu pamatu dēļ:

               —

               Vispārējās tiesas pamatojums ir nepilnīgs;

               —

               Vispārējā tiesa neesot izskatījusi preču zīmes īpašnieka izvirzītos argumentus.


title: Lieta C-166/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/8

         Prasība, kas celta 2007. gada 26. martā — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-166/07)
   (2007/C 155/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — I. Klavina un L. Visaggio)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. Vitro un M. Moore)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2006. gada 21. decembra Regulu (EK) Nr. 1968/2006 (1) par Kopienas finanšu iemaksām Starptautiskajā Īrijas fondā (2007.-2010. gads);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pamatojumam Eiropas Parlaments norāda vienu pamatu, kurš balstīts uz kļūdainu apstrīdētās regulas juridiskā pamata izvēli. Tā kā šajā regulā paredzētie pasākumi attiecas uz Kopienu iemaksām ekonomikas un sociālās kohēzijas jomā, tie bija jāpieņem, pamatojoties uz EKL 159. panta trešo daļu, nevis uz EKL 308. pantu, kuru var izmantot tikai tad, ja neviena cita Līguma norma nepiešķir Kopienu iestādēm attiecīgā akta pieņemšanai vajadzīgās pilnvaras.

      (1)  OV L 409, 81. lpp. un — labojums — OV 2007, L 36, 31. lpp.


title: Lieta F-65/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. novembra spriedums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Veselības apdrošināšana — Smaga slimība — Iebilde par medicīniskās komisijas noteikto kritēriju prettiesiskumu — Lūgumu atlīdzināt medicīniskos izdevumus noraidījums)

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/60

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 23. novembra spriedums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-65/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Veselības apdrošināšana - Smaga slimība - Iebilde par medicīniskās komisijas noteikto kritēriju prettiesiskumu - Lūgumu atlīdzināt medicīniskos izdevumus noraidījums)
   2011/C 30/114
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir atteikts 100 % apmērā segt prasītāja medicīniskos izdevumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009., 43. lpp.


title: Lieta T-754/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. maija rīkojums – Efler u.c./Komisija Pagaidu noregulējums — Institucionālās tiesības — Eiropas pilsoņu iniciatīva — Reģistrācijas atteikums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Nepieņemamība

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. maija rīkojums – Efler u.c./Komisija
   (Lieta T-754/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Eiropas pilsoņu iniciatīva - Reģistrācijas atteikums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Nepieņemamība)
   (2016/C 251/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Michael Efler (Berlīne, Vācija), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lisabona, Portugāle), Susan Vance George (Parīze, Francija), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Somija), Blanche Léonie Denise Weber (Luksemburga, Luksemburga), John Jephson Hilary (Londona, Apvienotā Karaliste), Ileana-Lavinia Andrei (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – B. Kempen)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – H. Krämer un F. Erlbacher)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu saistībā ar Komisijas 2014. gada 10. septembra Lēmumu C (2014) 6501 final, ar ko atteikta pilsoņu iniciatīvas “STOP TTIP” reģistrācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-461/14: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2009/147/EK — Savvaļas putnu aizsardzība — Īpaši aizsargājamās teritorijas — Direktīva 85/337/EEK — Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu aizsardzība

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/4

         Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-461/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2009/147/EK - Savvaļas putnu aizsardzība - Īpaši aizsargājamās teritorijas - Direktīva 85/337/EEK - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu aizsardzība)
   (2017/C 030/04)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena un G. Wilms)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāve – A. Gavela Llopis)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot piemērotus pasākumus, lai īpaši aizsargājamā teritorijā “Campiñas de Sevilla” novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumus, kas skar sugas, kuru dēļ šī teritorija ir šādi klasificēta, Spānijas Karaliste attiecībā uz laika posmu pirms 2008. gada 29. jūlija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 4. punktā, un attiecībā uz laika posmu pēc minētā datuma – pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. punktā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 462, 22.12.2014.


title: Lieta T-242/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. aprīlī — Castell Macía /ITSB — PJ Hungary ( PEPE CASTELL )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. aprīlī — Castell Macía/ITSB — PJ Hungary (“PEPE CASTELL”)
   (Lieta T-242/13)
   2013/C 207/64
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José Castell Macía (Elche, Spānija) (pārstāvji — G. Marín Raigal, P. López Ronda, H. Mosback un G. Macias Bonilla, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapešta, Ungārija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 7. februāra lēmumu lietā R 1401/2012-1 tādējādi, ka tiek noraidīti iesniegtie iebildumi, apmierināts Kopienas preču zīmes “PEPE CASTELL” reģistrācijas pieteikums Nr. 6 798 863 un iebildumu iesniedzējai tiek noteikts pienākums atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā abās instancēs;

               —

               piespriest ITSB kā atbildētājam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               ja nepieciešams, piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PEPE CASTELL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 25. un 39. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 798 862

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: PJ Hungary Szolgáltató kft

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Pepe Jeans FOOTWEAR”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-103/07 P: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Angel Angelidis /Eiropas Parlaments (Apelācija — Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Viens vērtētājs — Nosacījumi — Konsultēšanās ar tiešo augstākstāvošo amatpersonu — Amata nemainīšana — Pamatojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzināšanu)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/8

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Angel Angelidis/Eiropas Parlaments
   (Lieta C-103/07 P) (1)

   (Apelācija - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Viens vērtētājs - Nosacījumi - Konsultēšanās ar tiešo augstākstāvošo amatpersonu - Amata nemainīšana - Pamatojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzināšanu)
   (2008/C 79/13)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments (pārstāvji — M. Mustapha Pacha un A. Lukošiūtė, pārstāvji)
   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 5. decembra spriedumu lietā T-416/03 Angelidis/Parlaments, ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasītāja prasību, pirmkārt, atcelt viņa novērtējuma ziņojumu par laika periodu no 2001. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus par kaitējumu, kas viņam nodarīts apgalvoto kļūdu strīdīgajā novērtējuma ziņojumā un tā novēlotas sagatavošanas dēļ
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Angelidis sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta C-505/07: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko uzsākusi Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eļļas un tauku tirgus kopīga organizācija — Regulas Nr. 136/66/EEK 12.a pants — Olīveļļas uzglabāšana, nesaņemot Kopienu finansējumu — Valsts iestāžu kompetence konkurences jomā)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/5

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 1. oktobra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — tiesvedībā, ko uzsākusi Compañía Española de Comercialización de Aceite SA

   (Lieta C-505/07) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eļļas un tauku tirgus kopīga organizācija - Regulas Nr. 136/66/EEK 12.a pants - Olīveļļas uzglabāšana, nesaņemot Kopienu finansējumu - Valsts iestāžu kompetence konkurences jomā)
   2009/C 282/07
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Compañía Española de Comercialización de Aceite SA

      Piedaloties:
      Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac), Administración del Estado

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Padomes 1966. gada 22. septembra Regulas Nr. 136/66/EEK par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju (OV 172, 3025. lpp.)12.a panta redakcijā, kādā tas izteikts ar Regulu Nr. 1638/98 (OV L 210, 32. lpp.), Padomes 1997. gada 20. maija Regulas (EK) 953/97 par ražotāju grupām un to apvienībām (OV L 142, 30. lpp.) un Regulas Nr. 26, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai (OV 30, 993. lpp.), interpretācija — “Apstiprinātas organizācijas” jēdziens — Ražotāju grupu un grupu apvienību jēdziens — Uzglabāšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               akciju sabiedrība, kuras dalībnieku vairākums ir olīveļļas ražotāji, eļļas spiestuves un to kooperatīvi un pārējie dalībnieki ir finanšu organizācijas, var ietilpt organizāciju jēdzienā, kurām atļauts slēgt līgumus par olīveļļas uzglabāšanu, Padomes 1996. gada 22. septembra Regulas Nr. 136/66/EEK par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju, kas ir grozīta ar Padomes 1998. gada 20. jūlija Regulu (EK) Nr. 1638/98, 12.a panta izpratnē, ja ir izpildīti šajā normā paredzētie nosacījumi;

               2)

               “dalībvalsts apstiprinājums”, ko šīm organizācijām jābūt saņēmušām saskaņā ar Regulas Nr. 136/66, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1638/98, 12.a pantu, varētu būt saņemts saistībā ar lūgumu piešķirt īpašu atbrīvojumu (“atļauju”), kas iesniegts valsts konkurences aizsardzības iestādēm, ar nosacījumu, ka šai iestādei ir iespēja efektīvi pārbaudīt organizācijas, kas ir iesniegusi lūgumu piešķirt atļauju, ievērojot likumu prasības, privāti uzglabāt olīveļļu piemērotību;

               3)

               Regulas Nr. 136/66, kas ir grozīta ar Regulu Nr. 1638/98, 12.a pants pieļauj olīveļļas pirkšanas un glabāšanas mehānisma pastāvēšanu, kas ir izveidots, privāti vienojoties, un ir privāti finansēts, kurš nav pakļauts atļaujas saņemšanas procedūrai, uz kuru atsaucas šī tiesību norma;

               4)

               valsts konkurences iestādes tiktāl, ciktāl tās, pirmkārt, neveic nekādus pasākumus, kas varētu pārkāpt vai ietekmēt olīveļļas tirgus kopīgo organizāciju, un, otrkārt, nepieņem lēmumus, kas ir pretrunā Komisijas lēmumam vai arī var radīt šādu pretrunu, ir tiesīgas piemērot valsts konkurences tiesību normas nolīgumam, kas var ietekmēt olīveļļas tirgu Kopienu līmenī.

      (1)  OV C 37, 09.02.2008.


title: Lieta C-576/11: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/271/EEK — Komunālo notekūdeņu attīrīšana — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. pants — Finansiālas sankcijas — Kavējuma naudas un naudas soda noteikšana)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 28. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-576/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/271/EEK - Komunālo notekūdeņu attīrīšana - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. pants - Finansiālas sankcijas - Kavējuma naudas un naudas soda noteikšana)
   2014/C 45/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — O. Beynet, kā arī B. Simon un E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvji — P. Frantzen un C. Schiltz)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — S. Behzadi–Spencer, C. Murrell un S. Ford)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesas 2006. gada 23. novembra sprieduma lietā C-452/05 Komisija/Luksemburga par Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) noteikumu netransponēšanu nepilnīga izpilde — Minētās direktīvas 5. panta 4. punkta nepareiza piemērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2006. gada 23. novembra spriedumu lietā C-452/05 Komisija/Luksemburga, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei samaksāt Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” naudas sodu EUR 2 000 000 apmērā;

               3)

               gadījumā, ja 1. punktā konstatētā pienākumu neizpilde turpinās līdz šī sprieduma pasludināšanas dienai, piespriest Luksemburgas Lielhercogistei samaksāt Komisijai kontā “Eiropas Savienības pašu resursi” kavējuma naudu EUR 2 800 apmērā par katru kavējuma dienu vajadzīgo pasākumu, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Luksemburga, veikšanā, skaitot no šī sprieduma pasludināšanas dienas līdz iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Luksemburga pilnīgai izpildei;

               4)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               5)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta T-610/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. oktobrī – British Aggregates/Komisija

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/64

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. oktobrī – British Aggregates/Komisija
   (Lieta T-610/15)
   (2016/C 027/82)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: British Aggregates Association (Lanark, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – L. Van den Hende, advokāts, un A. White, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2015. gada 27. marta Lēmumu C(2015) 2141, final, lietā SA.34775 (2013/C) (ex 2012/NN) – Minerālo materiālo nodoklis un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības atbalstam prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tā norāda, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka astoņi Finance Act 2001 [2001. gada Finanšu likumā] paredzētie atbrīvojumi no minerālo materiālu nodokļa (turpmāk tekstā – “MMN”) nepiešķir selektīvu priekšrocību un tādējādi nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, un nosakot normālās aplikšanas ar nodokli principu un MMN mērķi selektivitātes kritērija piemērošanas nolūkā.

               2.

               Ar otro pamatu tā apgalvo, ka Komisija nav veikusi patiešām rūpīgu un objektīvu izmeklēšanu par to, vai attiecīgie astoņi atbrīvojumi piešķir selektīvu priekšrocību un tādējādi ir uzskatāmi par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               3.

               Trešā pamata ietvaros tā apgalvo, ka Komisija nav norādījusi apstrīdētā lēmuma pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam, jo tas, kā Komisija ir piemērojusi normālās aplikšanas ar nodokli principu un MMN mērķi, paskaidrojot, kādēļ astoņi attiecīgie atbrīvojumi nepiešķir selektīvu priekšrocību, ir pretrunā apstrīdētajam lēmumam.


title: Lieta C-386/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūlijā iesniedza Oberlandesgerichts Düsseldorf (Vācija) — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren

text:
               22.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. jūlijā iesniedza Oberlandesgerichts Düsseldorf (Vācija) — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren

   (Lieta C-386/11)
   2011/C 311/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgerichts Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG

      Atbildētāja: Düren apgabals

      Pārējie lietas dalībnieki: Düren pilsēta

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar “valsts līgumu [publiskā iepirkuma līgumu]” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts [būvdarbu, piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir saprotams arī starp diviem publisko tiesību subjektiem noslēgts līgums, ar kuru viens no tiem nodod otrajam šauri ierobežotu kompetenci un atlīdzina izdevumus, it īpaši tad, ja nodotais uzdevums ir nevis valsts varas darbība kā tāda, bet vienīgi palīgdarījumi?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-101/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. februārī iesniedza Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Vācija) — U/Stadt Karlsruhe

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. februārī iesniedza Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Vācija) — U/Stadt Karlsruhe

   (Lieta C-101/13)
   2013/C 156/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: U

      Atbildētāja: Stadt Karlsruhe

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2252/2004 (1) pielikumu mašīnlasāmas personas datu lappuses dalībvalstu izdotajās pasēs izdošanas veidam ir jāatbilst visām obligātajām ICAO
                   (2) dokumenta Nr. 9303 1. daļā (mašīnlasāmas pases) paredzētajām specifikācijām?

               2)

               Ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem par personu vārdiem kādas personas vārds ietver vārdu un uzvārdu, vai dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2252/2004 pielikumu, skatot to kopā ar ICAO dokumenta Nr. 9303 1. daļas (mašīnlasāmas pases) IV nodaļas 8.6. punkta noteikumiem, ir tiesīga pases mašīnlasāmās personas datu lappuses 6. informācijas laukā kā primāro identifikācijas pazīmi ierakstīt arī dzimto uzvārdu?

               3)

               Ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem par personu vārdiem kādas personas vārds ietver vārdu un uzvārdu, vai dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2252/2004 pielikumu, skatot to kopā ar ICAO dokumenta Nr. 9303 1. daļas (mašīnlasāmas pases) IV nodaļas 8.6. punkta noteikumiem, ir tiesīga pases mašīnlasāmās personas datu lappuses 7. informācijas laukā kā sekundāro identifikācijas pazīmi ierakstīt arī dzimto uzvārdu?

               4)

               a atbilde uz 2) vai 3) jautājumu ir apstiprinoša, vai dalībvalstij, saskaņā ar kuras tiesību aktiem par personu vārdiem kādas personas vārds ietver personas vārdu un uzvārdu, pamatojoties uz personas vārda aizsardzību saskaņā ar ESPH (3) 7. pantu un ECPAK (4) 8. pantu, ir pienākums pases mašīnlasāmās personas datu lappuses datu informācijas lauka, kurā tiek ierakstīts dzimtais uzvārds, virsrakstā norādīt, ka šajā informācijas laukā tiek ierakstīts arī dzimtais uzvārds?

               5)

               Ja atbilde uz 4) jautājumu ir noliedzoša, vai dalībvalstij, saskaņā ar kuras tiesību aktiem par personu vārdiem kādas personas vārds ietver vārdu un uzvārdu un saskaņā ar kuras tiesību aktiem par pasēm informācijas lauku virsraksti pases mašīnlasāmajā personas datu lappusē ir norādīti arī angļu un franču valodā un pases mašīnlasāmās personas datu lappuses 6. informācijas laukā atsevišķā ailē ir norādāms dzimtais uzvārds un pirms šī dzimtā uzvārda — saīsinājums “geb.”, kas nozīmē “geboren” [latviešu valodā — dzimis], pamatojoties uz personas vārda aizsardzību saskaņā ar ESPH 7. pantu un ECPAK 8. pantu, ir pienākums saīsinājumu “geb.”, kas nozīmē “geboren”, norādīt arī angļu un franču valodā?

               6)

               Ja saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem par personu vārdiem kādas personas vārds ietver vārdu un uzvārdu, vai dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2252/2004 pielikumu, skatot to kopā ar ICAO dokumenta Nr. 9303 1. daļas (mašīnlasāmas pases) IV nodaļas 8.6. punkta noteikumiem, ir tiesīga dzimto uzvārdu pases mašīnlasāmās personas datu lappuses 13. informācijas laukā norādīt kā personas papildu datus?

      (1)  Padomes 2004. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos, OV L 385, 1. lpp.

      (2)  Starptautiskā civilās aviācijas organizācija.

      (3)  Eiropas Savienības Pamattiesību harta.

      (4)  Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija.


title: Lieta C-636/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Spānija) – Wilber López Pastuzano/Delegación del Gobierno Central en Navarra

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. decembrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Spānija) – Wilber López Pastuzano/Delegación del Gobierno Central en Navarra

   (Lieta C-636/16)
   (2017/C 046/20)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Wilber López Pastuzano

      Atbildētāja: Delegación del Gobierno Central en Navarra

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (1), 12. pants ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā – kā pamatlietā aplūkotajā regulējumā un to interpretējošajā judikatūrā – nav paredzēts, ka prasības par pastāvīgā iedzīvotāja statusā esoša ārvalstnieka aizsardzību pret izraidīšanu ir attiecināmas uz visiem administratīvajiem lēmumiem par izraidīšanu neatkarīgi no šā pasākuma juridiskās iedabas jeb formas, bet gan noteikts, ka šīs prasības ir attiecināmas tikai uz vienu konkrētu izraidīšanas veidu?

      (1)  OV 2004, L 16, 44. lpp.


title: Lieta T-660/13: Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Čehijas Republika/Eiropas Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/41

         Prasība, kas celta 2013. gada 12. decembrī — Čehijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-660/13)
   2014/C 45/71
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un J. Vláčil, Čehijas valdības pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2013. gada 15. maija Deleģēto regulu (ES) Nr. 886/2013, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/40/ES attiecībā uz datiem un procedūrām, lai lietotājiem, ja iespējams, nodrošinātu vispārējas ar ceļu satiksmes drošību saistītas bezmaksas informācijas minimumu (OV L 247, 6. lpp.);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Prasītājas pakārtotie prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdētās regulas 5. panta 1. punktu, 9. pantu un 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 2010/40/ES (1) 7. panta 1. punkts, kas lasīts kopsakarā ar 5. panta 1. punktu un 6. pantu.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi pilnvaru robežas, kas paredzētas Direktīvas 2010/40/ES 7. panta 1. punktā, kas lasīts kopsakarā ar 5. panta 1. punktu un 6. pantu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 290. panta pārkāpums.
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi savas pilnvaras, kas piešķirtas ar LESD 290. pantu, pieņemt neleģislatīvus deleģētos aktus.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 13. panta 2. punkta pārkāpums.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot apstrīdēto regulu, ir pārkāpusi pilnvaras, kas tai piešķirtas ar līgumiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīva 2010/40/ES par pamatu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem Dokuments attiecas uz EEZ (OV L 207, 1. lpp.).


title: Lieta F-116/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. oktobrī — ZZ /Frontex

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/35

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. oktobrī — ZZ/Frontex
   (Lieta F-116/12)
   2012/C 379/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (Frontex)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu, kā arī prasība par kaitējuma atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par 2010. gadu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 10 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Frontex atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-482/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. oktobrī — Internationaler Hilfsfonds /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/53

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. oktobrī — Internationaler Hilfsfonds/Komisija
   (Lieta T-482/12)
   2013/C 26/106
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Vācija) (pārstāvis –H. H. Heyland, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas netiešo lēmumu, ar ko tā noraidījusi prasītāja 2012. gada 4. oktobra atkārtoto pieteikumu;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt atbildētājas 2012. gada 28. augusta lēmumu Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedumā lietā T-300/10 noteikto prasību neievērošanas dēļ;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs būtībā norāda, ka Komisija savā lēmumā daļēji nav ņēmusi vērā Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedumā lietā T-300/10 Internationaler Hilfsfonds/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) ietvertās norādes.


title: Lieta T-228/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta rīkojums — Telefónica /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, kas ļauj nodokļu vajadzībām norakstīt nemateriālo vērtību saistībā ar ārvalstu kapitāla daļu iegādi — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu, bet nav noteikts atbalstu atgūt — Akts, kurā paredzēti izpildes pasākumi — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/25

         Vispārējās tiesas 2012. gada 21. marta rīkojums — Telefónica/Komisija
   (Lieta T-228/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, kas ļauj nodokļu vajadzībām norakstīt nemateriālo vērtību saistībā ar ārvalstu kapitāla daļu iegādi - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma ir atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu, bet nav noteikts atbalstu atgūt - Akts, kurā paredzēti izpildes pasākumi - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 133/49
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller un J. Domínguez Pérez, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un C. Urraca Caviedes)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 28. oktobra Lēmuma 2011/5/EK par nemateriālās vērtības norakstīšanu nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), ko īstenojusi Spānija (OV 2011, L 7, 48. lpp.), 1. panta 1. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Telefónica, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta T-399/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra spriedums — HSE /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Nevainīguma prezumpcija — Naudas sodi — Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Aiz neuzmanības izdarīts pārkāpums — Valsts iestāžu atļauts vai veicināts pārkāpums)

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. decembra spriedums — HSE/Komisija
   (Lieta T-399/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgus EEZ teritorijā, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Nevainīguma prezumpcija - Naudas sodi - Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Aiz neuzmanības izdarīts pārkāpums - Valsts iestāžu atļauts vai veicināts pārkāpums)
   2014/C 39/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) (Ļubļana, Slovēnija) (pārstāvis — F. Urlesberger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji J. Bourke un N. von Lingen, vēlāk N. von Lingen un R. Sauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta Nr. COMP/F/39.396 — Kalcija un magnēzija reaģenti tērauda un gāzes nozarēm), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai ar šo lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 15. februārī lietā T-256/01 Norman Pyres pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Atlases procedūra pagaidu darbinieku pieņemšanai darbā — Nepielaišana pie pārbaudījumiem — Vecuma ierobežojums — Nediskriminācijas princips)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/25

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 15. februārī
   lietā T-256/01 Norman Pyres pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - Atlases procedūra pagaidu darbinieku pieņemšanai darbā - Nepielaišana pie pārbaudījumiem - Vecuma ierobežojums - Nediskriminācijas princips)
   (2005/C 93/49)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-256/01 Norman Pyres, bijušais Eiropas Kopienu Komisijas pagaidu darbinieks, ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), ko pārstāv advokāti G. Vandersanden un L. Levi, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Curral un F. Clotuche-Duvieusart, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt “Pētniecības” atlases komitejas 2000. gada 1. decembra Lēmumu COM/R/A/14/2000, 2000. gada 4. decembra Lēmumu COM/R/A/07/2000 un 2000. gada 7. decembra Lēmumu COM/R/A/10/2000 par prasītāja nepielaišanu pie ģenerāldirektorāta “Pētniecība” rīkotajām atlases procedūrām, pamatojoties uz to, ka viņš neatbilda vecuma ierobežojuma nosacījumam, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorf, tiesneši P. Mengozzi un I. Labucka, sekretārs H. Jung, 2005. gada 15. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katra puse sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 17, 19.01.2002.