title: Lieta C-403/16: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 13. decembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Soufiane El Hassani/Minister Spraw Zagranicznych (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (EK) Nr. 810/2009 — 32. panta 3. punkts — Kopienas Vīzu kodekss — Lēmums par vīzas atteikumu — Pieteicēja tiesības celt prasību par šo lēmumu — Dalībvalsts pienākums nodrošināt tiesības vērsties tiesā)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 13. decembra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Soufiane El Hassani/Minister Spraw Zagranicznych

   (Lieta C-403/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (EK) Nr. 810/2009 - 32. panta 3. punkts - Kopienas Vīzu kodekss - Lēmums par vīzas atteikumu - Pieteicēja tiesības celt prasību par šo lēmumu - Dalībvalsts pienākums nodrošināt tiesības vērsties tiesā))
   (2018/C 052/10)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Soufiane El Hassani

      Atbildētājs: Minister Spraw Zagranicznych

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013, 32. panta 3. punkts, skatīts kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm ir noteikts pienākums paredzēt lēmumu par vīzas atteikumu pārsūdzēšanas procedūru, kuras noteikumi ietilpst katras dalībvalsts tiesību sistēmā, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus. Šai procedūrai noteiktā tās stadijā ir jāgarantē pārsūdzība tiesā.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-408/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, agrāk Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 2004/18/EK — Piemērošanas joma — Regula (EK) Nr. 1083/2006 — Eiropas reģionālās attīstības fonds, Eiropas Sociālais fonds un Kohēzijas fonds — Līgums par automaģistrāles būvniecības finansēšanu, kas ar Eiropas Investīciju banku noslēgts pirms dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai — “Pārkāpuma” jēdziens Regulas Nr. 1083/2006 izpratnē)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/9

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedums (Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, agrāk Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA/Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

   (Lieta C-408/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Piemērošanas joma - Regula (EK) Nr. 1083/2006 - Eiropas reģionālās attīstības fonds, Eiropas Sociālais fonds un Kohēzijas fonds - Līgums par automaģistrāles būvniecības finansēšanu, kas ar Eiropas Investīciju banku noslēgts pirms dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai - “Pārkāpuma” jēdziens Regulas Nr. 1083/2006 izpratnē))
   (2018/C 052/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bucureşti

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, agrāk Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA

      Atbildētāja: Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, it īpaši tās 15. panta c) punkts, ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj, ka dalībvalsts tiesiskajā regulējumā saistībā ar publiska līguma piešķiršanas procedūru, kas ir uzsākta pēc dalībvalsts pievienošanās Eiropas Savienībai, lai īstenotu projektu, kurš ir uzsākts, pamatojoties uz finansēšanas līgumu, kas ar Eiropas Investīciju banku ir noslēgts pirms minētās pievienošanās, ir paredzēts piemērot īpašus kritērijus, kuri ir paredzēti Eiropas Investīciju bankas Pamatnostādņu par publisku līgumu piešķiršanu noteikumos, kas neatbilst šīs direktīvas noteikumiem.

               2)

               Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999, 9. panta 5. punkts un 60. panta a) punkts ir interpretējami tādējādi, ka tādu publiska līguma piešķiršanas procedūru kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir piemēroti stingrāki kritēriji nekā Direktīvā 2004/18 paredzētie, nevar uzskatīt par tādu, kas ir veikta pilnībā saskaņā ar Savienības tiesībām, un tā nav tiesīga uz neatmaksājamu Eiropas finansējumu, kas ir piešķirts ar atpakaļejošu spēku.
               Regulas Nr. 1083/2006 2. panta 7. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tādu pretendentu priekšatlases kritēriju izmantošana, kas ir stingrāki nekā Direktīvā 2004/18 paredzētie, ir “neatbilstība” šīs tiesību normas izpratnē, kura pamato finanšu korekcijas piemērošanu saskaņā ar šīs regulas 98. pantu, ciktāl nevar izslēgt, ka šāda izmantošana ietekmēja attiecīgo fondu budžetu, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta C-487/16 P: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 13. decembra spriedums – Telefónica SA/Eiropas Komisija (Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Portugāles un Spānijas telekomunikāciju tirgi — Starp divām sabiedrībām noslēgtajā nolīgumā ietvertā klauzula par konkurences aizliegumu — Ierobežojums mērķa dēļ — Tiesības uz aizstāvību — Atteikums nopratināt lieciniekus — Naudas sodi — Pārkāpuma smagums — Atbildību mīkstinoši apstākļi)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/10

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 13. decembra spriedums – Telefónica SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-487/16 P) (1)

   ((Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Portugāles un Spānijas telekomunikāciju tirgi - Starp divām sabiedrībām noslēgtajā nolīgumā ietvertā klauzula par konkurences aizliegumu - Ierobežojums mērķa dēļ - Tiesības uz aizstāvību - Atteikums nopratināt lieciniekus - Naudas sodi - Pārkāpuma smagums - Atbildību mīkstinoši apstākļi))
   (2018/C 052/12)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Telefónica, SA (pārstāvji: J. Folguera Crespo un P. Vidal Martínez, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Giolito un C. Urraca Caviedes)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Apelācijas sūdzību noraidīt.

               2)

               Telefónica SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 427, 21.11.2016.


title: Lieta T-812/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. decembrī – Seco Belgium un Vinçotte/Parlaments

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. decembrī – Seco Belgium un Vinçotte/Parlaments
   (Lieta T-812/17)
   (2018/C 052/51)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Seco Belgium (Brisele, Beļģija) un Vinçotte (Vilvoorde, Beļģija) (pārstāvji: A. Delvaux un R. Simar, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītāji lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               prasību atcelt tiesību aktu atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt lēmumu, kura pieņemšanas datums nav zināms, ar kuru Eiropas Parlaments nolēma piešķirt līguma [06D20/2017/M005 – Pārbaužu un tehnisko konsultāciju nodrošināšana nekustamā īpašuma iegādes, projektēšanas un būvniecības jomā Eiropas Parlamentam, Briselē (JO 2017/S 118-236114)] slēgšanas tiesības [citam pretendentam];

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ar paziņojumu par līgumu 06D20/2017/M005 – Pārbaužu un tehnisko konsultāciju nodrošināšana nekustamā īpašuma iegādes, projektēšanas un būvniecības jomā Eiropas Parlamentam, Briselē (JO 2017/S 118-236114) saistīto Iepirkuma procedūras dokumentu pielikuma “Tehniskās specifikācijas” 1.1., 1.2. un 1.3. pants; pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā; nav ievēroti Savienības tiesību vispārējie principi, cītības un rūpības pienākums, vienlīdzības princips, pārskatāmības princips, pienākums norādīt pamatojumu, – kas jo īpaši izrietot no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1.lpp.) 113. panta; pārkāpts Komisijas deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 (2012. gada 29. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV 2012, L 362,1. lpp.) 161. pants; pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, kā arī atsevišķi noteikumi, kas regulē minētā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.


title: Lieta C-567/16: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 7. decembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck Sharp & Dohme Corporation/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rūpnieciskais un komercīpašums — Patentu tiesības — Cilvēkiem paredzētas zāles — Regula (EK) Nr. 469/2009 — 3. panta b) punkts — Papildu aizsardzības sertifikāts — Saņemšanas nosacījumi — 10. panta 3. punkts — Sertifikāta piešķiršana vai sertifikāta pieteikuma noraidījums — Direktīva 2001/83/EK — 28. panta 4. punkts — Decentralizēta procedūra)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/10

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 7. decembra spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Merck Sharp & Dohme Corporation/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

   (Lieta C-567/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Rūpnieciskais un komercīpašums - Patentu tiesības - Cilvēkiem paredzētas zāles - Regula (EK) Nr. 469/2009 - 3. panta b) punkts - Papildu aizsardzības sertifikāts - Saņemšanas nosacījumi - 10. panta 3. punkts - Sertifikāta piešķiršana vai sertifikāta pieteikuma noraidījums - Direktīva 2001/83/EK - 28. panta 4. punkts - Decentralizēta procedūra))
   (2018/C 052/13)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Merck Sharp & Dohme Corporation

      Atbildētājs: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm 3. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirdzniecības atļaujai minētās normas izpratnē nevar tikt pielīdzināts paziņojums par procedūras pabeigšanu, ko saskaņā ar 28. panta 4. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvā 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, – ar grozījumiem, kas attiecībā uz farmakovigilanci izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 15. decembra Direktīvu 2010/84/ES, – pirms Regulas Nr. 469/2009 1. panta c) punktā minētā pamatpatenta termiņa beigām ir izsniegusi atsauces dalībvalsts, tādēļ papildu aizsardzības sertifikāts nevar tikt saņemts, pamatojoties uz šādu paziņojumu.

               2)

               Regulas Nr. 469/2009 10. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka attiecīgā dalībvalsts nav piešķīrusi tirdzniecības atļauju dienā, kad šajā dalībvalstī tiek iesniegts papildu aizsardzības sertifikāta pieteikums, nav trūkums, ko varētu novērst atbilstoši minētajai normai.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-813/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. decembrī – Nerantzaki/Komisija

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. decembrī – Nerantzaki/Komisija
   (Lieta T-813/17)
   (2018/C 052/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eleni Nerantzaki (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Personāla atlases biroja atlases komisijas 2017. gada 7. marta lēmumu nepielaist prasītāju dalībai atklātā konkursa EPSO/AD/331/16 nākamajā kārtā;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2017. gada 14. septembra lēmumu Ares(2017)s. 4916702, ar ko tikusi noraidīta prasītājas sūdzība par lēmumu nepielaist viņu dalībai atklātajā konkursā EPSO/AD/331/16;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un pārējos izdevumus saistībā ar šīs prasības celšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama atbildētājas kļūda vērtējumā, izvērtējot prasītājas profesionālo kvalifikāciju.

               2.

               Otrā pamata ietvaros tiek norādīts uz paziņojuma par konkursu EPSO/AD/331/16 pārkāpumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota nepietiekama un pretrunīga pamatojuma sniegšana, kā rezultātā esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 25. pants un 90. panta 2. punkts.


title: Lieta C-630/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedums (Helsingin hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko uzsākusi Anstar Oy (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Saskaņoti būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumi — Saskaņotais standarts EN 1090-1:2009+A1:2011 — Kritēriji standarta, ko saskaņā ar Eiropas Komisijas pilnvarojumu ir apstiprinājusi Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN), apjoma noteikšanai — Stiprinājumu daļas, kuras paredzēts ievietot betonā, pirms tas sacietējis, un izmantot, lai savienotu fasādes elementus un mūra balstus ar ēkas konstrukciju)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/11

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedums (Helsingin hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – tiesvedība, ko uzsākusi Anstar Oy

   (Lieta C-630/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Saskaņoti būvizstrādājumu tirdzniecības nosacījumi - Saskaņotais standarts EN 1090-1:2009+A1:2011 - Kritēriji standarta, ko saskaņā ar Eiropas Komisijas pilnvarojumu ir apstiprinājusi Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN), apjoma noteikšanai - Stiprinājumu daļas, kuras paredzēts ievietot betonā, pirms tas sacietējis, un izmantot, lai savienotu fasādes elementus un mūra balstus ar ēkas konstrukciju))
   (2018/C 052/14)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

      Helsingin hallinto-oikeus

      Pamatlietas puses

      Anstar Oy

      Piedaloties: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Rezolutīvā daļa:

   Standarts EN 1090-1:2009+A1:2011 “Tērauda konstrukciju un alumīnija konstrukciju izgatavošana – 1. daļa: Atbilstības novērtēšanas prasības nesošās konstrukcijas elementiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka izstrādājumi, kādi aplūkoti pamatlietā un kurus paredzēts ievietot betonā, pirms tas ir sacietējis, ietilpst tā tvērumā, ja tiem ir struktūras funkcija tādā nozīmē, ka, tos atvienojot no konstrukcijas, nekavējoties zūd tās izturība.

      (1)  OV C 63, 27.2.2017.


title: Lieta C-644/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Eurobolt BV

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Eurobolt BV

   (Lieta C-644/17)
   (2018/C 052/25)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Eurobolt BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants saistībā ar LES 4. panta 3. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka prasītājs, atsaucoties uz būtisku formas noteikumu, Līgumu vai dažu to īstenošanai piemērojamu tiesību normu pārkāpumu vai nepareizi izmantotām pilnvarām, drīkst apstrīdēt Savienības iestādes lēmuma, kurš jāīsteno valsts iestādēm, tiesiskumu?

                           b)

                           Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants saistībā ar LES 4. panta 3. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka Savienības iestādēm, kas ir iesaistītas tāda lēmuma pieņemšanā, kura juridiskais spēks tiek apstrīdēts valsts tiesā, pēc šīs tiesas pieprasījuma ir jāsniedz tai visa to rīcībā esošā informācija, ko tās ir ņēmušas vērā vai kas tām būtu bijusi jāņem vērā, pieņemot attiecīgo lēmumu?

                           c)

                           Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību ietver arī to, ka tiesa visaptveroši pārbauda, vai ir izpildīti Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (1) 13. panta piemērošanas nosacījumi? Vai Hartas 47. pants it īpaši izraisa to, ka tiesa pilnā apjomā drīkst novērtēt, vai lietas apstākļi ir noskaidroti pilnībā un vai ar tiem var būt pietiekami pamatotas attiecīgās tiesiskās sekas? Vai Hartas 47. pants it īpaši izraisa arī to, ka tiesa pilnā apjomā drīkst novērtēt, vai būtu bijis jāņem vērā apstāklis, kurš it kā nav ņemts vērā lēmuma pieņemšanas procesā, taču kurš, iespējams, ietekmētu ar konstatētajiem lietas apstākļiem saistītās tiesiskās sekas?

               2.

                           a)

                           Vai “būtiskās informācijas” jēdziens Regulas (EK) Nr. 1225/2009 15. panta 2. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī Eiropas Savienībā reģistrēta neatkarīga preču importētāja apsvērumus par Komisijas secinājumiem, ja par šīm precēm notiek izmeklēšana šīs normas izpratnē, šo importētāju Komisija ir informējusi par šo izmeklēšanu, tas ir nosūtījis Komisijai prasīto informāciju un, tiklīdz tam tika dota iespēja, tas nekavējoties ir iesniedzis apsvērumus par Komisijas secinājumiem?

                           b)

                           Ja atbilde uz 2.a) jautājumu ir apstiprinoša, vai šis importētājs var apgalvot, ka ir pārkāptas Regulas (EK) Nr. 1225/2009 15. panta 2. punkta prasības, ja tā apsvērumi šajā normā minētajai Padomdevējai komitejai netiek iesniegti vismaz desmit darba dienas pirms tās sēdes?

                           c)

                           Ja atbilde uz 2.b) jautājumu ir apstiprinoša, vai tad šis Regulas (EK) Nr. 1225/2009 15. panta 2. punkta prasību pārkāpums izraisa to, ka šis lēmums ir prettiesisks un nav jāpiemēro?

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 2009, L 343, 15. lpp.).


title: Lieta T-814/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. decembrī – Lietuvos geležinkeliai/Komisija

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. decembrī – Lietuvos geležinkeliai/Komisija
   (Lieta T-814/17)
   (2018/C 052/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lietuvos geležinkeliai AB (Viļņa, Lietuva) (pārstāvji: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas Lēmuma C(2017) 6544 final (2017. gada 2. oktobris), par LESD 102. panta piemērošanas procedūru (lieta AT.39813 – Baltic Rail) 1., 2., 3. un 4. pantu; un/vai

               —

               samazināt ar 2017. gada 2. oktobri datētā Komisijas Lēmuma C(2017) 6544 final, 2. pantu prasītajai uzliktos naudas sodus; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots LESD 102. panta pārkāpums un acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā, izmantojot nepareizo juridisko kritēriju izpildes pārbaudi apgalvotā pārkāpuma izvērtēšanai. Kā apgalvo prasītāja, pārkāpums varētu notikt vienīgi tad, ja piekļuve sliežu ceļam būtu būtiski svarīga vai nepieciešama, lai konkurētu mazumtirdzniecības tirgū (kas tā nav šajā lietā).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 102. panta pārkāpums un acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā. Prasītāja apgalvo, ka pat atbilstoši Komisijas piemērotajai (nepareizajai) juridisko kritēriju izpildes pārbaudei sliežu ceļa demontēšana, kas savieno Mažeiķu pilsētu ziemeļrietumu Lietuvā ar Latvijas robežu (“sliežu ceļš”), kā nebūtiska infrastruktūra nebija dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana šīs lietas juridiskajos un faktiskajos apstākļos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta un Regulas Nr. 1/2003 2. panta pārkāpums, ciktāl atbilstoši prasītājas apgalvotajam nav sniegti pietiekami pierādījumi un nav norādīts pamatojums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punkta pārkāpums, ciktāl naudas soda apmēra noteikšanā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/2003 7. panta pārkāpums, acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā, nosakot faktiski nesamērīgu kompensējošo līdzekli (proti, sliežu ceļa atjaunošanu).


title: Lieta C-646/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale di Brindisi (Itālija) – kriminālprocess pret Gianluca Moro

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale di Brindisi (Itālija) – kriminālprocess pret Gianluca Moro

   (Lieta C-646/17)
   (2018/C 052/26)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Brindisi

      Apsūdzētais pamatlietā

      Gianluca Moro

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2012/13/ES (1), 2. panta 1. punkts, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 6. panta 1., 2. un 3. punkts, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir dalībvalsts kriminālprocesa tiesību normas, uz kuru pamata aizstāvības garantijas pēc apsūdzības grozīšanas tiek nodrošinātas kvalitatīvi un kvantitatīvi atšķirīgā veidā atkarībā no tā, vai grozījums attiecas uz apsūdzības faktiskajiem aspektiem vai uz tās juridisko kvalifikāciju, konkrēti tikai pirmajā gadījumā atļaujot apsūdzētajam lūgt izmantot alternatīvo premiālo soda piemērošanas procedūru (tā saukto vienošanos par sodu)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/13/ES (2012. gada 22. maijs) par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā (OV L 142, 1. lpp.).


title: Lieta T-821/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. decembrī – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (“VITROMED Germany”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. decembrī – Vitromed/EUIPO – Vitromed Healthcare (“VITROMED Germany”)
   (Lieta T-821/17)
   (2018/C 052/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vitromed GmbH (Jena, Vācija) (pārstāvis: M. Linß, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “VITROMED Germany” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 459 903

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 26. septembra lēmums lietā R 2402/2016–2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               iebildumus pilnībā noraidīt;

               —

               piespriest iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-636/16: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 7. decembra spriedums Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilber López Pastuzano/ Delegación del Gobierno en Navarra (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Direktīva 2003/109/EK — 12. pants — Lēmuma par pastāvīgā iedzīvotāja izraidīšanu pieņemšana — Vērā ņemamie faktori — Valsts tiesiskais regulējums — Šo faktoru neņemšana vērā — Saderība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/11

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 7. decembra spriedums Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wilber López Pastuzano/ Delegación del Gobierno en Navarra

   (Lieta C-636/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tādu trešo valstu valstspiederīgo statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Direktīva 2003/109/EK - 12. pants - Lēmuma par pastāvīgā iedzīvotāja izraidīšanu pieņemšana - Vērā ņemamie faktori - Valsts tiesiskais regulējums - Šo faktoru neņemšana vērā - Saderība))
   (2018/C 052/15)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Wilber López Pastuzano

      Atbildētāja: Delegación del Gobierno en Navarra

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, kurā, kā to interpretē daļa šīs valsts tiesu, aizsardzības pret izraidīšanu nosacījumus nav paredzēts piemērot trešās valsts valstspiederīgajam, kurš ir pastāvīgais iedzīvotājs, attiecībā uz visiem administratīvajiem lēmumiem par izraidīšanu, neatkarīgi no šī pasākuma rakstura vai tā noteikšanas juridiskās kārtības.

      (1)  OV C 46, 13.2.2017.


title: Lieta T-825/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (“LIGHTBOUNCE”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – Carbon System Verwaltungs/EUIPO (“LIGHTBOUNCE”)
   (Lieta T-825/17)
   (2018/C 052/55)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Vācija) (pārstāvji: M. Gilch un L. Petri, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LIGHTBOUNCE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 152 028

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 11. oktobra lēmums lietā R 2301/2016-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 11. oktobra lēmumu lietā R 2301/2016-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-42/17: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 5. decembra spriedums (Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret M.A.S., M.B. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 325. pants — 2015. gada 8. septembra spriedums Taricco u.c. (C-105/14, EU:C:2015:555) — Kriminālprocess attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem pievienotās vērtības nodokļa (PVN) jomā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti noilguma termiņi, kas var izraisīt nesodāmību par noziedzīgiem nodarījumiem — Eiropas Savienības finanšu interešu aizskārums — Pienākums nepiemērot jebkādu valsts tiesību normu, kas var apdraudēt Savienības tiesībās paredzētos dalībvalstu pienākumus — Noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/12

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 5. decembra spriedums (Corte costituzionale (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret M.A.S., M.B.

   (Lieta C-42/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 325. pants - 2015. gada 8. septembra spriedums Taricco u.c. (C-105/14, EU:C:2015:555) - Kriminālprocess attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem pievienotās vērtības nodokļa (PVN) jomā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēti noilguma termiņi, kas var izraisīt nesodāmību par noziedzīgiem nodarījumiem - Eiropas Savienības finanšu interešu aizskārums - Pienākums nepiemērot jebkādu valsts tiesību normu, kas var apdraudēt Savienības tiesībās paredzētos dalībvalstu pienākumus - Noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips))
   (2018/C 052/16)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte costituzionale

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      M.A.S., M.B.

      Piedaloties: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 325. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem valsts tiesai tiek noteikts kriminālprocesā par noziedzīgiem nodarījumiem pievienotās vērtības nodokļa jomā nepiemērot iekšējās valsts materiālo tiesību normas par noilgumu, kuras ievērojamā skaitā lietu neļauj noteikt efektīvus un atturošus kriminālsodus par liela apmēra krāpšanu, kas apdraud Eiropas Savienības finanšu intereses, vai kurās ir paredzēts īsāks noilguma termiņš liela apmēra krāpšanai, kas apdraud minētās intereses, nekā tas, kurš ir paredzēts par krāpšanu, kas apdraud attiecīgās dalībvalsts finanšu intereses, vismaz tad, ja šāda nepiemērošana nozīmē noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības principa pārkāpumu, jo piemērojamais likums nav precīzs, vai tāpēc, ka ar atpakaļejošu spēku ir piemērots tiesiskais regulējums, kurā ir noteikti bargāki sodīšanas nosacījumi nekā tie, kas bija spēkā noziedzīga nodarījuma izdarīšanas brīdī.

      (1)  OV C 195, 19.6.2017.


title: Lieta T-826/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – TeamBank/EUIPO – Fio Systems (“FYYO”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. decembrī – TeamBank/EUIPO – Fio Systems (“FYYO”)
   (Lieta T-826/17)
   (2018/C 052/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TeamBank AG Nürnberg (Nirnberga, Vācija) (pārstāvji: D. Terheggen un H. Lindner, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fio Systems AG (Leipciga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FYOO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 589 261

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. novembra lēmums lietā R 2337/2016-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. novembra lēmumu lietā R 2337/2016-4, ar ko reģistrācijas pieteikums ir noraidīts attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-647/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Skatteverket/Srf konsulterna AB

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 20. novembrī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Skatteverket/Srf konsulterna AB

   (Lieta C-647/17)
   (2018/C 052/27)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Skatteverket

      Atbildētāja: Srf konsulterna AB

      Prejudiciālais jautājums

   Vai PVN direktīvas (1) 53. pantā minētā vārdkopa “biļešu iegāde pasākumiem” ir jāinterpretē tādējādi, ka tā attiecas uz tādu pakalpojumu kā piecu dienu grāmatvedības kursi, kas tiek sniegti tikai nodokļa maksātājiem un kam ir nepieciešama iepriekšējā reģistrācija un apmaksa?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-831/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. decembrī – DRH Licensing & Managing/EUIPO – Merck (“Flexagil”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. decembrī – DRH Licensing & Managing/EUIPO – Merck (“Flexagil”)
   (Lieta T-831/17)
   (2018/C 052/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DRH Licensing & Managing AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvis: S. Salomonowitz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Merck KGaA (Darmstadt, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Flexagil” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 7 301 237

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 17. oktobra lēmums lietā R 2043/2016-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Apelācijas padomes 2017. gada 17. oktobra lēmumu lietā R 2043/2016-4;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus apelācijas procesā R 2043/2016-4;

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 18. panta pārkāpums.


title: Lieta C-66/17: Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedums (Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś/DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 805/2004 — Piemērošanas joma — Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem — Izpildes rīkojumi, kas apstiprināmi par Eiropas izpildes rīkojumiem — Tāds lēmums par tiesāšanās izdevumu apmēru, kurš ir ietverts spriedumā, kas nav taisīts par neapstrīdētu prasījumu — Izslēgšana)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/13

         Tiesas (septītā palāta) 2017. gada 14. decembra spriedums (Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś/DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

   (Lieta C-66/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 805/2004 - Piemērošanas joma - Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem - Izpildes rīkojumi, kas apstiprināmi par Eiropas izpildes rīkojumiem - Tāds lēmums par tiesāšanās izdevumu apmēru, kurš ir ietverts spriedumā, kas nav taisīts par neapstrīdētu prasījumu - Izslēgšana))
   (2018/C 052/17)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś

      Atbildētāja: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 4. panta 1. punkts un 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka par Eiropas izpildes rīkojumu nevar tikt apstiprināts tāds izpildāms lēmums par tiesāšanās izdevumu apmēru, kurš ir ietverts spriedumā, kas nav taisīts par neapstrīdētu prasījumu.

      (1)  OV C 161, 22.5.2017.


title: Lieta T-305/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Airdata/Komisija

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Airdata/Komisija
   (Lieta T-305/15) (1)

   (2018/C 052/58)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta C-650/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. novembrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – QH

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 21. novembrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) – QH

   (Lieta C-650/17)
   (2018/C 052/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: QH

      Par prejudiciāliem jautājumiem

               1.

               Vai spēkā esošs pamatpatents saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 469/2009 (1) 3. panta a) punktu aizsargā produktu tikai tad, ja tas ietilpst ar patenta pretenzijām definētā aizsardzības objektā un tādējādi kā konkrēts izpildījuma variants kļūst pieejams lietpratējam?

               2.

               Vai tādējādi, lai būtu izpildītas Regulas (EK) Nr. 469/2009 3. panta a) punkta prasības, nepietiek ar to, ka attiecīgais produkts gan ir atbilstīgs patenta pretenzijās iekļautai, vispārējai aktīvo vielu klases funkcionālajai definīcijai, taču individualizēti kā konkrētu izpildījuma variantu to nevar secināt no pamatpatenta aizsargātās tehniskās instrukcijas?

               3.

               Vai spēkā esošs pamatpatents saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 469/2009 3. panta a) punktu neaizsargā produktu jau tāpēc, ka uz to gan attiecas patenta pretenzijās iekļautā funkcionālā definīcija, taču tas ir izstrādāts patstāvīgā radošā darbā tikai pēc pamatpatenta pieteikuma iesniegšanas dienas?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV 2009, L 152, 1. lpp.).


title: Lieta C-344/17: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. novembra rīkojums (Tribunale di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patērētāju līgumu — Direktīva 93/13/EEK — Valsts tiesību akti, kas ļauj galveno parādnieku un galvotāju iesūdzēt vienā un tajā pašā tiesā — Atkāpe no noteikumiem, kas nosaka patērētāja domicila vietu — Tiesas Reglamenta 99. pants)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/13

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 30. novembra rīkojums (Tribunale di Torino (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

   (Lieta C-344/17) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patērētāju līgumu - Direktīva 93/13/EEK - Valsts tiesību akti, kas ļauj galveno parādnieku un galvotāju iesūdzēt vienā un tajā pašā tiesā - Atkāpe no noteikumiem, kas nosaka patērētāja domicila vietu - Tiesas Reglamenta 99. pants))
   (2018/C 052/18)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Torino

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: IJDF Italy Srl

      Atbildētāji: Violeta Fernando Dionisio un Alex Del Rosario Fernando

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, LES 19. panta 1. punkta otrā daļa un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nav piemērojami strīdā par jurisdikcijas noteikšanu, kas attiecas uz saistītām lietām, jo minētais strīds neietilpst Direktīvas 93/13 piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 330, 2.10.2017.


title: Lieta C-657/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Hussein Mohamad Hussein

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Hussein Mohamad Hussein

   (Lieta C-657/17)
   (2018/C 052/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hussein Mohamad Hussein

      Atbildētāja: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1560/2003 (1) (Īstenošanas regula) 5. panta 2. punktā noteiktā atbildes (lūgums veikt atkārtotu izskatīšanu) termiņa kavējums gadījumā, kad pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts ir noteiktajā termiņā noraidījusi uzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar Regulas Nr. 604/2013 (2) (Dublinas III regula) 21. panta 1. punktu, izraisa atbildības pāreju pieprasījumu iesniegušajai dalībvalstij, ja pieprasījumu iesniegusī dalībvalsts sākotnēji ir noteiktajā termiņā iesniegusi uzņemšanas pieprasījumu Dublinas III regulas 21. panta 1. punkta pirmās daļas izpratnē un, pamatojoties uz (vēlāku) izmeklēšanu, ir noteikts, ka saskaņā ar Dublinas III regulas III nodaļā paredzētajiem kritērijiem atbildīga ir pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts?

               2)

               Vai pieprasījumu saņēmusī – un saskaņā ar Dublinas III regulas III nodaļā paredzētajiem kritērijiem atbildīgā – dalībvalsts var saistoši akceptēt uzņemšanas pieprasījumu saskaņā ar Dublinas III regulas 21. panta 1. punktu vēl arī tad, kad jau ir pagājis Dublinas III regulas 22. panta 7. punktā noteiktais atbildes termiņš un pieprasījumu saņēmusī dalībvalsts uzņemšanas pieprasījumu iepriekš ir noteiktajā termiņā noraidījusi?

      (1)  Komisijas regula (EK) Nr. 1560/2003 (2003. gada 2. septembris), ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai piemērotu Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2003, L 222, 3. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV 2013, L 180, 31. lpp.).


title: Lieta T-234/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Meissen Keramik/EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (“Meissen”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Meissen Keramik/EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (“Meissen”)
   (Lieta T-234/16) (1)

   (2018/C 052/59)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 243, 4.7.2016.


title: Lieta C-659/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Azienda Napoletana Mobilità SpA

   (Lieta C-659/17)
   (2018/C 052/30)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Atbildētāja: Azienda Napoletana Mobilità SpA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Komisijas Lēmums (1999. gada 11. maijs) Nr. 2000/128/EK (1) ir piemērojams arī tiem darba devējiem, kuri veic vietējā sabiedriskā transporta pakalpojumus – būtībā bezkonkurences režīmā, sniegtā pakalpojuma ekskluzivitātes dēļ – kas ir izmantojuši atbrīvojumus no sociālās apdrošināšanas maksājumiem, noslēdzot apmācības un darba līgumus, sākot no 1990. gada Likuma Nr. 407 spēkā stāšanās dienas, šajā gadījumā attiecībā uz laikposmu no 1997. gada līdz 2001. gada maijam?

      (1)  Komisijas Lēmums (1999. gada 11. maijs) par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi nodarbinātības veicināšanai (paziņots ar dokumentu Nr. C(1999) 1364) (OV L 42, 1. lpp.)


title: Lieta C-622/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – Baltic Media Alliance Ltd/Lietuvos radijo ir televizijos komisija

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 3. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – Baltic Media Alliance Ltd/Lietuvos radijo ir televizijos komisija

   (Lieta C-622/17)
   (2018/C 052/19)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Baltic Media Alliance Ltd.

      Atbildētāja: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES (1) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu, 3. panta 1. un 2. punkts attiecas tikai uz gadījumiem, kad uztvērēja dalībvalsts cenšas apturēt televīzijas apraidi un/vai retranslāciju, vai tas attiecas arī uz citiem pasākumiem, kurus uztvērēja dalībvalsts veic, lai citādi ierobežotu raidījumu uztveršanas un pārraidīšanas brīvību?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu, preambulas 8. apsvērums un 3. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem uztvērējām dalībvalstīm, pēc tam, kad tās ir konstatējušas, ka minētās direktīvas 6. pantā minētais materiāls ir ticis publicēts, pārraidīts izplatīšanai un izplatīts televīzijas raidījumu retranslācijā un/vai izplatīts internetā no Eiropas Savienības dalībvalsts, neievērojot šīs direktīvas 3. panta 2. punktā paredzētos nosacījumus, ir aizliegts pieņemt Lietuvas Likuma par informācijas sniegšanu sabiedrībai 33. panta 11. punktā un 33. panta 12. punkta 1. apakšpunktā paredzēto lēmumu, proti, uzlikt par pienākumu retranslētājiem, kuri darbojas uztvērējas dalībvalsts teritorijā, un citām personām, kuras sniedz televīzijas raidījumu izplatīšanas pakalpojumus internetā, uz laiku nodrošināt, ka televīzijas raidījumu var retranslēt un/vai izplatīt internetā tikai televīzijas raidījumu paketēs, kas ir pieejamas par papildu maksu?

      (1)  OV 2010, L 95, 1. lpp.


title: Lieta T-451/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. decembra rīkojums – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Komisija

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. decembra rīkojums – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie/Komisija
   (Lieta T-451/17) (1)

   (2018/C 052/60)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta C-667/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itālija) – Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari u.c.

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 24. novembrī iesniedza Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Itālija) – Francesca Cadeddu/Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari u.c.
   (Lieta C-667/17)
   (2018/C 052/31)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Francesca Cadeddu

      Atbildētāji: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna un Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Savienības Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 (1), 80. pants, kā arī šīs pašas regulas 2. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāda tiesību norma kā 1986. gada 22. decembraD.P.R. Nr. 917 50. panta 1. punkta c) apakšpunkts, saskaņā ar kuru ienākumam no algota tiek pielīdzinātas “c) summas, ko jebkurš piešķīris kā stipendiju vai pabalstu, prēmiju vai subsīdiju mācību vai profesionālās sagatavošanas nolūkiem, ja saņēmējs nav darba attiecībās ar subjektu – izmaksātāju”, uz kurām tāpēc attiecina vispārējo aplikšanu ar iedzīvotāju ienākuma nodokli (IRPEF) arī tad, ja stipendija ir piešķirta no Eiropas struktūrfondiem?

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1083/2006 (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 25. lpp.).


title: Lieta C-672/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. novembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugāle) – Tratave —Tratamento de Águas Residuais do Ave, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. novembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugāle) – Tratave —Tratamento de Águas Residuais do Ave, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-672/17)
   (2018/C 052/32)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tratave —Tratamento de Águas Residuais do Ave, S.A.

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai neitralitātes principam un Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) 90. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Pievienotās vērtības nodokļa kodekss) 78. panta 11. punkts, kas tiek interpretēts tādējādi, ka nodokļa korekcija maksājuma parāda gadījumā nav atļauta, pirms preču vai pakalpojumu saņēmējam, kas ir nodokļa maksātājs, nav paziņots par nodokļa atcelšanu sākotnēji atskaitītā priekšnodokļa koriģēšanas ietvaros?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, vai neitralitātes principam un Direktīvas 2006/112/EK 90. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado 78. panta 11. punkts, kas tiek interpretēts tādējādi, ka nodokļa korekcija maksājuma parāda gadījumā nav atļauta, ja paziņošana par nodokļa atcelšanu preču vai pakalpojumu saņēmējam, kas ir nodokļa maksātājs, nav tikusi veikta termiņā, kas šī paša kodeksa 98. panta 2. punktā ir paredzēts nodokļa atskaitīšanai?

      (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-634/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Oldenburg (Vācija) – ReFood GmbH & Co. KG/Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 13. novembrī iesniedza Verwaltungsgericht Oldenburg (Vācija) – ReFood GmbH & Co. KG/Landwirtschaftskammer Niedersachsen

   (Lieta C-634/17)
   (2018/C 052/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Oldenburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ReFood GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

      Prejudiciālie jautājumi

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (1) 1. panta 3. punkta d) apakšpunkta interpretācijai tiek uzdoti šādi prejudiciāli jautājumi:

               1.

               Vai šī tiesību norma ir jāinterpretē kā piemērošanas atkāpe, kas attiecas uz visiem sūtījumiem, kuriem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 (2) 2. pantu ir piemērojama Regula (EK) Nr. 1069/2009?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai šī tiesību norma ir jāinterpretē kā piemērošanas atkāpe, kas attiecas uz sūtījumiem, par kuriem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1069/2009 – arī saistībā ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 142/2011 (3) – pastāv noteikumi par savākšanu, transportēšanu, identifikāciju un izsekojamību?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai šī tiesību norma ir jāinterpretē kā piemērošanas atkāpe, kas attiecas tikai uz sūtījumiem, kuru nosūtīšanai ir nepieciešama piekrišana saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 48. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula), OV L 300, 1. lpp.

      (3)  Komisijas 2011. gada 25. februāra Regula (ES) Nr. 142/2011, ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai, OV L 54, 1. lpp.


title: Lieta C-638/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/UAB “Skonis ir kvapas”

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/UAB “Skonis ir kvapas”

   (Lieta C-638/17)
   (2018/C 052/22)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Atbildētāja: UAB “Skonis ir kvapas”

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2011. gada 21. jūnija Direktīvas 2011/64/ES (1) par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm (kodificēta versija) 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “cigāri vai cigarillas” (ne)ietver gadījumus, kuros daļa no dabiskas vai atjaunotas tabakas aptinuma ir papildus pārklāta ar vēl vienu (papīra) slāni, kā izskatāmajā lietā? Vai atbildei uz šo jautājumu ir nozīme apstāklim, ka papīra kā papildu slāņa izmantošana tabakas izstrādājuma ārējam aptinumam (vietā, kur atrodas filtrs) to padara vizuāli līdzīgu cigaretei?

      (1)  OV 2011, L 176, 24. lpp.


title: Lieta C-683/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA/G-Star Raw CV

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 6. decembrī iesniedza Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA/G-Star Raw CV

   (Lieta C-683/17)
   (2018/C 052/34)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: G-Star Raw CV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Tiesas sniegtajai Direktīvas 2001/29/EK (1) 2. panta a) punkta interpretācijai ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums – šajā lietā Código de Direitos de Autor e Direitos Conexos (CDADC) 2. panta 1. punkta i) apakšpunkts –, ar ko autortiesību aizsardzība tiek piešķirta lietišķās mākslas darbiem, rūpnieciskajiem dizainparaugiem un dizaina darbiem gadījumā, ja tiem ir ne tikai funkcionāls mērķis, bet tie no estētiskā viedokļa rada arī specifisku un atšķirtspējīgu vizuālu efektu, tādējādi, ka to oriģinalitāte ir izšķirošais aizsardzības piešķiršanas kritērijs autortiesību jomā?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Tiesas sniegtajai Direktīvas 2001/29/EK 2. panta a) punkta interpretācijai ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums – šajā lietā CDADC 2. panta 1. punkta i) apakšpunkts –, ar ko autortiesību aizsardzība tiek piešķirta lietišķās mākslas darbiem, rūpnieciskajiem dizainparaugiem un dizaina darbiem tad, ja ļoti strikta to mākslinieciskuma novērtējuma gaismā un ņemot vērā kultūras un institucionālajās aprindās dominējošās koncepcijas, tie būtu jāatzīst par “māksliniecisko jaunradi” vai “mākslas darbu”?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/29/EK (2001. gada 22. maijs) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (OV 2001, L 167, 10. lpp.).


title: Lieta T-792/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – N & C Franchise/EUIPO – Eschenbach Optik (“OJO sunglasses”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OJO sunglasses” reģistrācijas pieteikums — Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “oio” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – N & C Franchise/EUIPO – Eschenbach Optik (“OJO sunglasses”)
   (Lieta T-792/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OJO sunglasses” reģistrācijas pieteikums - Agrāka starptautiska vārdiska preču zīme “oio” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
   (2018/C 052/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: N & C Franchise Ltd (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia un A. Vasilogamvrou, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Bonne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Eschenbach Optik GmbH (Nirnbergā, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 9. septembra lēmumu lietā R 32/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Eschenbach Optik un N&C Franchise.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               N & C Franchise Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-505/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – Ungārija/Komisija (“ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Regulas (EK) Nr. 1782/2003, Nr. 1290/2005, Nr. 73/2009 un Nr. 1122/2009 — Ungārijas izdevumi — Savstarpēja atbilstība — Reglamentējošu prasību vadības jomā pārbaude — Laba lauksaimniecības un vides stāvokļa kontrole — Vienotas likmes un vienreizējas korekcijas — Risks fondiem”)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-505/15) (1)

   ((“ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Regulas (EK) Nr. 1782/2003, Nr. 1290/2005, Nr. 73/2009 un Nr. 1122/2009 - Ungārijas izdevumi - Savstarpēja atbilstība - Reglamentējošu prasību vadības jomā pārbaude - Laba lauksaimniecības un vides stāvokļa kontrole - Vienotas likmes un vienreizējas korekcijas - Risks fondiem”))
   (2018/C 052/35)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: Z. Fehér, G. Koós un Z. Bíró-Tóth, un E. Tóth, pārstāvji,

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un A. Sauka, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ko tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119 (2015. gada 22. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2015, L 182, 39. lpp.), ciktāl ar šo lēmumu attiecībā uz Ungāriju ir veiktas dažas vienotas likmes un vienreizējas korekcijas.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/1119 (2015. gada 22. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir veikta finanšu korekcija, pamatojoties uz neatbilstību prasībām Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, un Komisijas Regulā (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007, attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, kas konstatēta attiecībā uz Ungārijas veiktajām pārbaudēm, lai nodrošinātu, ka lauku saimniecības ievēro no Padomes Direktīvas 91/676/EEK (1991. gada 12. decembris) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 4. un 5. panta izrietošos pienākumus.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Ungārija un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.


title: Lieta C-639/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “KPMG Baltics”, likvidējamās AS “Latvijas Krājbanka” administratore

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 15. novembrī iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “KPMG Baltics”, likvidējamās AS “Latvijas Krājbanka” administratore
   (Lieta C-639/17)
   (2018/C 052/23)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: SIA “KPMG Baltics”, likvidējamās AS “Latvijas Krājbanka” administratore

      Otrā puse kasācijas tiesvedībā: SIA “Ķipars AI”

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai “pārveduma rīkojums” Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 19. maija Direktīvas 98/26/EK (1) par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/44/EK (2), izpratnē nozīmē noguldītāja dotu maksājuma rīkojumu kredītiestādei par naudas līdzekļu pārskaitīšanu uz citu kredītiestādi?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 19. maija Direktīvas 98/26/EK, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/44/EK, 3. panta 1. punktā noteiktais: “Pārveduma rīkojumiem un maksājuma ieskaitam ir juridisks spēks, un tie ir trešajām personām saistoši pat tad, ja sākta maksātnespējas procedūra pret dalībnieku, ja vien pārveduma rīkojumi ievadīti sistēmā pirms šādas maksātnespējas procedūras sākšanas saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Šo noteikumu piemēro pat tad, ja maksātnespējas procedūra ir sākta pret (attiecīgās sistēmas vai sadarbībspējīgas sistēmas) dalībnieku vai sadarbībspējīgas sistēmas operatoru, kas nav dalībnieks.” ir interpretējams tādējādi, ka tāds rīkojums kā pamatlietā uzskatāms par “ievadītu sistēmā” un bija jāizpilda?

      (1)  OV 1998, L 166, 45. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 6. nod., 3. sēj., 107. lpp.

      (2)  OV 2009, L 146, 37. lpp.


title: Lieta T-304/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – bet365 Group/EUIPO – Hansen (“BET 365”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BET 365” — Absolūts atteikuma pamats — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pierādījumi — Preču zīmes izmantošana vairākiem nolūkiem — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts un 52. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkts un 59. panta 2. punkts)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – bet365 Group/EUIPO – Hansen (“BET 365”)
   (Lieta T-304/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BET 365” - Absolūts atteikuma pamats - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pierādījumi - Preču zīmes izmantošana vairākiem nolūkiem - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts un 52. panta 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkts un 59. panta 2. punkts))
   (2018/C 052/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: bet365 Group Ltd (Stoke-on-Trent, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: S. Malynicz, QC, R. Black un J. Bickle, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Robert Hansen (Minhene, Vācija) (pārstāvis: M. Pütz-Poulalion, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 3243/2014-5 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp R. Hansen un bet365 Group.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 3243/2014-5, ciktāl tas attiecas uz pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē un kas izklāstīti preču zīmes “BET 365” reģistrācijā;

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-21/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – RL/Eiropas Savienības Tiesa (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2015. gada paaugstināšana amatā — Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 10 pakāpē, kas stājas spēkā ar 2015. gada 1. jūliju — Starpiestāžu pārcelšana — Sistēma prorata temporis — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Civildienesta noteikumu 45. pants — Atbildība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra spriedums – RL/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta T-21/17) (1)

   ((Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2015. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā AD 10 pakāpē, kas stājas spēkā ar 2015. gada 1. jūliju - Starpiestāžu pārcelšana - Sistēma prorata temporis - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Civildienesta noteikumu 45. pants - Atbildība))
   (2018/C 052/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RL (pārstāvji: C. Bernard-Glanz un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji: J. Inghelram un V. Hanley-Emilsson)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 11. maija lēmumu atteikt paaugstināt amatā prasītāju no 2015. gada 1. jūlija, un, otrkārt, atlīdzināt kaitējumu, kurš prasītājam esot nodarīts sakarā ar to.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               RL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 27.3.2017.


title: Lieta C-643/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – GE Power Controls Portugal — Unipessoal L.da./Fazenda Pública

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 17. novembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – GE Power Controls Portugal — Unipessoal L.da.
      /Fazenda Pública

   (Lieta C-643/17)
   (2018/C 052/24)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: E Power Controls Portugal — Unipessoal L.da.

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā KMKĪN (1) (Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas noteikumu) 313. panta 1. punktu, ir jāprezumē, ka šajā lietā aplūkotajām precēm ir Kopienas statuss, lai arī šāds statuss tām netika konstatēts, vai arī [..] par Kopienas precēm ir uzskatāmas preces, kas ievestas muitas teritorijā [Kopienas Muitas] kodeksa (2) 3. panta izpratnē un ir iekļautas šī 313. panta 2. panta a) apakšpunkta pirmajā daļā paredzētajā izņēmumā, tādējādi Kopienas statuss var būt tikai tām precēm, par kurām tiek sniegti pierādījumi, ka tām tika piemērotas procedūras laišanai brīvā apgrozībā EK muitas teritorijā[?]

      (1)  Komisijas Regula (EEK) Nr. 2454/93 (1993. gada 2. jūlijs), ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1993, L 253, 1. lpp.)

      (2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1992, L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-559/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra rīkojums – Durazzo/SEAE (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2014. gada paaugstināšana amatā — Akti, kas nav nelabvēlīgi — Acīmredzama nepieņemamība — Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju — Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā, lai paaugstinātu amatā — Vienīgi burtiski vērtējumi — Tādas metodes neesamība, kas ļauj salīdzināt novērtējuma ziņojumus, lai paaugstinātu amatā — Acīmredzami pamatota prasība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra rīkojums – Durazzo/SEAE

   (Lieta T-559/16) (1)

   ((Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2014. gada paaugstināšana amatā - Akti, kas nav nelabvēlīgi - Acīmredzama nepieņemamība - Lēmums nepaaugstināt amatā prasītāju - Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Novērtējuma ziņojumu ņemšana vērā, lai paaugstinātu amatā - Vienīgi burtiski vērtējumi - Tādas metodes neesamība, kas ļauj salīdzināt novērtējuma ziņojumus, lai paaugstinātu amatā - Acīmredzami pamatota prasība))
   (2018/C 052/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giacomo Durazzo (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji: sākotnēji S. Marquardt un M. Silva, vēlāk S. Marquardt, piedaloties M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire un S. Moya Izquierdo, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas tiek pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt trīs EĀDD aktus, proti, pirmkārt, 2014. gada 11. jūlija paaugstināšanas amatā ieteikumu attiecībā uz AD 13 pakāpi, otrkārt, 2014. gada 29. oktobra lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD 13 pakāpē 2014. gada paaugstināšanas amatā ietvaros, un, treškārt, 2015. gada 28. maija lēmumu, ar ko ir noraidīta par šo atteikumu paaugstināt amatā iesniegtā sūdzība.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Atcelt Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) 2014. gada 29. oktobra lēmumu nepaaugstināt Giacomo Durazzo amatā AD 13 pakāpē 2014. gada paaugstināšana amatā ietvaros.

               2)

               Pārējā daļā prasību noraidīt.

               3)

               EĀDD sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar Nr. F-101/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.09.2016).


title: Lieta T-849/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – PGNiG Supply & Trading/Komisija (Pagaidu noregulējums — Dabasgāzes iekšējais tirgus — Direktīva 2009/73/EK — Bundesnetzagentur pieteikums par nosacījumu atkāpē no Savienības noteikumiem grozīšanu gāzes vada OPAL ekspluatācijai — Komisijas lēmums, ar ko groza atkāpes no Savienības noteikumiem nosacījumus — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – PGNiG Supply & Trading/Komisija
   (Lieta T-849/16) (1)

   ((Pagaidu noregulējums - Dabasgāzes iekšējais tirgus - Direktīva 2009/73/EK - Bundesnetzagentur pieteikums par nosacījumu atkāpē no Savienības noteikumiem grozīšanu gāzes vada OPAL ekspluatācijai - Komisijas lēmums, ar ko groza atkāpes no Savienības noteikumiem nosacījumus - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība))
   (2018/C 052/41)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PGNiG Supply & Trading GmbH (Minhene Vācija) (pārstāvis: M. Jeżewski, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: O. Beynet un K. Herrmann)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, un ar ko lūdz atcelt Komisijas Lēmumu C(2016) 6950 final (2016. gada 28. oktobris), ar ko pārskata atbrīvojuma, kas saskaņā ar Direktīvu 2003/55/EK ir piemērots gāzes vadam OPAL attiecībā uz noteikumiem par trešo personu piekļuvi un tarifu tiesisko regulējumu, nosacījumus.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

               2)

               Pieteikumi par iestāšanos lietā vairs nav jāizskata.

               3)

               PGNiG Supply & Trading GmbH pati sedz savus un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

               4)

               Vācijas Federatīvā Republika pati sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

               5)

               PGNiG Supply & Trading, Komisija, Vācijas Federatīvā Republika, Parlaments, Padome, Naftogaz Ukrainy, KG un Gazprom Eksport katrs pats sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta T-853/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra rīkojums – Techniplan/Komisija (Prasība sakarā ar bezdarbību — Komisijas nostājas formulēšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Formas prasību neievērošana — Lūgums izdot rīkojumu — Acīmredzama nepieņemamība — Acīmredzama kompetences neesamība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. decembra rīkojums – Techniplan/Komisija
   (Lieta T-853/16) (1)

   ((Prasība sakarā ar bezdarbību - Komisijas nostājas formulēšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Formas prasību neievērošana - Lūgums izdot rīkojumu - Acīmredzama nepieņemamība - Acīmredzama kompetences neesamība))
   (2018/C 052/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Techniplan Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji: R. Giuffrida un A. Bonavita, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: A. Aresu)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 265. pantu un ar kuru tiek lūgts atzīt, ka Komisija ir prettiesiski atturējusies no rīcības attiecībā uz prasītāju, un, otrkārt, prasība, ar kuru tiek lūgts noteikt pienākumu rīkoties, kas ir paredzēts LESD 266. pantā, un piespriest samaksāt zaudējumu atlīdzības summu “par katru nokavējuma dienu šī pienākuma izpildē”.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Techniplan Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-284/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. decembra rīkojums – Le Pen/Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Institucionālās tiesības — Eiropas Parlamenta deputāts — Privilēģijas un imunitāte — Lēmums atcelt imunitāti — Intereses celt prasību zudums — Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/30

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. decembra rīkojums – Le Pen/Parlaments
   (Lieta T-284/17) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāts - Privilēģijas un imunitāte - Lēmums atcelt imunitāti - Intereses celt prasību zudums - Daļēja tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota))
   (2018/C 052/43)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marion Anne Perrine
      Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (pārstāvji: sākotnēji M. Ceccaldi, vēlāk R. Bosselut, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: M. Dean un S. Alonso de León)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta 2017. gada 2. marta lēmumu P8_TA(2017)0056 par parlamenta deputātes imunitātes atcelšanu prasītājai un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgts atlīdzināt zaudējumus, kuri, iespējams, nodarīti prasītājai.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Izbeigt tiesvedību attiecībā uz prasību atcelt Parlamenta 2017. gada 2. marta lēmumu P8_TA(2017)0056 par parlamenta deputātes imunitātes atcelšanu Marion Anne Perrine Le Pen.

               2)

               Prasību pārējā daļā noraidīt.

               3)

               Marion Anne Perrine Le Pen sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 231, 17.7.2017.


title: Lieta T-475/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Rogesa/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Regula (EK) Nr. 1367/2006 — Dokumenti par iekārtu, kas ražo granulu un kausētās rūdas maisījumu — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Tiešs lēmums, kurš pieņemts pirms prasības celšanas — Pieteikums par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas — Interese celt prasību — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/31

         Vispārējās tiesas 2017. gada 14. decembra rīkojums – Rogesa/Komisija
   (Lieta T-475/17) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Regula (EK) Nr. 1367/2006 - Dokumenti par iekārtu, kas ražo granulu un kausētās rūdas maisījumu - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiešs lēmums, kurš pieņemts pirms prasības celšanas - Pieteikums par tiesvedības izbeigšanu pirms sprieduma taisīšanas - Interese celt prasību - Acīmredzama nepieņemamība))
   (2018/C 052/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Vācija) (pārstāvji: S. Altenschmidt un A. Sitzer, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis: H. Krämer)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, primāri, netiešo Komisijas 2017. gada 20. jūnija lēmumu un, pakārtoti, 2017. gada 11. jūlija lēmumu, ar kuriem ir atteikta piekļuve dokumentam Ares (2017) 1684109, 2009. gada 2. novembris, un dokumentam Ares (2017) 1685639, 2009. gada 29. novembris.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

               2)

               Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 318, 25.9.2017.


title: Lieta T-768/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. novembrī – Comprojecto-Projetos e Construções u.c./ECB

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. novembrī – Comprojecto-Projetos e Construções u.c./ECB
   (Lieta T-768/17)
   (2018/C 052/45)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda. (Lisabona, Portugāle), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabona), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabona), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabona) (pārstāvis: M. A. Ribeiro, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdētos tiesību aktus, it īpaši:

                           (i)

                           atbildētājas lēmumu par atteikumu rīkoties;

                           (ii)

                           atbildētājas lēmumu neuzsākt pārkāpuma izmeklēšanas procedūru;

                           (iii)

                              Banco de Portugal priekšsēdētāja un pārējo “amatpersonu”, kuri ir lēmuši par laikā no 2013. gada 26. jūnija līdz 2015. gada 22. aprīlim iesniegtajām sūdzībām un prasījumiem, lēmumu.

               —

               To pašu iemeslu dēļ prasītāji lūdz Tiesu, lai tā paustu nostāju:

                           (i)

                           kas ļautu prasītājiem panākt tiesu nostājas par prasību par zaudējumu atlīdzību, kas tika iesniegta pret BCP [Banco Comercial Português] un citiem, atcelšanu;

                           (ii)

                           kas ļautu prasītājiem celt regresa prasību pret Portugāles valsti;

                           (iii)

                           kas ļautu novērtēt, vai dalībvalstij/prokuratūrai/PGR [Procuradoria Geral da República; ģenerālprokuratūra] bija iemesli, lai atteiktos iestāties prasībā;

                           (iv)

                           kas ļautu novērtēt, vai dalībvalstij/prokuratūrai/PGR bija pamatoti iemesli, lai nepaziņotu šo lietu OLAF.

               —

               Ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka prasītāju prasījumi ir pamatoti, atbilstoši tam, kas ir noteikts LESD 268. un 340. pantā, piespriest Eiropas Centrālajai bankai samaksāt naudas summu 4 582 825,80 EUR apmērā, tai pieskaitot kavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, kuri tiek aprēķināti līdz faktiskai samaksai, kā arī pārējos izdevumus un atlīdzību par zaudējumiem un kaitējumu, kas tiek izvirzīti saistībā ar notikušo aizskārumu.

               —

               Tomēr, ņemot vērā to, kas ir noteikts LESD 280. pantā, un ka atbilstoši LESD 299. pantā noteiktajam “Eiropas Centrālās bankas akti, kas uzliek finansiālas saistības personām, kuras nav valstis, ir izpildāmi”, Vispārējai tiesai būtu jānosaka, lai atbildētāja pieprasītu, lai šīs summas samaksātu BCP.

               —

               Ņemot vēra, ka saskaņā ar to, kas ir noteikts Direktīvas 2005/29/EK 11. panta 1. punkta b) apakšpunktā, kā arī Direktīvas 2007/64/EK 81. panta 1. punktā un 83. panta 1. punktā un Dekrētlikuma 317/2009 96. panta “Papildu sankcijas” 1. punkta b) apakšpunktā, valsts centrālā banka ir “administratīvā iestād[e], kas ir kompetenta vai nu pieņemt lēmumus par sūdzībām, vai ierosināt attiecīgu tiesvedību”, atbildētājas pārstāvim ir jāpieprasa, lai BCP“nekavējoties” samaksātu iepriekš minētās summas prasītāju kontos.

               —

               Atbildētājai:

                           (i)

                           ir jāpieprasa, lai tās pārstāve – valsts centrālā banka – lūgtu BCP iepriekš minētā izpildi, un atbilstoši tam, kas ir noteikts tās Konstitutīvā likuma 13. panta 2. punktā, ja kredītiestāde to neīsteno, Banco de Portugal ir jāpieprasa kredītiestādei, lai tā “nekavējoties” samaksātu attiecīgās summas prasītāju kontos.

                           (ii)

                           ņemot vērā, ka kredītiestādei, iespējams, būs “nekavējoties” jāsniedz atlīdzība prasītājiem, ir jāizpilda tas, kas ir noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta a) apakšpunktā, 47. panta 2. punktā un 49. panta 1. punktā, tas ir, saistībā ar to, kas tiks veikts attiecībā uz Banco de Portugal un prokuratūru/PGR, ievērojot Regulas Nr. 2532/98 par Eiropas Centrālās bankas pilnvarām piemērot sankcijas 3. pantā noteikto, Eiropas Centrālajai bankai būs vai nebūs jāierosina “pārkāpuma izmeklēšanas procedūra”, liekot BCP rīkoties, kā rezultātā šai kredītiestādei būs jāpauž nostāja un tā nevarēs to nedarīt;

               —

               ja Vispārējai tiesai atbilstoši LESD 256. panta 1. punktam nebūs kompetences, jautājums atbilstoši LESD 271. panta d) punktam ir iesniedzams izskatīšanai Tiesā, jo, ja valsts centrālā banka neatzīst, ka “nav izpildījusi kādu Līgumos uzliktu pienākumu, [tai] jāveic vajadzīgie pasākumi, lai pildītu Tiesas spriedumu”.

               —

               ja Vispārējai tiesai nebūs kompetences, – ja Tiesa uzskatīs, ka prasītāju prasība ir pamatota, Vispārējai tiesai saskaņā ar LESD 264. pantu ir jāierosina Tiesai atcelt atbildētājas pārņemto valsts centrālās bankas nostāju un, ņemot vēra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkta c) apakšpunktu un LESD 296. panta otro daļu, kā arī Direktīvas Nr. 2005/29/EK 11. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ir jāpauž pamatota nostāja.

               —

               atbildētājai un Tiesai ir jāaicina Portugāles valsts/prokuratūra/PGR rīkoties, lai paustu nostāju par BCP veiktajām darbībām.

               —

               atbildētājai ir jāpaziņo šī lieta OLAF.

               —

               saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktu jau šobrīd tiek lūgts atlīdzināt no tiesvedības izrietošos izdevumus, kas tiek noteikti atbilstoši Vispārējās tiesas ieskatiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza šādus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir balstīts uz to, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, kurš ir paredzēts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkta [c) apakšpunktā)], LESD 296. panta otrajā daļā un Direktīvas 2005/29/EK (1) 11. panta 3. punktā.

               2.

               Neatkarīgi no “drošības seifa” zādzības, “pielietojot spēku attiecībā uz lietām”, BCP zināja vai tai ir bijis jāzina, ka pastāvēja finanšu sistēmas izmantošana nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas nolūkā, un tādējādi kredītiestāde zināja, ka runa ir par nodokļu krāpšanu vai izvairīšanos no to samaksas, kas varēja radīt zaudējumus Savienības budžeta līdzekļiem. Šīs darbības ir “nelikumīgas darbības, kas ietekmē Savienības finanšu intereses” un rada “primārus vispārējo interešu apsvērumus”, kuri veido “likumīgus mērķus, kas var attaisnot šķēršļus pakalpojumu sniegšanas brīvībai”.

               3.

               Neatkarīgi no veida, kādā no “seifa” tika nozagts vairāk kā 1 000 000 EUR, rodas zaudējumi “Savienības finanšu interesēm”, it īpaši ienākumiem, kas iekļauti “Eiropas Savienības budžetā un iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru budžetos, kā arī budžetos, ko tie pārvalda un pārrauga”, un tādējādi runa ir par darbībām, kuras ir “pārkāpums”, jo tās ir “Kopienas tiesību normas pārkāpums, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam vai to pārvaldītiem budžetiem: mazinot vai zaudējot ienākumus no Kopienu vārdā tieši izveidotajiem pašu resursiem vai veicot nepamatotus izdevumus”.

               4.

               Ja kredītiestāde, dalībvalsts/valsts centrālā banka, Eiropas Centrālā banka vai dalībvalsts/prokuratūra/PGR uzzina par šādiem pārkāpumiem un darbībām, ļauj tām notikt un neizmeklē tās, šis fakts rada LESD 310. panta 5. un 6. punkta un LESD 325. panta 1., 2. un 3. punkta pārkāpumu, kolīdz tās atzīst, ka attiecīga kredītiestāde veic darbības, kas ir “pārkāpums” Regulas Nr. 2988/95 (2) 1. panta 2. punkta pārkāpuma dēļ.

               5.

               Atbildētājas rīcība, ar kuru tā noraidīja lūgumu veikt pasākumus, izraisīja tostarp to, ka:

                           (i)

                           šī lieta netika paziņota OLAF;

                           (ii)

                           netika uzsākta “pārkāpuma izmeklēšanas procedūra” pret kredītiestādi BCP;

                           (iii)

                           civiltiesu, kuras kopš 2010. gada 1. janvāra izskata prasību par zaudējumu atlīdzību pret BCP un citiem, nolēmuma pieņemšana tika atlikta;

                           (iv)

                           tās pārstāve – Banco de Portugal – netika galīgi notiesāta administratīvo tiesību strīdā, kas tika ierosināts 2015. gada 27. oktobrī un kuru pašlaik izskata Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintra [Sintras Administratīvā un nodokļu tiesa], kurā šajā ziņā vēl nav pieņēmusi nolēmumu.

               6.

               Objektivitātes principa pārkāpums, pilnvaru nelikumīga izmantošana un būtisks procesuāls pārkāpums, ko pieļāva atbildētājas pārstāve – Banco de Portugal.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV 2005, L 149, 22. lpp.).

      (2)  Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 312, 1. lpp.).


title: Lieta T-780/17: Prasība, kas celta 2017. gada 29. novembrī – U.S./ECB

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 29. novembrī – U.S./ECB
   (Lieta T-780/17)
   (2018/C 052/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: U.S. (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

         līdz ar to:

               —

               atcelt 2016. gada novērtējuma ziņojumu (par periodu no 2015. gada 1. septembra līdz 2016. gada 1. septembrim) un 2016. gada 15. decembra lēmumu attiecībā uz 2016. gada Annual salary and bonus review (“ASBR”), par ko prasītājam tika paziņots attiecīgi 2016. gada 30. novembrī un 2017. gada 9. janvārī;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 3. maija lēmumu, ar kuru tika noraidīti prasītāja 2017. gada 15. februāra un 2017. gada 9. marta administratīvās pārskatīšanas lūgumi;

               —

               atcelt ECB 2017. gada 12. septembra lēmumu, kas prasītājam tika paziņots 2017. gada 19. septembrī un ar kuru tika noraidīta prasītāja 2017. gada 7. jūlijā iesniegtā sūdzība;

               —

               uzdot atlīdzināt zaudējumus par ciesto kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus attiecībā uz 2016. gada novērtējuma ziņojuma atcelšanu.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu, jo prasītāja novērtējuma ziņojumā esot minēta vienīgi nekonkrēta, atkārtota un vispārēja kritika.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka strīdus ziņojumā esot pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana, prasītājs esot cietis no vardarbības, kā arī esot pārkāpts gan pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, gan labas pārvaldības princips.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, sagatavojot apstrīdēto ziņojumu, atbildētājs esot pieļāvis procesuālu pārkāpumu.

         Turklāt prasītājs izvirza arī pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka Algu un prēmiju ikgadējās pārskatīšanas pamatnostādnes ir prettiesiskas, kā arī tas, ka ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips saistībā ar pārskatīšanas lēmumu, kas attiecās uz 2016. gadu.