title: Lieta C-678/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. decembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz

   (Lieta C-678/15)
   (2016/C 106/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Mohammad Zadeh Khorassani

      Atbildētāja: Kathrin Pflanz

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pasūtījuma par ieguldījumu portfeļa pārvaldīšanu pieņemšana un nodošana (Finanšu instrumentu tirgus direktīvas 4. panta 1. punkta 9) apakšpunkts) ir ieguldījumu pakalpojums Finanšu instrumentu tirgus direktīvas (1) 4. panta 1. punkta 2) apakšpunkta pirmā teikuma, lasot to kopā ar I pielikuma A iedaļas 1) punktu, izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-110/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Asa /ITSB — Merck ( “FEMIFERAL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “FEMIFERAL” reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “Feminatal” un agrākas grafiskas preču zīmes “feminatal” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzība — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/15

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Asa/ITSB — Merck (“FEMIFERAL”)
   (Lieta T-110/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FEMIFERAL” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas vārdiskas preču zīmes “Feminatal” un agrākas grafiskas preču zīmes “feminatal” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 200/30
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Asa sp. z o.o. (Głubczyce, Polija) (pārstāvis — M. Chimiak, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Merck sp. z o. (Varšava, Polija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 19. novembra lēmumu lietā R 182/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Merck sp. z o.o. un Asa sp. z o.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Asa sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta T-411/13: Prasība, kas celta 2013. gada 5. augustā — T & L Sugars and Sidul Açúcares /Komisija

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 5. augustā — T & L Sugars and Sidul Açúcares/Komisija
   (Lieta T-411/13)
   2013/C 274/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: T & L Sugars Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) un Sidul Açúcares, Unipessoal Lda
       (Santa Iria de Azóia, Portugāle) (pārstāvji — D. Waelbroeck, lawyer, un D. Slater, Solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienība, kuru šajā lietā pārstāv Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt vairākas Komisijas regulas, ar kurām cukurniedru cukura pārstrādes uzņēmumiem tiek radīti nelabvēlīgi konkurences apstākļi, proti, i) Regulu Nr. 505/2013 (1) un Regulu Nr. 629/2013 (2), ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā, ii) Regulu Nr. 574/2013 (3) un Regulu Nr. 677/2013 (4), ar ko nosaka piešķīruma koeficientu par pieejamajiem ārpuskvotas cukura daudzumiem, ko ar samazinātu pārpalikuma maksājumu paredzēts pārdot Savienības tirgū, un iii) Regulu Nr. 460/2013 (5) par minimālā muitas nodokļa noteikšanu cukuram trešajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kā arī Regulu Nr. 542/2013 (6) par minimālā muitas nodokļa noteikšanu cukuram ceturtajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, un atzīt par pieņemamu un pamatotu iebildi par prettiesiskumu, kas celta saskaņā ar LESD 277. pantu pret Regulu Nr. 36/2013 (7), ar ko izsludina uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus pastāvīgajā konkursā 2012./2013. tirdzniecības gadam KN kodiem 1701 14 10 un 1701 99 10 atbilstīga cukura importam, piemērojot pazeminātu muitas nodokļa likmi;

               —

               pakārtoti, iebildi par prettiesiskumu, kas celta saskaņā ar LESD 277. pantu, pret Regulu Nr. 505/2013 un Regulu Nr. 629/2013, atzīt par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atzīt Regulas Nr. 1234/2007 (8) (Pārstrādātā regula) 186. panta a) punktu par prettiesisku saskaņā ar LESD 277. pantu, ciktāl ar to netiek pareizi transponētas attiecīgās Regulas Nr. 318/2006 (9) tiesību normas;

               —

               piespriest ES, ko pārstāv Komisija, atlīdzināt jebkurus zaudējumus, kas radušies prasītājām tāpēc, ka Komisija nav pildījusi savas juridiskās saistības, un noteikt šo kompensāciju par prasītājām nodarīto kaitējumu laikā no 2013. gada 1. aprīļa līdz 2013. gada 30. jūnijam EUR 42 261 036 apmērā, pieskaitot jebkādus pašreizējus zaudējumus, kas radušies vai radīsies prasītājām pēc minētā datuma, vai jebkuru citu naudas summu, kas atspoguļo prasītājiem radušos zaudējumus, vai zaudējumus, kas tiem radīsies un ko tie norādīs šī tiesas procesa laikā, it īpaši pienācīgi ņemt vērā turpmākus zaudējumus, visām iepriekš minētajām summām pieskaitot procentus no dienas, kad Tiesa pasludinās spriedumu, līdz faktiskās samaksas dienai, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza astoņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts nediskriminācijas princips, jo, pirmkārt, Regulā Nr. 505/3013 un Regulā Nr. 629/2013 esot paredzēts nemainīgs, vispārpiemērojams pārpalikuma maksājums EUR 177 un EUR 148 apmērā par tonnu — proti, mazāk kā puse no parastajiem EUR 500 par tonnu — kuru piemēro īpašiem daudzumiem (kopā 300 000 tonnām) cukura, sadalot tos vienlīdzīgi tikai starp cukurbiešu ražotājiem, kas iesnieguši pieteikumus. Otrkārt, Regulā Nr. 36/2013 esot noteikts nezināms, neparedzams muitas nodoklis, kas piemērojams tikai izsoles uzvarētājiem (kuri var būt cukurniedru pārstrādes uzņēmumi, cukurbiešu pārstrādātāji vai jebkura cita trešā persona), par neprecizētu kopējo apmēru.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Pārstrādātā regula, kā arī neesot atbilstoša juridiskā pamata, jo attiecībā uz Regulu Nr. 505/3013 un Regulu Nr. 629/2013 Komisijai nav nekādu pilnvaru palielināt kvotas un, gluži pretēji, Komisijai ir jānosaka lieli, preventīvi nodokļi par ārpuskvotas cukura laišanu ES tirgū. Attiecībā uz nodokļu izsolēm Komisijai noteikti nav pilnvaru vai varas noteikt šādu pasākumu, kāds nekad nav bijis paredzēts pamata tiesību aktos.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, jo Komisija esot radījusi sistēmu, atbilstoši kurai muitas nodokļi nav paredzami un netiek noteikti, piemērojot vienveidīgus, objektīvus kritērijus, bet drīzāk tiek noteikti, pamatojoties uz subjektīvu vēlmi maksāt (turklāt tādu tirgus dalībnieku vēlmi maksāt, uz kuriem šajā ziņā attiecas ļoti dažāda ietekme un stimuli), nepastāvot faktiskai saiknei ar faktiski ievestajām precēm.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips tiktāl, ciktāl Komisija viegli varēja pieņemt tādus mazāk ierobežojošus pasākumus nepietiekamā piedāvājuma novēršanai, kuri nebūtu nelabvēlīgi tikai pārstrādes uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar importu.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo prasītāji tiesiski pamatoti esot paļāvušies, ka Komisija izmantos Regulā Nr. 1234/2007 paredzētos veidus, lai atjaunotu rafinējamā niedru jēlcukura piedāvājumu. Prasītāji arī tiesiski paļāvušies, ka Komisija saglabās līdzsvaru starp pārstrādes uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar importu, un valsts cukura ražotājiem.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienācīgas rūpības un labas pārvaldības princips, jo cukura tirgus pārvaldībā Komisija vairākkārt pieļāvusi būtiskas kļūdas un nonākusi pretrunās pati ar sevi, kas labākajā gadījumā liecinot par izpratnes trūkumu par galvenajiem tirgus mehānismiem. Piemēram, tās bilance — kas ir viens no galvenajiem rīkiem intervences tirgū saturam un tempam — bija ar rupjām kļūdām un bija balstīta uz neskaidru metodiku. Vēl jo vairāk, Komisijas veiktās darbības bija acīmredzami nepiemērotas, ņemot vērā nepietiekamo piedāvājumu.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 39. pants, jo Komisija nav sasniegusi divus no šajā Līguma normā izvirzītajiem mērķiem.

               8)

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta [Komisijas] Regula Nr. 1006/2011 (10). Par balto cukuru piemērotie nodokļi patiešām ir tikai nedaudz lielāki nekā nodokļi par jēlcukuru; atšķirība ir tikai EUR 20 par tonnu. Tas ir klajā pretrunā EUR 80 atšķirībai starp parasto ievedmuitas nodokli par rafinētu cukuru (EUR 419) un rafinējamu jēlcukuru (EUR 339), kas noteikti [Komisijas] Regulā Nr. 1006/2011.
               Turklāt, pamatojot prasību atlīdzināt zaudējumus, prasītāji apgalvo, ka Komisija ar savu bezdarbību un neatbilstošo rīcību esot smagi un acīmredzami pārkāpusi rīcības brīvību, kas tai piešķirta Regulā Nr. 1234/2007. Turklāt ar to, ka Komisija nav veikusi piemērotus pasākumus, esot acīmredzami pārkāpta tiesību norma, ar ko “indivīdiem paredzēts piešķirt tiesības”. Komisija it īpaši esot pārkāpusi ES vispārējos tiesiskās noteiktības, nediskriminācijas, samērīguma un tiesiskās paļāvības principus un pienācīgas rūpības un labas pārvaldības pienākumu.

      (1)  Komisijas 2013. gada 31. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 505/2013, ar ko nosaka turpmākus ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā (OV L 147, 3. lpp.).

      (2)  Komisijas 2013. gada 28. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 629/2013, ar ko nosaka turpmākus ārkārtas pasākumus attiecībā uz ārpuskvotas cukura un izoglikozes laišanu Savienības tirgū ar samazinātu pārpalikuma maksājumu 2012./2013. tirdzniecības gadā (OV L 179, 55. lpp.).

      (3)  Komisijas 2013. gada 19. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 574/2013, ar ko nosaka piešķīruma koeficientu par pieejamajiem ārpuskvotas cukura daudzumiem, ko ar samazinātu pārpalikuma maksājumu paredzēts pārdot Savienības tirgū 2012./2013. tirdzniecības gadā (OV L 168, 29. lpp.).

      (4)  Komisijas 2013. gada 16. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 677/2013, ar ko nosaka piešķīruma koeficientu par pieejamajiem ārpuskvotas cukura daudzumiem, ko ar samazinātu pārpalikuma maksājumu paredzēts pārdot Savienības tirgū 2012./2013. tirdzniecības gadā (OV L 194, 5. lpp.).

      (5)  Komisijas 2013. gada 16. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 460/2013 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu cukuram trešajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kas uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 36/2013 (OV L 133, 20. lpp.).

      (6)  Komisijas 2013. gada 13. jūnija Regula (ES) Nr. 542/2013 par minimālā muitas nodokļa noteikšanu cukuram ceturtajai konkursa kārtai saskaņā ar konkursa procedūru, kas uzsākta ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 36/2013 (OV L 162, 7. lpp.).

      (7)  Komisijas 2013. gada 18. janvāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 36/2013, ar ko izsludina uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus pastāvīgajā konkursā 2012./2013. tirdzniecības gadam KN kodiem 1701 14 10 un 1701 99 10 atbilstīga cukura importam, piemērojot pazeminātu muitas nodokļa likmi (OV L 16, 7. lpp.).

      (8)  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (OV L 299, 1. lpp.).

      (9)  Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (OV L 58, 1. lpp.).

      (10)  Komisijas 2011. gada 27. septembra Regula (ES) Nr. 1006/2011, ar ko groza I pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 282, 1. lpp.).


title: Lieta C-484/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Spānija) — Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 10. septembrī iesniedza Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spānija) — Caixabank SA/Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa

   (Lieta C-484/13)
   2013/C 352/08
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caixabank SA

      Atbildētāji: Manuel María Rueda Ledesma, Rosario Mesa Mesa

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši direktīvas 6. panta 1. punktam, nolūkā nodrošināt patērētāju un lietotāju tiesību aizsardzību atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principiem, gadījumā, kad valsts tiesa izvērtē negodīga noteikuma par nokavējuma procentiem esamību hipotekārā kredīta līgumos, tai ir jāatzīst šis noteikums par spēkā neesošu un nesaistošu vai arī, gluži pretēji, tai ir jāgroza attiecīgais noteikums par procentiem, nosūtot jautājumu līguma izpildītājam vai aizdevējam procentu pārrēķināšanai?

               2)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrajā pārejas noteikumā ir ietverts skaidrs patērētāju interešu aizsardzības ierobežojums, netieši tiesai nosakot par pienākumu grozīt noteikumu par nokavējuma procentiem, kurš tiek uzskatīts par negodīgu, pārrēķinot noteiktos procentus un atstājot spēkā negodīgo aprēķinu, tā vietā, lai atzītu noteikumu par spēkā neesošu un patērētājam nesaistošu?

               3)

               Vai [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 Otrais pārejas noteikums, ciktāl ar to tiek traucēta līdzvērtības un efektivitātes principu piemērošana patērētāju tiesību aizsardzības jomā un notiek izvairīšanās no spēkā neesamības un saistoša spēka neesamības sankcijas piemērošanas noteikumiem par nokavējuma procentiem, kas tiek uzskatīti par negodīgiem un kas ir ietverti hipotekārā kredīta līgumos, kas ir noslēgti pirms [2013. gada] 14. maija Likuma 1/2013 spēkā stāšanās, ir pretrunā Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvai 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, īpaši tās 6. panta 1. punktam?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-422/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Computer Resources /Publikāciju birojs

text:
               1.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/13

         Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Computer Resources/Publikāciju birojs
   (Lieta T-422/11)
   2011/C 290/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Computer Resources International (Dommeldange, Luksemburga) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Publikāciju birojs

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2011. gada 22. jūlija lēmumu noraidīt prasītājas iesniegtos piedāvājumus atklātā publiskā iepirkuma procedūrā Nr. AO 10340 “Datorpakalpojumi — programmatūras izstrāde, uzturēšana, konsultācijas un palīdzība dažāda veida IT lietotnēm” (OV 2011/S 66-106099), un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs nav ievērojis būtisku formas prasību, jo apstrīdētajā lēmumā nav neviena argumenta par konkrētiem pamatiem, kādēļ līgumslēdzēja iestāde uzskatījusi, ka prasītājas piedāvājums esot nesamērīgi lēts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis Komisijas Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (1) 139. pantā paredzēto procedūru.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir nepareizi izmantojis procedūru vai lēmumu pieņēmis bez pienācīga juridiska pamata vai vismaz ir kļūdījies argumentācijā, jo prasītājas sniegtie paskaidrojumi nav saprasti un palikuši neatbildēti.

      (1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).


title: Lieta C-258/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Varas Cíveis de Lisboa (Portugāle) — Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, L.da / Instituto da Segurança Social, IP

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Varas Cíveis de Lisboa (Portugāle) — Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, L.da/Instituto da Segurança Social, IP

   (Lieta C-258/13)
   2013/C 215/08
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Varas Cíveis de Lisboa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Sociedade Agrícola e Imobiliária da Quinta de S. Paio, L.da

      Atbildētājs: Instituto da Segurança Social, IP

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (1) 47. pantam, kurā ir paredzētas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru no juridiskās palīdzības saņemšanas ir izslēgtas juridiskās personas, kuru saimnieciskā darbība ir orientēta uz peļņas gūšanu?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ir nodrošinātas, ja dalībvalsts tiesiskajā regulējumā, kaut arī tajā ir izslēgts, ka juridisko palīdzību saņem juridiskas personas, kuru saimnieciskā darbība ir orientēta uz peļņas gūšanu, tām tomēr ir automātiski garantēts atbrīvojums no valsts nodevas un citiem ar tiesvedību saistītiem izdevumiem uzņēmuma maksātnespējas vai maksātnespējas administrēšanas procesa piemērošanas gadījumā?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-294/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Nordmilch /ITSB ( Vitality ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes Vitality reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Nordmilch/ITSB (“Vitality”)
   (Lieta T-294/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Vitality’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 128/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nordmilch eG, Zeven (Vācija) (pārstāvis — R. Schneider, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 9. augusta lēmumu (lieta R 746/2004-4) attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “Vitality” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Nordmilch eG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-441/15: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Finanzgericht Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifa klasifikācija — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcijas 3824 90 97 un 2106 90 92 — Pulverveida izstrādājums, kas sastāv no kalcija karbonāta (95 %) un modificētas cietes (5 %)

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/18

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 9. februāra spriedums (Finanzgericht Bremen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Madaus GmbH/Hauptzollamt Bremen

   (Lieta C-441/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifa klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Pozīcijas 3824 90 97 un 2106 90 92 - Pulverveida izstrādājums, kas sastāv no kalcija karbonāta (95 %) un modificētas cietes (5 %))
   (2017/C 104/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Bremen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Madaus GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Bremen

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, redakcijā, kas izriet no Komisijas 2013. gada 4. oktobra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1001/2013, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds produkts kā pamatlietā, kas paredzēts kalcija tablešu ražošanai vienkāršu tablešu, putojošo tablešu un košļājamo tablešu formā un kas sastāv no ķīmiski viendabīga pulverveida kalcija karbonāta un tabletes formas labākas izveides nolūkā pievienotas modificētās cietes, un kura cietes saturs ir mazāks kā 5 masas procenti, ir klasificējams šīs nomenklatūras pozīcijā 2106.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lieta T-374/13: Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Moonlight /ITSB — Lampenwelt ( “Moon” )

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 17. jūlijā — Moonlight/ITSB — Lampenwelt (“Moon”)
   (Lieta T-374/13)
   2013/C 274/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Moonlight GmbH (Wehr, Vācija) (pārstāvji — H. Börjes-Pestalozza un M. Nielen, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lampenwelt GmbH & Co. KG (Schlitz, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 13. maija lēmumu lietā R 676/2012-4 un paredzēt ISTB pienākumu noraidīt pieteikumu par Kopienas preču zīmes Nr. 6 084 081 spēkā neesamības atzīšanu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “Moon” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 6 084 081

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Lampenwelt GmbH & Co. KG

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētie absolūtie spēkā neesamības pamati

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-426/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — Agencja Wydawnicza Technopol /ITSB ( 300 )

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. novembrī — Agencja Wydawnicza Technopol/ITSB (“300”)
   (Lieta T-426/07)
   (2008/C 22/88)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o., Częstochowa (Polija) (pārstāve — D. Rzazewska, radca prawny)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1275/2006-4 atcelt pilnā apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “300” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 28. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 875 416);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrāciju atteikt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta kļūdaina piemērošana, jo apzīmējums “300” attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām precēm nav nedz aprakstošs, nedz arī tam nav atšķirtspējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-43/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. jūnijā — Cerafogli /ECB

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/56

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. jūnijā — Cerafogli/ECB
   (Lieta F-43/10)
   ()
   2010/C 209/90
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Maria-Concetta Cerafogli (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   ECB lēmuma, ar kuru bija noraidītas prasītājas sūdzības attiecībā uz diskrimināciju un cieņas aizskaršanu viņas vadības uzvedības dēļ, atcelšana, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās Bankas 2009. gada 24. novembra lēmumu, ar kuru ir noraidītas prasītājas sūdzības attiecībā uz diskrimināciju un cieņas aizskaršanu viņas vadības uzvedības dēļ, un vajadzības gadījumā atcelt 2010. gada 24. marta lēmumu, ar kuru ir noraidīta ārkārtas pārsūdzība;

               —

               tādējādi apmierināt prasītājas prasības, kas ir izteiktas administratīvajā sūdzībā, un konkrētāk:

                           —

                           izbeigt jebkāda veida diskrimināciju un psiholoģisko vardarbību pret M. Cerafogli, vai tā būtu mutiska vai saistīta ar darbiem, kas tiek uzdoti, un to izpildes noteikumiem;

                           —

                           saņemt no G. kunga rakstisku atsaukumu viņa aizskarošajiem un draudošajiem paziņojumiem;

               —

               katrā ziņā saņemt atlīdzību par nodarīto morālo un materiālo kaitējumu;

               —

               piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest ECB iesniegt iekšējās administratīvās izmeklēšanas pilnīgu ziņojumu ar visiem tā pielikumiem, tai skaitā sēžu protokolus. Turklāt piespriest ECB iesniegt arī visu komunikāciju starp izmeklēšanas komisiju un valdi un/vai ECB prezidentu;

               —

               uzaicināt L. kundzi, agrāko atbildētājas padomnieci sociālajos jautājumos, kā liecinieci.


title: Apvienotās lietas T-492/13 un T-493/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. marta spriedums – Schmidt Spiele/ITSB (Galda spēles laukums attēls) Kopienas preču zīme — Kopienas grafisku preču zīmju, kurās ir attēlots galda spēles laukums, reģistrācijas pieteikumi — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/24

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. marta spriedums – Schmidt Spiele/ITSB (Galda spēles laukums attēls)
   (Apvienotās lietas T-492/13 un T-493/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafisku preču zīmju, kurās ir attēlots galda spēles laukums, reģistrācijas pieteikumi - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 7. panta 3. punkts)
   (2015/C 127/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schmidt Spiele GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – T. Sommer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 3. jūlija lēmumiem lietās R 1767/2012–1 un R 1768/2012–1 attiecībā uz pieteikumiem reģistrēt kā Kopienas preču zīmes grafiskus apzīmējumus, kuros ir attēlots galda spēles laukums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 3. jūlija lēmumus lietās R 1767/2012–1 un R 1768/2012–1 tiktāl, ciktāl ar tiem ir noraidītas Schmidt Spiele GmbH apelācijas sūdzības attiecībā uz citām precēm un citiem pakalpojumiem, kas nav “datori”, “datorspēļu (programmatūras); videospēļu programmatūras, kas ierakstītas kasetnēs, CD-ROM, kasetēs, lentēs un minidiskos”, “datoru programmatūras [ierakstītas programmas]; (lejupielādējamas) datorprogrammas; datoru programmatūras [ierakstītas programmas]”, kas ietilpst 9. klasē, “papīra izstrādājumi un kartons (kas ietverti 16. klasē); krāsu izdrukas”, kas ietilpst 16. klasē, “spēles, [tostarp elektroniskās spēles un videospēles], izņemot perifērās ierīces ārējiem ekrāniem vai monitoriem”, “spēļu kārtis”, “galda spēles; spēļu kārtis”, “pārnēsājamie aparāti elektronisko spēļu spēlēšanai”, “galda spēles” un “videospēles kā perifēras ārējiem ekrāniem vai monitoriem”, kas ietilpst 28. klasē, un “izklaide”, “izklaides pasākumu organizēšana un vadīšana” un “pakalpojumi atpūtas jomā”, kas ietilpst 41. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasības noraidīt;

               3)

               Schmidt Spiele atlīdzina pusi ITSB tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu. ITSB atlīdzina pusi Schmidt Spiele tiesāšanās izdevumu, kā arī sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 325, 9.11.2013.


title: Lieta C-213/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums ( Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira , Maria do Carmo Ferreira dos Santos , Rosa Fernanda Santos Ferreira / Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/57

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. jūnija rīkojums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fernando Casimiro dos Santos Ferreira, Maria do Carmo Ferreira dos Santos, Rosa Fernanda Santos Ferreira/Companhia de Seguros Allianz Portugal SA

   (Lieta C-213/12) (1)

   2013/C 225/113
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta T-826/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums – Spānija/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Uzņēmumu ienākuma nodokļa režīms, ar kuru uzņēmumiem rezidentiem nodokļu vajadzībām Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālās vērtības, kas rodas no kapitāla daļu iegādes uzņēmumos, kas ir rezidenti nodokļu vajadzībām ārvalstīs — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamības neesamība

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/28

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 27. februāra rīkojums – Spānija/Komisija
   (Lieta T-826/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Uzņēmumu ienākuma nodokļa režīms, ar kuru uzņēmumiem rezidentiem nodokļu vajadzībām Spānijā ir atļauts norakstīt nemateriālās vērtības, kas rodas no kapitāla daļu iegādes uzņēmumos, kas ir rezidenti nodokļu vajadzībām ārvalstīs - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Steidzamības neesamība)
   (2015/C 127/38)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – M. Sampol Pucurull)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky, C. Urraca Caviedes un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2014. gada 15. oktobra Lēmuma C (2014) 7280 final par valsts atbalstu SA.35550 (2013/C) (ex 2013/NN), ko īstenojusi Spānija – shēma finanšu nemateriālās vērtības norakstīšanai nodokļu vajadzībām saistībā ar kapitāla daļu iegādi ārvalstīs, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               atcelt 2015. gada 8. janvāra rīkojumu lietā T-826/14 R;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-295/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. maijā — Itālija/Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. maijā — Itālija/Komisija
   (Lieta T-295/13)
   2013/C 207/88
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — P. Gentili, avvocato dello Stato, un G. Palmieri)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 21. martā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 82 A publicētos labojumus paziņojumos par atklātajiem konkursiem EPSO/AD/177/10, EPSO/AD/178/10 un EPSO/AD/179/10;

               —

               līdz ar to atcelt labotos paziņojumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-275/13 Itālijas Republika/Komisija izklāstītajiem.


title: Lieta T-205/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. novembra spriedums — Ianniello /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Karjeras attīstības ziņojums — 2001./2002. gada novērtējums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/11

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 20. novembra spriedums — Ianniello/Komisija
   (Lieta T-205/04) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Karjeras attīstības ziņojums - 2001./2002. gada novērtējums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2008/C 8/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alessandro Ianniello, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall, pārstāvis, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasītāja karjeras attīstības ziņojuma par 2001./2002. gadu, kā arī iecēlējinstitūcijas 2004. gada 18. februāra lēmuma, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība, atcelšana, un, otrkārt, morālā kaitējuma atlīdzināšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-340/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. septembrī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/57

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. septembrī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-340/07)
   (2007/C 269/104)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājai summu EUR 172 588,62 apmērā, kas ir nesamaksātās pieļaujamās izmaksas, kuras prasītājai radušās saistībā ar līgumu Nr. EDC-53007 EEBO/27873;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt simbolisku summu EUR 1 000, kas atbilst prasītājas reputācijas un labas gribas kaitējumam;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt visus juridiskos un citus izdevumus, kā arī izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu, kas iesniegts saskaņā ar EKL 238. un 235. pantu, tiek prasīta kompensācija par zaudējumiem, kas nodarīti ar Komisijas 2003. gada 16. maija lēmumu lauzt ar Komisiju parakstīto līgumu Nr. EDC-53007 EEBO/27873 par projektu “e-Content Exposure and Business Opportunities” (“EEBO”), kas jāizpilda daudzgadu Kopienas programmā, lai uzlabotu Eiropas digitālā satura izstrādi un izmantošanu pasaules tīmeklī un veicinātu valodu dažādību informācijas sabiedrībā (2001-2005), un kura ieviešanā kā ārējie konsultanti darbojās M. Fischer un M. Marthinsen.
   Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzējas iestādes (DG INFSO) lēmumā lauzt līgumu ir acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kuru rezultātā tā nav izpildījusi savas līgumsaistības. Turklāt prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pārkāpjot labas pārvaldības un pārskatāmības principus, un ka vairākkārt konkrēti Komisijas pārstāvji nenovērsa iespējamu interešu konfliktu. Ņemot vērā iepriekš minēto, prasītāja uzskata, ka tai ir tiesības uz atlīdzību par sniegtajiem pakalpojumiem, kā arī par pieļaujamajām izmaksām, kas radušās līguma izpildē, ieskaitot procentus, kurus aprēķina, sākot no šo summu samaksas termiņa.


title: Lieta C-428/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports (Sociālā politika — Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība — Direktīva 2003/88/EK — Darba laika organizēšana — 1., 3. un 17. pants — Piemērošanas joma — Personu, ar kurām noslēgts līgums par saistībām izglītības jomā , veiktā gadījuma un sezonāla rakstura darbība — Šādu darbinieku darba laika brīvdienu un brīvā laika pavadīšanas centros ierobežošana ar 80 dienām gadā — Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz šiem darbiniekiem nav paredzēts minimālais ikdienas atpūtas laiks — 17. pantā paredzētās atkāpes — Nosacījumi — Līdzvērtīga kompensējoša atpūtas laikposma vai izņēmuma gadījumos pienācīgas aizsardzības nodrošināšana)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/20

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 14. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Union syndicale Solidaires Isère/Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports

   (Lieta C-428/09) (1)

   (Sociālā politika - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - Direktīva 2003/88/EK - Darba laika organizēšana - 1., 3. un 17. pants - Piemērošanas joma - Personu, ar kurām noslēgts “līgums par saistībām izglītības jomā”, veiktā gadījuma un sezonāla rakstura darbība - Šādu darbinieku darba laika brīvdienu un brīvā laika pavadīšanas centros ierobežošana ar 80 dienām gadā - Valsts tiesiskais regulējums, kurā attiecībā uz šiem darbiniekiem nav paredzēts minimālais ikdienas atpūtas laiks - 17. pantā paredzētās atkāpes - Nosacījumi - Līdzvērtīga kompensējoša atpūtas laikposma vai izņēmuma gadījumos pienācīgas aizsardzības nodrošināšana)
   2010/C 346/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Union Syndicale Solidaires Isere

      Atbildētājs: Premier ministre, Ministère du travail, des relations sociales, de la famille, de la solidarité et de la ville, Ministère de la santé et des sports

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Francija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.) 17. panta 1., 2. punkta un 3. punkta b) apakšpunkta, tos aplūkojot kopsakarā ar tās pašas direktīvas 1. panta 1. punktu, interpretācija — Personu, ar kurām noslēgts līgums par saistībām izglītības jomā, veiktā gadījuma un sezonāla rakstura darbība — Valsts tiesiskā regulējuma, saskaņā ar kuru šā personāla darba laiks brīvdienu un brīvā laika pavadīšanas centros nevar pārsniegt 80 dienas gadā, bet kurā nav nodrošināts minimālais ikdienas atpūtas laiks, atbilstība direktīvai — Jēdzieni “līdzvērtīgi kompensējoši atpūtas laikposmi” un “attiecīgajiem darba ņēmējiem nodrošinātā pienācīga aizsardzība”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               personas, ar kurām ir noslēgti tādi līgumi kā pamata lietā izskatāmie līgumi par saistībām izglītības jomā un kas veic gadījuma un sezonāla rakstura darbību brīvdienu un brīvā laika pavadīšanas centros, strādājot ne vairāk par 80 darba dienām gadā, ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem piemērošanas jomā;

               2)

               uz personām, ar kurām ir noslēgti tādi līgumi kā pamata lietā izskatāmie līgumi par saistībām izglītības jomā un kas veic gadījuma un sezonāla rakstura darbību brīvdienu un brīvā laika pavadīšanas centros, attiecas Direktīvas 2003/88 17. panta 3. punkta b) un/vai c) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
               Tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šo personu, ar kurām noslēgti iepriekš minētie līgumi, darbība ir ierobežota ar 80 darba dienām gadā, neatbilst šīs direktīvas 17. panta 2. punktā šīs atkāpes piemērošanai paredzētajiem nosacījumiem, atbilstoši kuriem attiecīgajiem darba ņēmējiem ir jāpiešķir līdzvērtīgi kompensējoši atpūtas laikposmi vai izņēmuma gadījumos, kad objektīvu iemeslu dēļ nav iespējams piešķirt līdzvērtīgus kompensējošus atpūtas laikposmus, attiecīgajiem darba ņēmējiem ir jānodrošina pienācīga aizsardzība.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-529/11: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums ( Upper Tribunal ( Immigration and Asylum Chamber ) London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani / Secretary of State for the Home Department (Personu brīva pārvietošanās — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 12. pants — Dalībvalsts valstspiederīgā šķirts laulātais, kas strādājis citā dalībvalstī — Pilngadīgs bērns, kas mācās uzņēmējā dalībvalstī — Vecāka, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās tiesības — Direktīva 2004/38/EK — 16.–18. pants — Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie, pastāvīgās uzturēšanās tiesības — Likumīga uzturēšanās — Uzturēšanās, pamatojoties uz minēto 12. pantu)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/13

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 8. maija spriedums (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-529/11) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 12. pants - Dalībvalsts valstspiederīgā šķirts laulātais, kas strādājis citā dalībvalstī - Pilngadīgs bērns, kas mācās uzņēmējā dalībvalstī - Vecāka, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās tiesības - Direktīva 2004/38/EK - 16.–18. pants - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie, pastāvīgās uzturēšanās tiesības - Likumīga uzturēšanās - Uzturēšanās, pamatojoties uz minēto 12. pantu)
   2013/C 225/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Atbildētājs: Secretary of State for the Home Department

      piedaloties: AIRE Centre

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 12. panta interpretācija — Trešās valsts pilsones, kas ir apgādniece savam bērnam, kuram ir 21 gads un kurš studē uzņēmējā dalībvalstī, uzturēšanās tiesības pēc viņas šķiršanās ar citas dalībvalsts pilsoni, kurš izmantojis savu pārvietošanās brīvību — Jēdziens “vecāks, kas ir bērna faktiskais apgādnieks” — Vērtēšanas kritēriji

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               bērna, kurš sasniedzis pilngadību un kurš ieguvis tiesības mācīties saskaņā ar Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/38/EK, 12. pantu, vecāks var turpināt gūt labumu no atvasinātajām uzturēšanās tiesībām atbilstoši šim pašam pantam, ja šim bērnam, lai turpinātu un pabeigtu mācības, vēl aizvien ir nepieciešama viņa klātbūtne un rūpes, kas ir jāizvērtē iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus tajā ierosinātās lietas apstākļus;

               2)

               Savienības pilsoņa ģimenes locekļu, kuri nav nevienas dalībvalsts valstspiederīgie, uzturēšanās laikposmi uzņēmējā dalībvalstī, kas balstīti vienīgi uz Regulas Nr. 1612/68, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/38, 12. pantu, neizpildot nosacījumus, lai iegūtu uzturēšanās tiesības saskaņā ar minēto direktīvu, nevar tikt ņemti vērā saistībā ar šo ģimenes locekļu pastāvīgo uzturēšanas tiesību iegūšanu šīs direktīvas izpratnē.

      (1)  OV C 370, 17.12.2011.


title: Lieta T-9/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. janvārī — Grupo Promer Mon-Graphic pret ITSB — PepsiCo ( Designs )

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/35

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. janvārī — Grupo Promer Mon-Graphic pret ITSB — PepsiCo (“Designs”)
   (Lieta T-9/07)
   (2007/C 56/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grupo Promer Mon-Graphic, SA, Sabadell (Spānija) (pārstāvis — R. Almaraz Palmero, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: PepsiCo, Inc., Ņujorka (ASV)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju trešās padomes 2006. gada 27. oktobra lēmumu lietā R 1001/2005-3;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (ITSB) un personai, kas iestājusies lietā Pepsico, Inc. atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Pirmās instances tiesā, un izdevumus, kas radušies saistībā ar procesu Apelāciju trešajā padomē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: reģistrēts Kopienas dizainparaugs attiecībā uz “reklāmas priekšmetiem attiecībā uz spēlēm” — Kopienas dizainparaugs Nr. 74463-1

      Kopienas dizainparauga īpašnieks: PepsiCo, Inc.

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, dizainparauga tiesības: reģistrēts Kopienas dizainparaugs attiecībā uz “metāla plāksnēm priekš spēlēm” — Kopienas dizainparauga Nr. 53186-1

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu un noraidīt lūgumu atzīt reģistrēto Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: apstrīdētajam Kopienas dizainparaugam Nr. 74463-1 nav novatorisma un individuāla rakstura salīdzinājumā ar reģistrēto Kopienas dizainparaugu Nr. 53186-1, saistībā ar kuru tika izvirzīta agrāka spāņu dizainparaugu prioritāte


title: Lieta C-434/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court of the United Kingdom 2009. gada 5. novembra rīkojumu — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Supreme Court of the United Kingdom2009. gada 5. novembra rīkojumu — Shirley McCarthy/Secretary of State for the Home Department

   (Lieta C-434/09)
   2010/C 11/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja:
      Shirley McCarthy

      Atbildētājs:
      Secretary of State for the Home Department

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai persona, kurai ir dubultā — Īrijas un Apvienotās Karalistes pilsonība, — kura visu savu mūžu ir uzturējusies Apvienotajā Karalistē, ir “saņēmēja” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (1) (turpmāk tekstā — “direktīva”) 3. panta izpratnē?

               2)

               Vai šāda persona apstākļos, kad viņa nevarēja izpildīt Direktīvas 2004/38/EK 7. panta prasības, ir “likumīgi uzturējusies” uzņēmējā dalībvalstī direktīvas 16. panta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta T-655/11: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – FSL u.c./Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Eiropas banānu tirgus Itālijā, Grieķijā un Portugālē — Cenu noteikšanas saskaņošana — Pierādījumu pieņemamība — Tiesības uz aizstāvību — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Pārkāpuma pierādīšana — Naudas soda apmēra aprēķins

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – FSL u.c./Komisija
   (Lieta T-655/11) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Eiropas banānu tirgus Itālijā, Grieķijā un Portugālē - Cenu noteikšanas saskaņošana - Pierādījumu pieņemamība - Tiesības uz aizstāvību - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Pārkāpuma pierādīšana - Naudas soda apmēra aprēķins)
   (2015/C 262/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: FSL Holdings (Antverpene, Beļģija), Firma Léon Van Parys (Antverpene) un Pacific Fruit Company Italy SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren un B. Gielen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Kellerbauer un A. Biolan)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Komisijas 2011. gada 12. oktobra Lēmumu C (2011) 7273, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu [lieta COMP/39482 – Eksotiskie augļi (banāni)] un, pakārtoti, prasība samazināt naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 12. oktobra Lēmuma C (2011) 7273, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu [lieta COMP/39482 – Eksotiskie augļi (banāni)] 1. pantu attiecībā uz laikposmu no 2004. gada 11. augusta līdz 2005. gada 19. janvārim, ciktāl tas attiecas uz FSL Holdings, Firma Léon Van Parys un Pacific Fruit Company Italy SpA;

               2)

               atcelt Lēmuma C (2011) 7273, galīgā redakcija, 2. pantu, ciktāl tajā FSL Holdings, Firma Léon Van Parys un Pacific Fruit Company Italy SpA piespriestā naudas soda apmērs ir noteikts EUR 8 9 19  000 apmērā;

               3)

               minētā lēmuma C (2011) 7273, galīgā redakcija, 2. pantā FSL Holdings, Firma Léon Van Parys un Pacific Fruit Company Italy SpA noteikt naudas sodu EUR 6 6 89  000 apmērā;

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               5)

               FSL Holdings, Firma Léon Van Parys un Pacific Fruit Company Italy sedz trešdaļu no saviem, kā arī atlīdzina pusi no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               Eiropas Komisija sedz pusi no saviem, kā arī atlīdzina divas trešdaļas no FSL Holdings, Firma Léon Van Parys un Pacific Fruit Company Italy tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 58, 25.2.2012.


title: Lieta T-398/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Stowarzyszenie Autorów ZAiKS /Komisija

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/53

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Stowarzyszenie Autorów “ZAiKS”/Komisija
   (Lieta T-398/08)
   (2008/C 285/94)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stowarzyszenie Autorów “ZAiKS” [Autoru apvienība], Varšava (Polija) (pārstāvji — B. Borkowska un M. Błeszyński, juriskonsulti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu un 4. panta 2. un 3. punktu (ciktāl tas attiecas uz 3. pantu);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC), ciktāl tas skar saskaņotu darbību, kas ir saistīta ar nosacījumiem attiecībā uz tiesībām publiski izpildīt skaņdarbus un attiecīgu autortiesību aģentūru licenču piešķiršanu un kas izpaužas biedru savstarpējās pārstāvniecības līgumos piemēroto biedru uzņemšanas ierobežojumu formā, kā tas ir paredzēts CISAC tipveida līgumā (Confédération internationale des sociétés d'auteurs et compositeurs — Starptautiskā autortiesību aizsardzības aģentūru apvienība, CISAC) vai kā to īsteno praksē.
   Prasītāja savu prasību pamato šādi:

               —

               nav līdzsvaroti sabalansēti visi būtiskie nosacījumi, lai pareizi interpretētu jēdzienu “saskaņota darbība”, jo nav pietiekami ņemti vērā faktiski apstākļi un vispār nav ņemti vērā savstarpēji nešķirami autortiesību izmantošanas elementi;

               —

               to pamatu nepareiza novērtēšana, uz kuriem balstās savstarpējās pārstāvniecības līgumos izvēlētais teritorialitātes princips;

               —

               pašreizējās autortiesību izmantošanas sistēmas iespējamo grozījumu seku nepareiza atspoguļošana un novērtēšana;

               —

               visu pierādīšanas līdzekļu nenovērtēšana lietā, netika ņemti vērā prasītājas norādītie fakti par autoru apvienības “ZAiKS” darbības īpatnībām un Polijas tiesību aktiem autortiesību izmantošanas jomā.


title: Lieta C-543/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 12. aprīļa rīkojums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 12. aprīļa rīkojums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)/Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

   (Lieta C-543/15) (1)

   (2016/C 279/36)
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta C-242/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Commerz Nederland NV , otrs lietas dalībnieks Havenbedrijf Rotterdam NV

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Commerz Nederland NV, otrs lietas dalībnieks Havenbedrijf Rotterdam NV

   (Lieta C-242/13)
   2013/C 207/38
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Commerz Nederland NV

      Otrs lietas dalībnieks: Havenbedrijf Rotterdam NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts uzņēmuma piešķirta galvojuma attiecināmība uz valsts pārvaldes iestādēm — kas ir prasīta, lai atbalstu varētu kvalificēt kā valsts atbalstu LESD 107. un 108. panta izpratnē — noteikti ir izslēgta gadījumā, kad šo galvojumu piešķīra kā šajā lietā valsts uzņēmuma (vienīgais) direktors, kurš, lai arī bija civiltiesiski pilnvarots, rīkojās vienpersoniski, apzināti slēpa galvojuma piešķiršanu un neievēroja valsts uzņēmuma statūtus, neprasot uzraudzības padomes piekrišanu, un turklāt, kad ir jāizdara pieņēmums, ka attiecīgā valsts pārvaldes struktūra (šajā lietā pašvaldība) nevēlējās piešķirt garantiju ?

               2)

               Ja minētie apstākļi neliedz attiecināt [galvojumu] uz valsts pārvaldi, vai šiem apstākļiem tad ir nozīmē, lai atbildētu uz jautājumu, vai galvojuma došana var tikt attiecināta uz valsts pārvaldi, vai tiesnesim jāveic novērtējums saskaņā ar pārējām norādēm par vai pret [galvojuma] attiecināmību uz valsts pārvaldi?


title: Lieta T-141/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. maija rīkojums – SolarWorld  u.c./Padome Pagaidu noregulējums — Dempings — Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports — Galīgais antidempinga maksājums — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/18

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. maija rīkojums – SolarWorld u.c./Padome
   (Lieta T-141/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Dempings - Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports - Galīgais antidempinga maksājums - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2014/C 235/23
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SolarWorld AG (Bonna, Vācija), Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Itālija) un Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvis – B. Driessen)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt Padomes 2013. gada 2. decembra Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1238/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (OV L 325, 1. lpp.), 3. panta izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-54/02 Vereins- und Westbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām — Vācija — Aizmugurisks process)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/13

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-54/02 Vereins- und Westbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām - Vācija - Aizmugurisks process)
   (2004/C 314/34)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-54/02 Vereins- und Westbank AG, ar juridisko adresi Hamburgā (Vācija), ko pārstāv advokātes J. Schulte, M. Ewen un A. Neus, kuras norādījušas adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju par lūgumu atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] (OV 2003., L 15, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs H. Jung, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmums 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] ir atceļams daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               2)

               Komisija sedz visus izdevumus.

      (1)  OV C 97, 20.4.2002.


title: Lieta T-744/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Puro Italian Style/EUIPO (“smartline”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “smartline” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. decembra spriedums – Puro Italian Style/EUIPO (“smartline”)
   (Lieta T-744/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “smartline” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 030/51)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Puro Italian Style SpA (Modène, Itālija) (pārstāvis – F. Terrano, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 2258/2014–1 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “smartline” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Puro Italian Style SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta T-747/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – EDF/Komisija

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/24

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – EDF/Komisija
   (Lieta T-747/15)
   (2016/C 078/35)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Électricité de France (EDF) (Parīze, Francija) (pārstāvis – M. Debroux, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt apstrīdētā lēmuma 1., 2., 3., 4. un 5. pantu, ņemot vērā būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu un kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1., 2. un 3. pantu, ciktāl summa, kuru EDF tika noteikts atlīdzināt, bija pārāk augsta, un

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs galvenos pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 266. pants.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots LESD 107. pants. Šis pamats ir sadalīts divās daļās.

                           —

                           Pirmā daļa, kas attiecas uz privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību, ir sadalīta piecās daļās:

                                       —

                                       pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija bez jebkāda attaisnojuma un pamatojuma neesot ņēmusi vērā vairākus dokumentus un materiālus, ko Francija un EDF tai esot pienācīgi darījušas zināmus;

                                       —

                                       otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisija sistemātiski esot sajaukusi aspektus, kas attiecīgi ir saistīti ar privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību un piemērošanu;

                                       —

                                       trešā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot izslēgusi informēta privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību tikai tāpēc, ka pasākuma pārbaudē papildus apsvērumiem, kuri attiecas uz tās kā akcionāra statusu, Francija esot ņēmusi vērā apsvērumus, kas attiecas uz tās kā publiskās iestādes statusu;

                                       —

                                       ceturtā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot noteikusi EDF individuālu pienākumu sagatavot formālu biznesa plānu, lai attaisnotu informēta privātā ieguldītāja kritērija piemērojamību;

                                       —

                                       piektā daļa, saskaņā ar kuru Komisija neesot ņēmusi vērā šī pasākuma raksturu un priekšmetu, kontekstu, kādā tas iekļaujas, kā arī izvirzīto mērķi un noteikumus, kādi ir piemērojami minētajam pasākumam.

                           —

                           Otrā daļa, kas attiecas uz privātā ieguldītāja kritērija piemērošanu, ir sadalīta trīs daļās:

                                       —

                                       pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija nepamatoti esot secinājusi, ka Oxera ziņojums nebija pieņemams kā pierādījums;

                                       —

                                       otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisijas metodoloģijā esot acīmredzamas kļūdas. Pirmkārt, Komisija neesot ņēmusi vērā ne tālaika kontekstu, ne kritērijus, ko tālaika ieguldītāji esot izvēlējušies. Otrkārt, tēze par “nodokļu dāvanu”, no kuras Komisija neatkāpjas, esot ne tikai kļūda tiesību piemērošanā, bet esot izraisījusi arī kļūdas ieguldījumu atbilstības vērtējumā. Treškārt, Komisija esot pavairojusi metodoloģiskās kļūdas, attiecībā uz katru no kurām pietiek pierādīt, ka Komisija nav acīmredzami pierādījusi, ka privātā ieguldītāja kritērijs neesot ticis piemērots;

                                       —

                                       trešā daļa par Komisijas pieļauto metodoloģisko kļūdu sekām.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums.

         Prasības pamatošanai prasītājs izvirza arī divus pakārtotus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz to, ka attiecībā uz lielāko daļu no iespējamā atbalsta esot iestājies noilgums. Šis pamats ir sadalīts divās daļās:

                           —

                           pirmā daļa, saskaņā ar kuru runa galvenokārt esot par pastāvošu atbalstu, kas izriet no pasākuma, kurš īstenots pirms Eiropas elektroenerģijas tirgus atvēršanas konkurencei;

                           —

                           otrā daļa, saskaņā ar kuru liela daļa apgalvotā atbalsta izrietot no pasākuma, kas īstenots vairāk nekā desmit gadus pirms pirmā pierādījumu savākšanas pasākuma.

               2.

               Otrais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, attiecas uz aprēķina kļūdām, kuras Komisija esot pieļāvusi, nosakot iespējamo atbalstu. Šis pamats ir sadalīts trīs daļās:

                           —

                           pirmā daļa, saskaņā ar kuru Komisija esot pieļāvusi kļūdas, kas attiecas uz atjaunošanai paredzēto uzkrājumu kopējo summu;

                           —

                           otrā daļa, saskaņā ar kuru Komisija esot pieļāvusi kļūdas, kas attiecas uz piemērojamo nodokļa likmi;

                           —

                           trešā daļa, saskaņā ar kuru apgalvotā atbalsta summa būtu jāpārskata, pamatojoties uz šiem koriģētajiem datiem.


title: Lieta C-468/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-367/12 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 28. augustā iesniedza MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/45

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-367/12 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 28. augustā iesniedza MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

   (Lieta C-468/13 P)
   2013/C 344/77
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (pārstāvis — K. Szamosi, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-367/12 un atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2012. gada 30. maija lēmumu lietā R 2532/2011-2 tiktāl, ciktāl personas, kas iestājusies lietā, apelācijas sūdzība ir noraidīta un personas, kas iestājusies lietā, iebildumu noraidīšana ir apstiprināta; vai, pakārtoti,

               —

               nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai galīgā sprieduma pasludināšanai un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka:

               —

               Vispārējās tiesas secinājumi attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas ITSB iesniegto argumentu pieņemamību, pirmkārt, ir neatbilstoši un, otrkārt, nepamatoti un nepareizi, tādējādi Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Reglamenta 44. pantu un Tiesas Statūtu 21. pantu;

               —

               nebija vajadzības un tiesiska pamata neņemt vērā apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesvedībā Vispārējā tiesā iesniegtos pierādījumus un tādēļ Vispārējā tiesa, uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas pierādījumi ir nepieņemami, esot pārkāpusi Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 65. panta 2. punktu un Reglamenta 135. panta 4. punktu;

               —

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulu par Kopienas preču zīmi, nosakot konkrēto sabiedrības daļu un tās nozīmību sajaukšanas iespējas vērtējumā;

               —

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulu par Kopienas preču zīmi un ieviesusi judikatūru, uzskatot, ka konkrētie pakalpojumi ir jāuzskata par identiskiem;

               —

               Vispārējā tiesa neesot veikusi skaidru un nodalītu vizuālo, fonētisko un konceptuālo aspektu līdzības vērtējumu un neesot izvērtējusi attiecīgos lietas apstākļus šī vērtējuma kontekstā un tādēļ Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulu par Kopienas preču zīmi;

               —

               Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesisko regulējumu, uzskatot, ka Apelāciju padome pareizi secinājusi, ka starp personas, kas iestājusies lietā, agrākajām preču zīmēm un apelācijas sūdzības iesniedzējas reģistrācijai pieteikto Kopienas preču zīmi pastāvot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-314/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fortress Participations /ITSB — Fortress Investment Group un Fortress Investment Group (UK) ( “FORTRESS” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. jūnijā — Fortress Participations/ITSB — Fortress Investment Group un Fortress Investment Group (UK) (“FORTRESS”)
   (Lieta T-314/11)
   2011/C 238/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fortress Participations BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji — M.L.J. van de Braak, lawyer, B. Ladas, Solicitor, un S. Malynicz, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Fortress Investment Group LLC (Ņujorka, ASV) un Fortress Investment Group (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 1. aprīļa lēmumu lietā R 354/2009-2; un

               —

               piespriest atbildētājam un pārējām lietas dalībniecēm atlīdzināt tiesāšanās izdevumus procesā Birojā un Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “FORTRESS” sarkanā, melnā un balta krāsā attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3398451

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Lietas dalībnieces, kas lūdza atzīt spēkā neesamību, atsaucās uz relatīviem spēkā neesamības pamatiem atbilstoši Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta c) apakšpunktam kopsakarā ar 8. panta 4. punktu. Tās atsaucās arī uz Apvienotās Karalistes nereģistrētām preču zīmēm “FORTRESS”, “FORTRESS INVESTMENTS” un “FORTRESS INVESTMENT GROUP” kas tiek izmantotas komercdarbībā.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pienācīgi izvērtējusi firmas vērtības, kuru nosaka tās klientūra, [goodwill] jautājumu atbilstoši Apvienotās Karalistes tiesiskajam regulējumam par maldinošu izmantošanu [passing off], un neesot pienācīgi izvērtējusi maldināšanas iespēju un no tās izrietošo kaitējumu.


title: Lieta T-94/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. marta spriedums — Centre de coordination Carrefour/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Valsts atbalsts Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem — Jauns Komisijas lēmums, kas pieņemts pēc daļējas atcelšanas, ko veikusi Tiesa — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/41

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. marta spriedums — Centre de coordination Carrefour/Komisija
   (Lieta T-94/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Valsts atbalsts Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem - Jauns Komisijas lēmums, kas pieņemts pēc daļējas atcelšanas, ko veikusi Tiesa - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   2010/C 113/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centre de coordination Carrefour SNC (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — X. Clarebout un K. Platteau, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — J.-P. Keppenne)

      Priekšmets

   Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmuma C(2007) 5416 (galīgā redakcija) attiecībā uz Beļģijas ieviesto atbalsta shēmu par labu Beļģijā reģistrētajiem koordinācijas centriem, kuru daļēji atcēla Eiropas Kopienu Tiesas 2006. gada 22. jūnija spriedums apvienotajās lietās C-182/03 un C-217/03 Beļģija un Forum 187/Komisija tiktāl, ciktāl tā paredz pārejas periodus, kuru laikā atsevišķi centri var turpināt izmantot apstrīdēto atbalsta shēmu, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Centre de coordination Carrefour SNC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 92, 12.04.2008.


title: Lieta C-121/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-109/09 Bernhard Rintisch /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-109/09 Bernhard Rintisch/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2012. gada 5. martā iesniedza Bernhard Rintisch

   (Lieta C-121/12 P)
   2012/C 165/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bernhard Rintisch (pārstāvis — A. Dreyer, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 16. decembra spriedumu lietā T-109/09;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pārsūdzētais spriedums ir atceļams, jo Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 74. panta 2. punktu [tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 76. panta 2. punkts] un esot notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka nospriežot, ka Apelāciju padome pamatoti nav ņēmusi vērā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtos dokumentus un pierādījumu, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 2. punktu. Vispārējā tiesa esot nepareizi nospriedusi, ka, atsakoties ņemt vērā minētos dokumentus, Apelāciju padome ir likumīgi atteikusies īstenot rīcības brīvību.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 11, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-282/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Bayer MaterialScience/Komisija Valsts atbalsts — Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam — Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/66

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūnija rīkojums – Bayer MaterialScience/Komisija
   (Lieta T-282/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Vācijas veiktie pasākumi no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un energoietilpīgu uzņēmumu atbalstam - Lēmums uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 294/80)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bayer MaterialScience AG (Leverkusen, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, L. Petersen, F.-A. Wesche, N. Wimmer un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz C. von. Donat un G. Quardt, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C(2013) 4424 final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar Vācijas Federatīvās Republikas īstenotajiem pasākumiem no atjaunojamajiem energoresursiem saražotās elektroenerģijas un lielo elektroenerģijas patērētāju atbalstam [valsts atbalsts SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedību lietā izbeigt;

               2)

               nelemt par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Bayer MaterialScience AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: lieta C-403/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Sumitomo Metal Industries Ltd, par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-67/00, T-68/00, T-71/00 un T-78/00 JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. un Sumimoto Metal Industries Ltd/Eiropas Kopienu Komisija

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/9

         Apelācija, ko 2004. gada 22. septembrī iesniedza Sumitomo Metal Industries Ltd, par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-67/00, T-68/00, T-71/00 un T-78/00 JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. un Sumimoto Metal Industries Ltd/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-403/04 P)
   (2004/C 284/19)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 22. septembrī ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-67/00, T-68/00, T-71/00 un T-78/00 JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. un Sumimoto Metal Industries Ltd pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Sumitomo Metal Industries Ltd, Osaka (Japāna), kuru pārstāv C. Vajda QC un G. Sproul, Solicitor.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               i)

               pieņemt izskatīšanai apelācijas sūdzību par spriedumu apvienotajās lietās T-67/00, T-68/00, T-71/00 un T-78/00 pilnīgi vai daļēji un atcelt šo spriedumu pilnīgi vai daļēji;

               ii)

               atcelt pilnīgi vai daļēji lēmuma 1. un 3. pantu, ciktāl tie attiecas uz SMI;

               iii)

               ja tas ir atbilstoši, piespriest Komisijai maksāt kompensāciju SMI par ECK 6. panta 1. punkta pārkāpumu kopsummā ne mazāk kā 1 01 23 32 EUR, ko veido 217 183 EUR (bankas garantijas papildus izmaksas), 620 249 EUR (papildus izmaksas par kavētiem procentu maksājumiem) un 175 000 EUR; un

               iv)

               piespriest Komisijai atlīdzināt SMI tiesvedības izdevumus Pirmās instances tiesā un Tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas spriedums atceļams šādu apsvērumu dēļ:

               a)

               Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, nosakot nepareizu pierādīšanas pienākumu lietā, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs pierādīja, ka Komisijas apgalvojums ir nesaderīgs ar apelācijas sūdzības iesniedzēja komerciālām interesēm un līdz ar to ir neloģisks;

               b)

               Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, nosakot nepareizu pierādīšanas pienākumu lietā, kurā dokumentārie pierādījumi ir neskaidri un apelācijas sūdzības iesniedzējs ir piedāvājis ticamu alternatīvu izskaidrojumu izvērtējamajām darbībām;

               c)

               Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, nosakot nepareizu pierādīšanas pienākumu lietā attiecībā uz pierādījumu apstiprināšanas pakāpi, lai pamatotu apstrīdētos iebildumus, kurus Komisija izmantoja kā galvenos pierādījumus, taču kuri nav ticami, ir ļoti neskaidri un ir pretrunā citiem pierādījumiem;

               d)

               Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, izvirzot pretrunīgus un nepiemērotus apsvērumus savos secinājumos par to, ka Becher kunga (Mannesmann darbinieks) 1997. gada 21. aprīļa paskaidrojumi varētu apstiprināt Verluca kunga, Vallourec Oil & Gas vadītāja, paskaidrojumus par iespējamajiem pārkāpumiem attiecībā uz projekta cauruļvadu.


title: Lieta C-539/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-539/07)
   (2008/C 37/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112” nenodrošinot to, ka tehnisko iespēju robežās informācija par zvanītāja atrašanās vietu tiek nodota iestādēm, kas nodrošina neatliekamo palīdzību, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek Direktīvas 2002/22/EK (1) 26. panta 3. punkts;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2002/22/EK transponēšanai beidzās 2003. gada 24. jūlijā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (OV L 108, 51. lpp.).


title: Lieta C-288/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Finanzgericht München (Vācija) – Medical Imaging Systems GmbH (MIS)/Hauptzollamt München

   (Lieta C-288/15)
   (2015/C 294/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht München

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Medical Imaging Systems GmbH (MIS)

      Atbildētājs: Hauptzollamt München

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai klasificēšanai Kombinētās nomenklatūras (1) apakšpozīcijā 6211 33 10 00 0 “[Apģērbs] darbam ražošanā un profesionālām vajadzībām” nozīmīgs ir tikai preces ārējais izskats vai izmantošanas mērķis vai arī, piemērojot Vispārīgo noteikumu 3. punkta b) apakšpunktu, ir jāņem vērā tās sastāvdaļas, kuras tai piešķir pamatīpašības?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), tās redakcija ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 927/2012 (OV L 304, 1. lpp.).


title: Lieta T-294/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Stepek /ITSB — Masters Golf Company ( GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN ) (Kopienas precu zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākā grafiskā preču zīme The Masters un Kopienas agrākā grafiskā preču zīme The Masters GOLF COMPANY — Apelāciju padomē iesniegtās apelācijas sūdzības atsaukšana — Izdevumi, kas radušies Apelāciju padomē)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/39

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. septembra rīkojums — Stepek/ITSB — Masters Golf Company (“GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN”)
   (Lieta T-294/07) (1)

   (Kopienas precu zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākā grafiskā preču zīme “The Masters’ un Kopienas agrākā grafiskā preču zīme “The Masters GOLF COMPANY’ - Apelāciju padomē iesniegtās apelācijas sūdzības atsaukšana - Izdevumi, kas radušies Apelāciju padomē)
   (2008/C 301/67)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wilhelm Stepek, Stadl-Paura (Austrija) (pārstāvji — H. Heigl, W. Berger un G. Lehner, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: The Masters Golf Company Ltd, Weston-Super-Mare (Apvienotā Karaliste)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 23. maija lēmumu lietā R 95/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Masters Golf Company Ltd un Wilhelm Stepek

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Wilhelm Stepek atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 6.10.2007.


title: Lieta C-43/09 P: Tiesas 2010. gada 22. janvāra rīkojums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija (Apelācija — Komisijas lēmums samazināt finanšu palīdzību, ko Kohēzijas fonds sākotnēji bija piešķīris Atēnu jaunās starptautiskās lidostas Spatā projektam — Prasība atcelt tiesību aktu — Atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās drošības un samērīguma principi — Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/13

         Tiesas 2010. gada 22. janvāra rīkojums — Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (lieta C-43/09 P) (1)

   (Apelācija - Komisijas lēmums samazināt finanšu palīdzību, ko Kohēzijas fonds sākotnēji bija piešķīris Atēnu jaunās starptautiskās lidostas Spatā projektam - Prasība atcelt tiesību aktu - Atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesiskās drošības un samērīguma principi - Apelācijas sūdzība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2010/C 134/19
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji — C. Meïdanis un M. Tassopoulou)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un B. Conte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 19. novembra spriedumu lietā T-404/05 Grieķija/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Komisijas 2005. gada 1. septembra Lēmumu E(2005) 3243, ar ko ir samazināta finanšu palīdzība, kuru Kohēzijas fonds sākotnēji bija piešķīris projektam Nr. 95/09/65/040 attiecībā uz jauno starptautisko Atēnu lidostu Spatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-614/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedumu lietā T-470/13 Merck KGaA/Eiropas Komisija 2016. gada 28. novembrī iesniedza Merck KGaA

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/40

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedumu lietā T-470/13 Merck KGaA/Eiropas Komisija 2016. gada 28. novembrī iesniedza Merck KGaA

   (Lieta C-614/16 P)
   (2017/C 030/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Merck KGaA (pārstāvji – B. Bär-Bouyssière, Rechtsanwalt, S. Smith, Solicitor, R. Kreisberger, Barrister, D. Mackersie, advokāte)

      Citas lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Generics (UK) Ltd.

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt sprieduma rezolutīvās daļas 1) punktu;

               —

               atcelt Lēmuma 1. panta 1. punktu un 2. panta 2. punktu, un 3. un 4. pantu, ciktāl tie ir adresēti Merck;

               —

               pakārtoti atcelt vai samazināt Merck uzlikto naudas sodu;

               —

               atcelt sprieduma rezolutīvās daļas 2) punktu un piespriest Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt Merck tiesāšanās izdevumus saistībā gan ar tiesvedību pirmajā instancē, gan apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmais apelācijas pamats ir tāds, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka patentu izlīgumi (turpmāk tekstā –“PI”), kas noslēgti starp Generics (UK) (turpmāk tekstā – “GUK”) un Lundbeck, ir ierobežojumi mērķa dēļ atbilstoši LESD 101. panta 1. punktam:

                           i.

                           Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies attiecībā uz piemērojamo tiesisko standartu un pareizo pieeju, lai noteiktu, vai PI varētu tikt uzskatīti par ierobežojumiem mērķa dēļ, it īpaši ņemot vērā lietā C-67/13 Cartes Bancaires atzītos tiesību principus;

                           ii.

                           Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, neanalizējot, vai PI redakcija atklāja pietiekamu kaitējumu.

                           iii.

                           Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, nospriežot, ka PI atklāja pietiekamu kaitējumu, jo tie bija līdzvērtīgi no tirgus izslēdzošiem līgumiem.

                           iv.

                           Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, nospriežot, ka PI atklāja pietiekamu kaitējumu, izvairoties no tiesāšanās, kuras iznākums bija neskaidrs.

                           v.

                           Ar piekto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, aplūkojot maksājumu GUK atbilstoši PI kā vienu no galvenajiem ierobežojuma mērķa dēļ elementiem.

                           vi.

                           Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, balstoties uz ar PI formulējumu nesaistītiem faktiem, lai pamatotu savu secinājumu par ierobežojumu mērķa dēļ.

                           vii.

                           Ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka PI saistībā ar EEZ pārsniedza Lundbeck patentu tvērumu.

               2.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējas otrais pamats ir par to, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka brīdī, kad PI tika noslēgti, GUK un Lundbeck bija potenciālās konkurentes:

                           viii.

                           Ar astoto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, neizvērtējot, vai Komisijas postulētie astoņi ceļi uz tirgu GUK ir ekonomiski dzīvotspējīgi vai praktiski iespējami pietiekami īsā laikā.

                           ix.

                           Ar devīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, pārliekot pierādīšanas pienākumu attiecībā uz potenciālo konkurenci.

                           x.

                           Ar desmito pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka fakts, ka puses noslēdza PI, bija būtisks potenciālās konkurences novērtēšanā.

                           xi.

                           Ar vienpadsmito pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, neatzīstot, ka potenciālās konkurences vērtējums nebija piemērots, veicot vērtējumu “mērķa dēļ”.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzējas trešais apelācijas pamats ir tāds, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atstājot spēkā naudas sodu, ko Komisija bija uzlikusi apelācijas sūdzības iesniedzējai.

                           xii.

                           Ar divpadsmito pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, secinot, ka Komisija bija pilnvarota uzlikt naudas sodu apelācijas sūdzības iesniedzējai vai alternatīvi uzlikt naudas sodu, kas nebija tikai simbolisks.