title: Lieta T-576/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. septembrī – Evropská vodní doprava-sped. u.c./Parlaments un Padome

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. septembrī – Evropská vodní doprava-sped. u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-576/20)
      (2020/C 433/68)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Evropská vodní doprava-sped. s. r. o. (Prāga, Čehijas Republika), Konakl s. r. o. (Klíčany, Čehijas Republika), Eurex AD s. r. o. (Děčín, Čehijas Republika), Ladislav Říha (Heřmanov, Čehijas Republika), Vladimír Hurych (Ústí nad Labem, Čehijas Republika) (pārstāvis – A. Verny, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasītāju prasījumi:

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Regulu (ES) 2020/1054 (1) par Regulas (EK) Nr. 561/2006 un Regulas (ES) Nr. 165/2014 grozījumiem, kas tika pieņemta, pamatojoties uz Direktīvu (ES) 2018/957 (2), ar ko groza Direktīvu 96/71/EK (3) par darba ņēmēju norīkošanu darbā;

                  —

                  atcelt Regulu (ES) 2020/1055 (4), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1071/2009, (EK) Nr. 1072/2009 un (ES) 1024/2012 un kas tika pieņemta, pamatojoties uz Direktīvu (ES) 2018/957, ar ko groza Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā;

                  —

                  atcelt Direktīvu (ES) 2020/1057 (5) par Direktīvu 96/71/EK un 2014/67/ES noteikumu īstenošanu un par grozījumiem Direktīvā 2006/22/EK (6), kas tika pieņemta, pamatojoties uz Direktīvu (ES) 2018/957, ar ko groza Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā;

                  —

                  ciktāl ir pieņemami, apvienot šo tiesvedību ar lietām C-626/18 un C-620/18 sprieduma taisīšanai, pēc analoģijas piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 68. pantu;

                  —

                  saskaņā ar Tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Eiropas Parlamentam un Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.
      Prasība, kas ir celta paredzētajā termiņā, galvenokārt attiecas uz pirmajos trīs prasības pieteikumā izvirzītajos pamatos minētajām Eiropas Parlamenta un Padomes tiesību normām, kas tika pieņemtas, pamatojoties uz Direktīvu (ES) 2018/957, ar ko groza Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā, jo tās diskriminējot prasītājus vai konkurences ziņā tām radot nelabvēlīgu stāvokli.
      Iepriekš minēto tiesību normu saturs sniedzot būtisku priekšrocību autotransporta nozarei tā sauktās “mobilitātes paketes” formā salīdzinājumā ar obligātajām tiesību normām, kas prasītājiem joprojām ir piemērojamas atbilstoši Direktīvai (ES) 2018/957.
      Pakārtoti – tāpat kā Polijas Republika lietā C-626/18 un Ungārijas Republika lietā C-620/18 prasītāji lūdz daļēji vai pakārtoti atcelt Direktīvu (ES) 2018/957 kopumā, jo šī direktīva esot tās izklāstītās diskriminācijas pamatā, kas esot radīta prasītāju pārstāvētajai pakalpojumu nozarei.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/1054 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko Regulu (EK) Nr. 561/2006 groza attiecībā uz minimālajām prasībām par maksimālajiem transportlīdzekļa ikdienas un iknedēļas vadīšanas laikiem, minimālajiem pārtraukumiem un ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmiem un ar ko Regulu (ES) Nr. 165/2014 groza attiecībā uz pozicionēšanu ar tahogrāfu palīdzību (OV 2020, L 249, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/957 (2018. gada 28. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 2018, L 137, 16. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV 1997, L 18, 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/1055 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1071/2009, (EK) Nr. 1072/2009 un (ES) Nr. 1024/2012, lai tās pielāgotu norisēm autotransporta nozarē (OV 2020, L 249, 17. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2020/1057 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko attiecībā uz izpildes nodrošināšanas prasībām groza Direktīvu 2006/22/EK un attiecībā uz Direktīvu 96/71/EK un Direktīvu 2014/67/ES nosaka īpašus noteikumus autotransporta nozarē strādājošo transportlīdzekļu vadītāju norīkošanai darbā, un groza Regulu (ES) Nr. 1024/2012 (OV 2012, L 249, 49. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/22/EK (2006. gada 15. marts) par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV 2006, L 102, 35. lpp.).


title: Lieta T-586/20: Prasība, kas celta 2020. gada 24. septembrī – MN/Eiropols

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/55

      Prasība, kas celta 2020. gada 24. septembrī – MN/Eiropols
      (Lieta T-586/20)
      (2020/C 433/69)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: MN (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 6. marta lēmumu nepagarināt viņa līgumu uz nenoteiktu laiku;

                  —

                  piespriest Eiropolam izmaksāt viņam 25 000 EUR kā kompensāciju par morālo kaitējumu, kas tam nodarīts ar apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka prasītāja līguma nepagarināšanas uz nenoteiktu laiku pamatojumam izmantotais kritērijs ir nelikumīgs, jo tas neļauj identificēt dienesta intereses.

                  2.

                  Otrais pamats ir, pakārtoti, par to, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.


title: Lieta T-608/20: Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – JD/EIB

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/56

      Prasība, kas celta 2020. gada 29. septembrī – JD/EIB
      (Lieta T-608/20)
      (2020/C 433/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JD (pārstāvji: H. Hansen, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam: (i) tiek prasīts parakstīt darba līguma papildinājumu, atsakoties no tiesībām uz garantētiem pabalstiem, un ii) tiek liegts uzsākt darbu civildienestā, ja vien viņš neparaksta minēto papildinājumu, kas izpaudās kā (a) atbildētājas 2020. gada 20. janvāra vēstule prasītājam, bet kas tika nosūtīta tikai ar 2020. gada 23. janvāra e-pastu, (b) apmaiņa ar e-pastiem starp atbildētāju un prasītāju laika posmā no 2020. gada 29. janvāra līdz 2020. gada 7. februārim un (c) atbildētājas 2020. gada 3. marta vēstule prasītājam;

                  —

                  atcelt lēmumu, kas tika pieņemts pēc administratīvās pārskatīšanas, ar kuru tika apstiprināts sākotnējais lēmums, kas izpaudās kā atbildētājas 2020. gada 18. jūnija vēstule prasītāja advokātam, bet kas tika nosūtīta tikai pa e-pastu 2020. gada 19. jūnijā;

                  —

                  līdz ar to piespriest atbildētājai atsaukt 2020. gada 20. janvāra un 2020. gada 18. jūnija vēstules, kā arī saistīto prasību par to, lai prasītājs paraksta attiecīgo papildinājumu kā priekšnoteikumu darba uzsākšanai civildienestā;

                  —

                  labot atbildētājas arodslimību ārsta izsniegtu medicīnisko izziņu, kas datēta ar 2020. gada 10. janvāri un nosūtīta prasītājam pa e-pastu tajā pašā dienā, ciktāl tajā nebija jāiekļauj klauzula, kurā ir runa par tādu iepriekš pastāvošu veselības stāvokli, kas nākotnē varētu izraisīt invaliditāti;

                  —

                  un, primāri, piespriest atbildētājai nodrošināt prasītājam reālu iespēju uzsākt dienestu EIB, izmaksājot viņam atalgojumu un pabalstus ar atpakaļejošu datumu sākot no līguma stāšanās spēkā datuma, t.i., 2020. gada 1. februāra, vai, alternatīvi, izmaksāt šādu kompensāciju:

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam zaudējumus četru gadu darba algu apmērā, t.i., 367 499,52 EUR;

                  —

                  katrā ziņā piespriest izmaksāt šādu kompensāciju:

                              —

                              piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam 20 000 EUR kā morālo kaitējumu;

                              —

                              piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam 2 104,19 EUR kā kompensāciju par pārcelšanās izdevumiem;

                              —

                              piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam 15 312,48 EUR kā kompensāciju par nesamaksāto iekārtošanās pabalstu;

                              —

                              katrā ziņā piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam 15 000 EUR kā kompensāciju par juridisko pakalpojumu izmaksām, kas bija radušās saistībā ar konsultācijām, kuras tika saņemtas pirms šīs prasības celšanas, ciktāl šīs izmaksas nav ietvertas prasītāja atlīdzināmajos tiesāšanās izdevumos, prasītājam skaidri paturot tiesības tiesvedības laikā palielināt šo prasījumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un

                  —

                  saglabāt prasītājam visas tiesības.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Par pirmo pamatu, kurš ir balstīts uz būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka arodslimību ārsta 2020. gada 10. janvāra medicīniskajā izziņā bija prasītāja personas dati, kas pārsniedza to, kas bija jāatklāj saskaņā ar piemērojamo tiesisko regulējumu.

                  2.

                  Otrais pamats, ar kuru tiek apgalvots tiesību normas, kas attiecas uz Līgumu piemērošanu, pārkāpums.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka nebija tiesiska pamata nemaksāt prasītājam pabalstus vai nepiemērot apdrošināšanas shēmu;

                              —

                              Prasītājs turklāt apgalvo, ka atbildētāja kļūdaini interpretēja Pensiju shēmas noteikumu 6–1. pantu, izmantojot argumentu, kas bija balstīts uz Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 32. pantu;

                              —

                              Turklāt tiek apgalvots, ka atbildētājas Pensiju shēmas noteikumu 6–1. panta interpretācija nav saderīga ar (i) teksta sastādīšanas vēsturi un (ii) pašas atbildētājas saziņu ar darbiniekiem.

                  3.

                  Trešais pamats, ar kuru tiek apgalvots tiesību normas, kas attiecas uz Līgumu piemērošanu, pārkāpums.

                              —

                              Ar šo pamatu prasītājs apgalvo, ka atbildētājai nav juridiska pamata prasīt, lai viņš paraksta darba līguma pielikumu, saskaņā ar kuru viņš atsakās no noteiktām sociālā nodrošinājuma tiesībām.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti Līgumi un it īpaši dažādi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumi.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka atbildētājas rīcība ir diskriminējoša un ka tā pārkāpj Hartas 21. panta 1. punktu un 34. panta 1. punktu;

                              —

                              Esot tikušas pārkāptas prasītāja procesuālās tiesības saskaņā ar Hartas 41. pantu un viņa tiesības piekļūt dokumentiem saskaņā ar Hartas 42. pantu;

                              —

                              Turklāt esot tikušas pārkāptas arī Hartā paredzētās prasītāja tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu.

                  5.

                  Par piekto pamatu, kurš ir balstīts uz būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka pirmsnodarbinātības medicīniskā pārbaude ir jāveic, personīgi izejot medicīnisko pārbaudi, kas šajā gadījumā nenotika.

                  6.

                  Par sesto pamatu, kurš ir balstīts uz vēl citiem būtiskiem procedūras noteikumu pārkāpumiem.

                              —

                              Tiek apgalvots, ka apstrīdēto apstiprinošo lēmumu pieņēma personas, kurām, iespējams, tika deleģētas EIB prezidenta pārskatīšanas pilnvaras, lai gan šādai deleģēšanai nebija juridiska pamata;

                              —

                              Pakārtoti, pieņemot, ka EIB prezidentam bija iespēja likumīgi deleģēt savas pārskatīšanas pilnvaras, apstrīdētais apstiprinošais lēmums ir jāatceļ, jo to pieņēma personas, kuras atradās interešu konflikta situācijā un tādējādi nebija objektīvas. Līdz ar to netika ievērots labas pārvaldības princips un prasības, kas izriet no Hartas 41. panta.

                  7.

                  Septītais pamats, ar kuru prasītājs atsaucas uz tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kurus viņš vēlējās izmantot šajā lietā.

                              —

                              Prasītājs kā galveno prasījumu lūdz izpildīt viņa līgumu, t.i., atļaut viņam uzsākt dienestu ar atpakaļejošu algas izmaksu;

                              —

                              Pakārtoti, prasītājs lūdz piespriest viņam izmaksāt zaudējumu atlīdzību, kas ir līdzvērtīga algas summai par termiņu, par kuru puses ir vienojušās;

                              —

                              Katrā ziņā, t.i., neatkarīgi no tā, vai Tiesa apmierinās prasītāja galveno vai pakārtoto prasījumu par tiesiskās aizsardzības līdzekli, prasītājs lūdz viņam piespriest zaudējumu atlīdzību par dažādiem zaudējumiem, kas radušies atbildētājas rīcības un prettiesisku lēmumu dēļ.


title: Lieta T-614/20: Prasība, kas celta 2020. gada 1. oktobrī – Casino, Guichard-Perrachon/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/58

      Prasība, kas celta 2020. gada 1. oktobrī – Casino, Guichard-Perrachon/Komisija
      (Lieta T-614/20)
      (2020/C 433/72)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francija) (pārstāvji: O. de Juvigny, A. Sunderland, I. Simic un G. Aubron, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 23. jūlija Lēmumu C(2020) 5192 final;

                  —

                  piespriest Komisijai segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo tas esot pieņemts, balstoties uz dokumentiem, kurus Komisijai ieguvusi saistībā ar sākotnējām pārbaudēm, kas veiktas, pamatojoties uz prettiesiskiem lēmumiem, par kuriem celtas prasības atcelt tiesību aktu lietās T-249/17, Casino, Guichard-Perrachon/Komisija, un T-538/19, Casino, Guichard-Perrachon/Komisija.


title: Lieta T-618/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – FZ u.c./Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/59

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – FZ u.c./Komisija
      (Lieta T-618/20)
      (2020/C 433/73)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FZ un 17 citi prasītāji (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmumu, ar ko apstiprinātas prasītāju algas lapas par 2019. gada decembri, ciktāl tajā pirmoreiz un ar atpakaļejošu spēku – attiecīgi no 2019. gada 1. aprīļa un 1. jūlija – ir piemēroti korekcijas koeficienti;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza pamatus, ar kuriem tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 64. un 65. pants, ka nav ievērots princips par vienlīdzīgu attieksmi pirktspējas līdzvērtības ziņā, un ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
      Prasītāji uzskata – lai noteiktu korekcijas koeficientu, kas piemērojams attiecīgajam prasītāju atalgojumam ārpus Savienības, Eurostat ir jāievāc konkrēti dati no viņu dienesta vietas, ievērojot Civildienesta noteikumu 64. un 65. panta piemērošanas kārtību, kura izklāstīta to XI pielikumā.
      Viņi arī apgalvo, ka koeficienti, kas noteikti, pamatojoties uz starptautisko nolīgumu par sadarbību starp Eurostat, ESAO un ANO, laikā no 2018. gada janvāra līdz 2019. gada janvārim samazinājās no 239,7 līdz 94,0, lai gan tajā pašā laikposmā ANO personāla atalgojumam piemērotie koeficienti tika palielināti, ņemot vērā inflāciju. 2017. gadā, augstas inflācijas apstākļos, Kongo franka (CDF) vērtība esot ievērojami samazinājusies attiecībā pret dolāru (USD) un euro, un, kā liecinot SVF dati, rezultātā ievērojami pieauga arī cenas USD izteiksmē.
      Prasītāji norāda, ka atbildētāja nav paskaidrojusi, kā piemērotajos koeficientos ir ņemti vērā šie būtiskie faktori.


title: Lieta T-619/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – FJ u.c./EĀDD

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/60

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – FJ u.c./EĀDD
      (Lieta T-619/20)
      (2020/C 433/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: FJ un pieci citi prasītāji (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt prasītāju algas lapas par 2019. gada decembri, ciktāl tajās pirmoreiz un ar atpakaļejošu spēku – attiecīgi no 2019. gada 1. aprīļa un 1. jūlija – ir piemēroti korekcijas koeficienti;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza pamatus, ar kuriem tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 64. un 65. pants, ka nav ievērots princips par vienlīdzīgu attieksmi pirktspējas līdzvērtības ziņā, un ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.
      Prasītāji uzskata – lai noteiktu korekcijas koeficientu, kas piemērojams attiecīgajam prasītāju atalgojumam ārpus Savienības, Eurostat ir jāievāc konkrēti dati no viņu dienesta vietas, ievērojot Civildienesta noteikumu 64. un 65. panta piemērošanas kārtību, kura izklāstīta to XI pielikumā.
      Viņi arī apgalvo, ka koeficienti, kas noteikti, pamatojoties uz starptautisko nolīgumu par sadarbību starp Eurostat, ESAO un ANO, laikā no 2018. gada janvāra līdz 2019. gada janvārim samazinājās no 239,7 līdz 94,0, lai gan tajā pašā laikposmā ANO personāla atalgojumam piemērotie koeficienti tika palielināti, ņemot vērā inflāciju. 2017. gadā, augstas inflācijas apstākļos, Kongo franka (CDF) vērtība esot ievērojami samazinājusies attiecībā pret dolāru (USD) un euro, un, kā liecinot SVF dati, rezultātā ievērojami pieauga arī cenas USD izteiksmē.
      Prasītāji norāda, ka atbildētāja nav paskaidrojusi, kā piemērotajos koeficientos ir ņemti vērā šie būtiskie faktori.


title: Lieta T-625/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/60

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. oktobrī – Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija
      (Lieta T-625/20)
      (2020/C 433/75)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Les Mousquetaires (Parīze, Francija), ITM Entreprises (Parīze) (pārstāvji: N. Jalabert-Doury un K. Mebarek, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2020. gada 23. jūlija lēmumu par Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta piemērošanas procedūru (Lieta AT.40466 – Alliance Casino un Intermarché);

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza vienu vienīgu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka nav ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101. un 102.] pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 18. panta 3. punkts un ka trūkst tiesiskā pamata, jo ar apstrīdēto lēmumu prasītājām esot uzlikts pienākums identificēt sanāksmes un atkārtoti iesniegt dokumentus, kurus Komisija jau saņēmusi, bet kuru izmantošanu Eiropas Savienības Vispārējā tiesa ir noraidījusi.


title: Lieta T-629/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. oktobrī – Delifruit/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/61

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. oktobrī – Delifruit/Komisija
      (Lieta T-629/20)
      (2020/C 433/76)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Delifruit, SA (Guayaquil, Ekvadora) (pārstāvji: K. Van Maldegem, P. Sellar un S. Saez Moreno, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasības pieteikumu par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto tiesību aktu, kas grozīts ar Labojumu Komisijas Regulā (ES) 2020/1085, ciktāl ar to hlorpirifosa maksimālais atlieku līmenis banānos ir noteikts 0,01 mg/kg, un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas Regulu (ES) 2020/1085 (2020. gada 23. jūlijs), ar ko attiecībā uz hlorpirifosa un hlorpirifosmetila maksimālajiem atlieku līmeņiem noteiktos produktos vai uz tiem groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 396/2005 II un V pielikumu (1), kas labota ar Labojumu Komisijas Regulā (ES) 2020/1085 (2).
      Prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, vērtējumā, kura noslēgumā tika pieņemts apstrīdētais tiesību akts, neņemdama vērā būtisku faktoru (neatkarīgu pētījumu, kurā atspēkots viens no apgalvotajiem iemesliem maksimālā atlieku līmeņa ierobežojuma noteikšanai) un, šādi rīkodamās, turklāt ir pārkāpusi Regulas 396/2005 14. panta 2. punkta a) un f) apakšpunktu, atbilstoši kuriem tai ir jāņem vērā visi atbilstošie un pieejamie dati.

         (1)  OV 2020, L 239, 7. lpp.

         (2)  OV 2020, L 245, 31. lpp.


title: Lieta T-638/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. oktobrī – JP/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/62

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. oktobrī – JP/Komisija
      (Lieta T-638/20)
      (2020/C 433/77)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: JP (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt 2019. gada 17. jūlija lēmumu, ar ko prasītājs nav ietverts konkursa EPSO/AD/363/18 – Administratori (AD7) sekmīgo kandidātu rezerves sarakstā, kā arī 2019. gada 10. decembra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums pārskatīt minēto lēmumu;

                  —

                  atcelt 2020. gada 7. jūlija lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2002. gada 5. marta sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam nodarīto kaitējumu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pirmkārt, ir pārkāpts princips, saskaņā ar kuru atlases komisijas locekļiem ir jābūt iemaņām, kas ir nepieciešamas, lai objektīvi novērtētu kandidāta sniegumu un profesionālo kvalifikāciju ar attiecīgo specialitāti saistītajā intervijā, otrkārt, ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un, visbeidzot, ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts princips, saskaņā ar kuru atlases komisijas sastāvam ir jābūt pietiekami stabilam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.


title: Lieta T-639/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. oktobrī – TIB Chemicals/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/62

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. oktobrī – TIB Chemicals/Komisija
      (Lieta T-639/20)
      (2020/C 433/78)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TIB Chemicals AG (Manheima, Vācija) (pārstāvis: K. Fischer, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2020/1182 (1) (2020. gada 19. maijs), ciktāl tā attiecas uz vielu dioktilalvas dilaurāts; [1] bis(kokoaciloksi) dioktilstannāna atvasinājumi [2] un ciktāl ar to ir grozīts Regulas (EK) Nr. 1272/2008 (2) VI pielikums, iekļaujot šo vielu kopā ar attiecīgajiem klasifikācijas un marķējuma elementiem Regulas (EK) Nr. 1272/2008 VI pielikuma 3. daļas 3. tabulā; un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1272/2008 37. panta 1. un 5. punkts kopsakarā ar tās VI pielikuma 2. daļu, jo netika izskatīta REACH reģistrācijas lietā pieejamā informācija par šo vielu. Tā ir uzskatāma par acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1272/2008 5., 9., 36. un 37. pants kopsakarā ar tās I pielikuma 1. daļu (1.1.1.3. iedaļa) un 3. daļu (3.7.2.2. un 3.7.2.3. iedaļa), jo nozīmīgā pieejamā informācija netika pienācīgi izpētīta, novērtēta un ņemta vērā atbilstoši pamatotiem zinātniskiem principiem.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1272/2008 5., 36. un 37. pants kopsakarā ar tās I pielikuma 1. daļu (1.1.1.3. iedaļa) un 3. daļu (3.7.2.2. un 3.7.2.3. iedaļa), jo izmantotās savstarpējās atsauces (read-across) nebija zinātniski pietiekami pamatotas un Komisija nepareizi novērtēja pieejamo pierādījumu nozīmīgumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, tika pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1272/2008 36. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 37. panta 5. punkts kopsakarā ar tās I pielikuma 3. daļas 3.7. iedaļu, jo Komisija nespēja sniegt skaidrus zinātniskus pierādījumus, ka konkrētā viela atbilst attiecīgajai reproduktīvā toksiskuma klasifikācijai (1B kategorija) un STOT RE1.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, tika pārkāpts samērīguma princips, jo attiecīgās vielas klasifikācija nav nedz piemērota, nedz nepieciešama. Konkrēti, prasītājai bija liegta iespēja sniegt attaisnojošu informāciju.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ir pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1272/2008 37. panta 4. punktu un nav ievērojusi prasītājas tiesības uz labu pārvaldību un prasītājas tiesības tikt uzklausītai. Konkrēti, prasītājai nav tikusi dota pienācīga iespēja sniegt lietderīgus komentārus par pašu riska novērtēšanas komitejas atzinumu un pierādīt, ka no zinātnes skatupunkta šis atzinums ir nepareizs.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu bez iepriekšējas ietekmes novērtējuma veikšanas un dokumentēšanas, Komisija nav ievērojusi savas saistības, kuras ir paredzētas Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu.

         (1)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2020/1182 (2020. gada 19. maijs), ar ko, to pielāgojot zinātnes un tehnikas attīstībai, groza VI pielikuma 3. daļu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (OV 2020, L 261, 2. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1272/2008 (2008. gada 16. decembris) par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu un ar ko groza un atceļ Direktīvas 67/548/EEK un 1999/45/EK un groza Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (OV 2008, L 353, 1. lpp.).


title: Lieta T-646/20: Prasība, kas celta 2020. gada 23. oktobrī – NG u.c./Parlaments un Padome

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/64

      Prasība, kas celta 2020. gada 23. oktobrī – NG u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-646/20)
      (2020/C 433/79)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: NG un 17 citi prasītāji (pārstāvis: R. Martens, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/1054 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko Regulu (EK) Nr. 561/2006 groza attiecībā uz minimālajām prasībām par maksimālajiem transportlīdzekļa ikdienas un iknedēļas vadīšanas laikiem, minimālajiem pārtraukumiem un ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmiem un ar ko Regulu (ES) Nr. 165/2014 groza attiecībā uz pozicionēšanu ar tahogrāfu palīdzību, 1. panta 6. punkta c) un d) apakšpunktu;

                  —

                  piespriest atbildētājiem atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, par kuriem lēmuma pieņemšana tika atlikta pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LES 2. pants, 4. panta 2. punkts un 9. pants, LESD 18. un 95. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pants un vienlīdzības princips, kā arī nediskriminācijas princips – kā vispārējie Savienības tiesību principi – , lasot tos kopsakarā ar LES 5. panta 4. punktu, kā arī samērīguma princips – kā vispārējais Savienības tiesību princips – saistībā ar diskrimināciju pēc būtības un netiešu diskrimināciju.

                  2.

                  Otrais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LESD 26. un 56. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants un 52. panta 1. punkts, lasot tos kopsakarā ar LES 5. panta 4. punktu, un samērīguma princips – kā vispārējais Savienības tiesību princips – saistībā ar pakalpojumu sniegšanas brīvības un uzņēmējdarbības brīvības prettiesisku ierobežošanu.

                  3.

                  Trešais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LES 3. panta 3. punkts, LESD 11. un 191. pants, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pants, ciktāl tiekot apdraudēta vides saglabāšana, aizsardzība un kvalitātes uzlabošana.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts, LESD 2. protokola 5. pants, Iestāžu nolīgums par labāku likumdošanas procesu un neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu tādēļ, ka neesot detalizēti norādīti iemesli un neesot veikts ietekmes uz vidi novērtējums.

                  5.

                  Piektais pamats ir par to, ka esot pārkāpts LESD 91. un 94. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. pants, lasīts kopsakarā ar pamattiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kas garantētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantā un kas ir Savienības vispārējo tiesību princips, ciktāl esot būtiski ietekmēts dzīves un nodarbinātības līmenis, kā arī pieļauta nelikumīga iejaukšanās privātajā un ģimenes dzīvē.


title: Lieta T-653/20: Prasība, kas celta 2020. gada 28. oktobrī – Mylan Ireland/EMA

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/65

      Prasība, kas celta 2020. gada 28. oktobrī – Mylan Ireland/EMA

      (Lieta T-653/20)
      (2020/C 433/81)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Mylan Ireland Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvis: O. Swens, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu un pamatotu prasītājas izvirzīto iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz Cilvēkiem paredzēto zāļu komitejas (CHMP) secinājumu par Sanofi kā jaunas aktīvās vielas statusu, kā tas minēts 2013. gada 26. augusta lēmumā, ar kuru AubagioTM – Teriflunomide ir tikusi piešķirta tirdzniecības atļauja;

                  —

                  atcelt EMA2020. gada 18. augusta lēmumu, ar kuru nav apstiprināts Mylan pieteikums par reģistrācijas apliecības izsniegšanu zāļu AubagioTM ģenēriskajai versijai; un

                  —

                  piespriest EMA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: iebilde par prettiesiskumu esot pamatota, un tādēļ apstrīdētais lēmums neesot juridiski pieņemams, jo EMA esot pieļāvusi gan tiesību kļūdu, gan kļūdu faktos un neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, kā arī neesot īstenojusi pienācīgu un rūpīgu izvērtēšanu atbilstīgi LESD 296. pantā noteiktajam.

                  2.

                  Otrais pamats: apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo, saņemot Mylan iebildumus reģistrācijas apliecības izsniegšanas fāzē, esot bijis atkārtoti jāpārbauda “jaunā aktīvā viela” statuss, bet tas neesot darīts. Tādējādi EMA neesot pienācīgi izpildījusi savus pienākumus, jo īpaši tās pienākumu veikt pienācīgu un rūpīgu izvērtēšanu un norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu, un tā rezultātā apstrīdētais lēmums esot prettiesisks.


title: Lieta T-657/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. oktobrī – Ryanair/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/66

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. oktobrī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-657/20)
      (2020/C 433/82)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: F. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 9. jūnija Lēmumu (ES) par valsts atbalstu SA.57410 COVID – Finnair rekapitalizācija (1) un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

            Prasītāja arī lūdza tā prasību izskatīt paātrinātā tiesvedībā, kas ir paredzēta Tiesas statūtu 23.a pantā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un esot nepilnīgi piemērojusi pagaidu regulējumu, kā arī esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatēdama, ka ar atbalstu tiek novērsti nopietni Somijas ekonomikas traucējumi, tādējādi pārkāpjot tās pienākumu līdzsvarot atbalsta labvēlīgo ietekmi un tā nelabvēlīgo ietekmi uz tirdzniecības apstākļiem un neizkropļotas konkurences saglabāšanu (proti, “līdzsvarošana”), un secinādama, ka Finnair nav būtiskas ietekmes tirgū.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi konkrētas LESD tiesību normas un Savienības tiesību vispārējos principus saistībā ar diskriminācijas aizliegumu, pakalpojumu sniegšanas brīvību un uzņēmējdarbības brīvību, ar kuriem ir pamatota gaisa transporta liberalizācija ES kopš 20. gadsimta 80. gadu beigām. Gaisa transporta tirgus liberalizācija ES ir ļāvusi attīstīties īstām Eiropas mēroga zemo cenu aviosabiedrībām. Eiropas Komisija neņēma vērā kaitējumu, ko COVID-19 krīze radīja šādām Eiropas mēroga aviosabiedrībām, un to lomu Somijas gaisa satiksmē, atļaujot Somijai Finnair piešķirt atbalstu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot uzsākusi formālu izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnajām grūtībām, un esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  Eiropas Komisijas 2020. gada 9. jūnija Lēmums (ES) par valsts atbalstu SA.57410 COVID – Finnair rekapitalizācija, OV 2020 C 310, 6. lpp.


title: Lieta T-658/20: Prasība, kas celta 2020. gada 2. novembrī – Jakober/EUIPO (Tases forma)

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/67

      Prasība, kas celta 2020. gada 2. novembrī – Jakober/EUIPO (Tases forma)
      (Lieta T-658/20)
      (2020/C 433/83)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Philip Jakober (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: J. Klink, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Tases forma) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 963 994

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2020. gada 20. augusta lēmums lietā R 554/2020-5

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai apelācijas sūdzība tiktu atzīta par pamatotu un tādējādi Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 15 963 994 tiktu pieļauts reģistrēt EUIPO reģistrā;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 3. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-298/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – Banco Comercial Português u.c./Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/67

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – Banco Comercial Português u.c./Komisija
      (Lieta C-298/18) (1)

      (2020/C 433/84)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Tiesas devītās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 249, 16.7.2018.


title: Lieta T-694/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – DEI/Komisija

text:
               14.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 433/68

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. septembra rīkojums – DEI/Komisija
      (Lieta T-694/18) (1)

      (2020/C 433/85)
      Tiesvedības valoda – grieķu
      Sestās palātas priekšsēdētāja ir izdevusi rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 35, 28.1.2019.


title: Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā ADCADA Immobilien AG PCC pret Finanzmarktaufsicht (Lieta E-10/20) 2020/C 436/07

text:
               17.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/9

         Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā ADCADA Immobilien AG PCC pret Finanzmarktaufsicht

      (Lieta E-10/20)
      (2020/C 436/07)

         Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Finanšu tirgus iestādes apelācijas padome) savā 2020. gada 29. jūlija vēstulē, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2020. gada 5. augustā, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā ADCADA Immobilien AG PCC pret Finanzmarktaufsicht par šādiem jautājumiem.

                  1.

                  Uz kādu kritēriju pamata ir jāizvērtē, vai saskaņā ar 2. panta d) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 14. jūnija Regulā (ES) 2017/1129 par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību regulētā tirgū, ir sniegta pietiekama informācija par piedāvājuma noteikumiem un piedāvājamajiem vērtspapīriem, lai ļautu ieguldītājam lemt par minēto vērtspapīru iegādāšanos vai parakstīšanos uz tiem?

                  2.

                  Vai izvērtējumam par to, vai pastāv publisks piedāvājums minētās regulas 2. panta d) punkta izpratnē, nozīme ir tam, ka reklāma ietver skaidri redzamu norādi “HIER INFORMIEREN” (“SĪKĀKA INFORMĀCIJA PIEEJAMA ŠEIT”) vai “Unverbindlich informieren” (“Saņemiet sīkāku informāciju bez saistībām”) un visi obligāciju emisijas noteikumi nav pieejami tiešsaistē vai citādi vispārpieejami?

                  3.

                  Vai šīs regulas 1. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē nozīme ir tam, ka piedāvātājs veic atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka visi obligāciju emisijas noteikumi potenciālajiem pircējiem tiek paziņoti tikai pēc pieprasījuma, vienlaikus nodrošinot, ka katrā dalībvalstī paziņojums tiek sniegts ne vairāk kā 149 fiziskām vai juridiskām personām, kuras nav kvalificēti ieguldītāji?

                  4.

                  Vai šīs regulas 1. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir nozīme tam, ka piedāvājums tiek izplatīts dalībvalstī, izmantojot dažādus informācijas līdzekļus? Ja atbilde ir apstiprinoša, ar kādiem nosacījumiem dažādos informācijas līdzekļos sniegtais piedāvājums ir uzskatāms par viena un tā paša vērtspapīra konsolidētu piedāvājumu sabiedrībai un ar kādiem nosacījumiem tas ir uzskatāms par jaunu piedāvājumu? Vai ir iespējams fizisku vai juridisku personu skaitu katrā dalībvalstī samazināt tā, lai tas nepārsniedz 150, sadalot piedāvājumu pa dažādiem informācijas līdzekļiem?


title: Lieta T-151/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 28. oktobra spriedums – Ben Ali/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Tunisijā – Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu piesavināšanos, un ar tām saistītām personām un vienībām – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu iesaldēšana – Prasītāja vārda paturēšana sarakstā – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Saprātīgs lietas izskatīšanas termiņš – Pietiekams faktiskais pamats – Termiņi prasību celšanai – Juridiskā palīdzība – Apturoša iedarbība – Pieņemamība – Nosacījumi)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/19

      Vispārējās tiesas 2020. gada 28. oktobra spriedums – Ben Ali/Padome
      (Lieta T-151/18) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Tunisijā - Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu piesavināšanos, un ar tām saistītām personām un vienībām - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda paturēšana sarakstā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Saprātīgs lietas izskatīšanas termiņš - Pietiekams faktiskais pamats - Termiņi prasību celšanai - Juridiskā palīdzība - Apturoša iedarbība - Pieņemamība - Nosacījumi)
      (2020/C 443/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali (Verneija-Etanža, Francija) (pārstāve: K. Lara, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Lejeune, A. Jaume un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Par prasību, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/141 (2018. gada 29. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2018, L 25, 38. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/135 (2019. gada 28. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2019, L 25, 23. lpp.), un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/117 (2020. gada 27. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2020, L 22, 31. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/141 (2018. gada 29. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā, un Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/135 (2019. gada 28. janvāris), ar ko groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā, ciktāl tie attiecas uz Slim Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Ali.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Ben Ali tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 263, 5.8.2019.


title: Lieta T-307/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija (Dempings – Noteiktu Ķīnas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu imports – Galīgā antidempinga maksājuma noteikšana – Tiesības uz aizstāvību – Dempinga starpības aprēķins – Analoga valsts – Kaitējums – Cēloņsakarība)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/20

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija
      (Lieta T-307/18) (1)

      (Dempings - Noteiktu Ķīnas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu imports - Galīgā antidempinga maksājuma noteikšana - Tiesības uz aizstāvību - Dempinga starpības aprēķins - Analoga valsts - Kaitējums - Cēloņsakarība)
      (2020/C 443/23)
      Tiesvedības valoda –angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou, Ķīna) (pārstāvji: K. Adamantopoulos un P. Billiet, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Demeneix, M. França, N. Kuplewatzky un E. Schmidt)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/330 (2018. gada 5. marts), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kura veikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punktu (OV 2018, L 63, 15. lpp.), nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītāju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Apvienotās lietas no T-389/19 līdz T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, no T-409/19 līdz T-414/19, no T-416 līdz T-418/19, no T-420/19 līdz T-422/19, no T-425/19 līdz T-427/19, no T-429/19 līdz T-432/19, T-435/19, T-436/19, no T-438/19 līdz T-442/19, no T-444/19 līdz T-446/19, T-448/19, no T-450/19 līdz T-454/19, T-463/19 un T-465/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Coppo Gavazzie u.c./Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss – Itālijas vēlēšanu apgabalos ievēlēti Eiropas Parlamenta deputāti – Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas Prezidijs, Itālija) Lēmuma Nr. 14/2018 par pensijām pieņemšana – Itālijas deputātu pensiju apmēra grozījumi – Ar to saistītie dažu bijušo no Itālijas ievēlēto Eiropas Parlamenta deputātu pensiju apmēra grozījumi, ko ir veicis Eiropas Parlaments – Akta pieņēmēja kompetence – Pienākums norādīt pamatojumu – Iegūtās tiesības – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība – Īpašumtiesības – Samērīgums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/20

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. oktobra spriedums – Coppo Gavazzie u.c./Parlaments
      (Apvienotās lietas no T-389/19 līdz T-394/19, T-397/19, T-398/19, T-403/19, T-404/19, T-406/19, T-407/19, no T-409/19 līdz T-414/19, no T-416 līdz T-418/19, no T-420/19 līdz T-422/19, no T-425/19 līdz T-427/19, no T-429/19 līdz T-432/19, T-435/19, T-436/19, no T-438/19 līdz T-442/19, no T-444/19 līdz T-446/19, T-448/19, no T-450/19 līdz T-454/19, T-463/19 un T-465/19) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāta unikālais statuss - Itālijas vēlēšanu apgabalos ievēlēti Eiropas Parlamenta deputāti - Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Deputātu palātas Prezidijs, Itālija) Lēmuma Nr. 14/2018 par pensijām pieņemšana - Itālijas deputātu pensiju apmēra grozījumi - Ar to saistītie dažu bijušo no Itālijas ievēlēto Eiropas Parlamenta deputātu pensiju apmēra grozījumi, ko ir veicis Eiropas Parlaments - Akta pieņēmēja kompetence - Pienākums norādīt pamatojumu - Iegūtās tiesības - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība - Īpašumtiesības - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme)
      (2020/C 443/24)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Milāna, Itālija) un 48 citi prasītāji, kuru vārdi ir minēti šī sprieduma pielikumā (pārstāvis: M. Merola, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Seyr un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt 2019. gada 11. aprīļa paziņojumus, kā arī saistībā ar prasītāju lietā T-465/19 – 2019. gada 11. jūnija paziņojumu, kurus Parlaments ir sagatavojis attiecībā uz katru prasītāju un kuri attiecas uz prasītāju pensiju apmēra pielāgošanu pēc Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati2019. gada 1. janvāra Lēmuma Nr. 14/2018 stāšanās spēkā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību lietā T-453/19 Panusa/Parlaments noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Pārējās prasības noraidīt.

                  3)

                  Maria Teresa Coppo Gavazzi un citi prasītāji, kas minēti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 270, 12.8.2019.


title: Lieta T-624/20: Prasība, kas celta 2020. gada 9. oktobrī – MV/Komisija

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/22

      Prasība, kas celta 2020. gada 9. oktobrī – MV/Komisija
      (Lieta T-624/20)
      (2020/C 443/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: MV (pārstāvji: G. Pandey, D. Rovetta un V. Villante, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Personāla atlases biroja (turpmāk tekstā – “EPSO”) 2020. gada 30. jūnija lēmumu, ar ko tika noraidīta prasītāja 2020. gada 27. janvārī, pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, iesniegtā sūdzība, tostarp noraidījumu izmaksāt kompensāciju 50 000 EUR apmērā;

                  —

                  atcelt EPSO/tā atlases komisijas 2019. gada 29. oktobra lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītāja lūgums pārskatīt atlases komisijas lēmumu nepielaist viņu nākamajam konkursa posmam;

                  —

                  atcelt EPSO tiešsaistes kontā 2019. gada 5. jūnijā publicēto lēmumu neiekļaut prasītāju konkursam EPSO/AD/364/19–3–Drošības speciālisti izraudzīto kandidātu saraksta projektā;

                  —

                  atcelt 2019. gada 24. janvārī publicēto paziņojumu par konkursu EPSO/AD/364/19–3–Drošības speciālisti un pilnībā atcelt dalībai minētajā konkursā izraudzīto kandidātu saraksta projektu;

                  —

                  papildus tam:

                              —

                              iesākumā, ja vajadzīgs, atbilstoši LESD 270. pantam atzīt Civildienesta noteikumu 90. pantu par spēkā neesošu un nepiemērojamu šajā tiesvedībā;

                              —

                              uzdot veikt šajā prasības pieteikumā prasītos izmeklēšanas pasākumus;

                              —

                              piespriest Eiropas Komisijai segt pašai savus un atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā;

                              —

                              piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam 50 000 EUR kā atlīdzību par kaitējumu, kas radīts ar iepriekšminētajiem prettiesiskajiem lēmumiem.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tas apgalvo acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ko EPSO/atlases komisija ir pieļāvuši, vērtējot prasītāja darba pieredzi – attiecīgā paziņojuma par konkursu II pielikuma, kurā izklāstītas darba pieredzes prasības, pārkāpums.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots Padomes Regulas Nr. 1 (1) (1958. gada 15. aprīlis) 1., 2., 3. un 4. panta pārkāpums, kā arī Civildienesta noteikumu 1.d un 28. panta un to III pielikuma 1. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu pārkāpums, kā arī izvirzīts apgalvojums par paziņojuma par konkursu nelikumību atbilstoši LESD 277. pantam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots talantu vērtētāja prettiesiskums atbilstoši LESD 277. pantam un Atklātos konkursus reglamentējošo vispārīgo noteikumu 2.4. punkta, kā arī Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. panta prettiesiskums, un arī Civildienesta noteikumu 1. panta d) punkta, 4., 7. un 29. panta pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots visa attiecīgā paziņojuma par konkursu II pielikuma prettiesiskums atbilstoši LESD 277. pantam, kā arī Civildienesta noteikumu 1. panta d) punkta pārkāpums.

         (1)  Regula Nr. 1 (1958. gada 15. aprīlis), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas Kopienā lietojamās valodas (OV Īpašais izdevums latviešu valodā, Nodaļa 01 Sējums 001, 5.–3. lpp.), ar grozījumiem.


title: Lieta T-627/20: Prasība, kas celta 2020. gada 12. oktobrī – LAICO/Padome

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/23

      Prasība, kas celta 2020. gada 12. oktobrī – LAICO/Padome
      (Lieta T-627/20)
      (2020/C 443/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Libyan African Investment Co. (LAICO) (Tripole, Lībija) (pārstāvji: A. Bahrami un N. Korogiannakis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/1137 (2020. gada 30. jūlijs), ar ko īsteno Lēmumu (KĀDP) 2015/1333 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (1), ciktāl ar to prasītājas nosaukums ir atstāts Padomes Lēmuma (KĀDP) 2015/1333 (2015. gada 31. jūlijs) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Lēmumu 2011/137/KĀDP (2), IV pielikumā izklāstītajā vienību sarakstā,

                  —

                  atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/1130 (2020. gada 30. jūlijs), ar ko īsteno 21. panta 2. punktu Regulā (ES) 2016/44 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (3) un groza Padomes Regulas (ES) 2016/44 (2020. gada 18. janvāris) par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā III pielikumu, kā arī atceļ Regulu (ES) Nr. 204/2011 (4), ciktāl ar to prasītājas nosaukums ir atstāts Regulas (ES) 2016/44 III pielikumā izklāstītajā vienību sarakstā, un

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un citas izmaksas, kas radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Padomes Regula (ES) 2016/44 un Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/1333, ciktāl nav izpildīti kumulatīvie nosacījumi vienību iekļaušanai sarakstos atbilstoši Lēmuma 2015/1333 3. apsvērumam.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts Padomes pienākums uz visiem ierobežojošajiem pasākumiem attiecināt pārskatīšanu, lai nodrošinātu, ka tie joprojām veicina ar tiem noteikto mērķu sasniegšanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka

                              —

                                 LAICO ir valsts īpašumā esoša sabiedrība, kuru vada tās Akcionāru Pilnsapulce un Direktoru Padome,

                              —

                                 LAICO Direktoru Padomi veido ļoti prasmīgi un pieredzējuši profesionāļi, un

                              —

                              uz LAICO mātesuzņēmumiem nav attiecināti šāda paša veida ierobežojumi.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu un ir pārkāptas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

         (1)  OV 2020, L 247, 40. lpp.

         (2)  OV 2015, L 206, 34. lpp.

         (3)  OV 2020, L 247, 14. lpp.

         (4)  OV 2016, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-634/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – UPTR/Parlaments un Padome

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/24

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. oktobrī – UPTR/Parlaments un Padome
      (Lieta T-634/20)
      (2020/C 443/28)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (Herstal, Beļģija) (pārstāvis: F. Vanden Bogaerde, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par pieņemamu prasību atcelt tiesību aktu;

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/1055 (2020. gada 15. jūlijs), ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1071/2009, (EK) Nr. 1072/2009 un (ES) Nr. 1024/2012, lai tās pielāgotu norisēm autotransporta nozarē, 2. panta 4. punktu;

                  —

                  atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir balstīta uz diviem pamatiem:

                  1.

                  Pirmais prasības pamats: apstrīdētā tiesību norma neesot saderīga ar ESL 3. panta 3. punktu un pakalpojumu sniegšanas brīvību.
                  Kravu pārvadājumu, it īpaši kabotāžas, jomā notiekot pakāpeniska liberalizācija. Ar apstrīdēto Regulas 2020/1055 normu tiekot zaudēts šobrīd sasniegtais liberalizācijas līmenis, jo šajā normā esot ietverts aptverošs ierobežojums, kas esot nelabvēlīgs galvenokārt transporta uzņēmumiem, kas ir prasītājas dalībnieki. Centieni novērst kabotāžas ļaunprātīgu izmantošanu, kas esot apstrīdētās normas pamatā, jau esot ietverti citos Savienības likumdošanas pasākumos (Mobility Package).

                  2.

                  Otrais prasības pamats: Samērīguma principa pārkāpums
                  Pirms regulas, kurā ietilpst apstrīdētā norma, pieņemšanas neesot atjaunināts seku novērtējums, kas iepriekš esot veikts attiecībā uz Komisijas priekšlikumu regulai. Tomēr Eiropas Parlaments un Padome esot principiāli grozījuši Komisijas priekšlikumu, un tādējādi esot samērīgi un nepieciešami veikt seku novērtējuma atjaunināšanu.


title: Lieta C-759/18: Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. oktobra rīkojums (Judecătoria Rădăuţi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OF/PG (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Regula (EK) Nr. 2201/2003 – Jurisdikcija izskatīt prasību par laulības šķiršanu – Jurisdikcija lietās par vecāku atbildību un uzturēšanas saistībām attiecībā uz pāra nepilngadīgo bērnu – Prasības celšana tās dalībvalsts tiesā, kuras pilsonība ir pusēm – 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Nepilngadīgā bērna un vecāku dzīvesvieta citā dalībvalstī – 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Vienošanās par jurisdikciju – 17. pants – Jurisdikcijas pārbaude – Jēdziens “vecāku atbildība”)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/2

      Tiesas (astotā palāta) 2019. gada 3. oktobra rīkojums (Judecătoria Rădăuţi (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – OF/PG
      (Lieta C-759/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Jurisdikcija izskatīt prasību par laulības šķiršanu - Jurisdikcija lietās par vecāku atbildību un uzturēšanas saistībām attiecībā uz pāra nepilngadīgo bērnu - Prasības celšana tās dalībvalsts tiesā, kuras pilsonība ir pusēm - 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Nepilngadīgā bērna un vecāku dzīvesvieta citā dalībvalstī - 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vienošanās par jurisdikciju - 17. pants - Jurisdikcijas pārbaude - Jēdziens “vecāku atbildība”)
      (2020/C 443/02)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Judecătoria Rădăuţi

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: OF

         Atbildētāja: PG

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz prasību par laulības šķiršanu, ja prasītājs ir cēlis prasību abu laulāto kopīgās pilsonības dalībvalsts tiesā, lai gan viņu pastāvīgā dzīvesvieta ir citā dalībvalstī, šīs tiesas jurisdikcijā ir lemt par šo prasību saskaņā ar šīs tiesību normas b) apakšpunktu. Tā kā atbildētāja piekrišana nav prasīta, nav jāizskata jautājums, vai fakts, ka atbildētājs nav izvirzījis iebildi par jurisdikcijas neesamību, ir klusējot izteikta piekrišana tam, ka jurisdikcija ir tiesai, kurā celta prasība.

                  2)

                  Regulas Nr. 2201/2003 3. panta 1. punkts un 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā apstāklim, ka pārim, kura laulības šķiršana tiek prasīta, ir nepilngadīgs bērns, nav nozīmes, nosakot tiesu, kam ir jurisdikcija lemt par prasību par laulības šķiršanu. Tā kā tās dalībvalsts tiesai, kuras pilsonība ir abiem laulātajiem un kurā ir cēlis prasību prasītājs, ir jurisdikcija lemt par šo pieteikumu saskaņā ar šīs regulas 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, šī tiesa nevar izvirzīt iebildi par starptautiskās jurisdikcijas neesamību pat tad, ja puses šajā ziņā nav vienojušās.

                  3)

                  Regulas Nr. 2201/2003 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja dalībvalsts tiesai, kuras pilsonība ir abiem laulātajiem un kurā cēlis prasību prasītājs, ir jurisdikcija lemt par laulības šķiršanu saskaņā ar Regulas Nr. 2201/2003 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, nosacījums par jurisdikcijas akceptēšanu, kas paredzēts šajā 12. panta 1. punkta b) apakšpunktā, nevar tikt uzskatīts par izpildītu, jo tiesvedības priekšmets nav vecāku atbildība un atbildētājs nav ieradies tiesā. Šādā situācijā tiesai, kurā celta prasība un kurai ir jurisdikcija lemt par laulāto šķiršanu, saskaņā ar šo 12. panta 1. punkta b) apakšpunktu un ar Regulas Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) 3. panta d) punktu nav jurisdikcijas lemt par jautājumiem, kas saistīti attiecīgi ar vecāku atbildību un uzturēšanas saistībām attiecībā uz konkrēto bērnu.

                  4)

                  Jēdziens “vecāku atbildība” Regulas Nr. 2201/2003 nozīmē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz lēmumiem par tostarp aizgādības tiesībām un bērna dzīvesvietu, bet neattiecas uz vecāku ieguldījumu izdevumos par bērna audzināšanu un izglītošanu, uz ko savukārt attiecas “uzturēšanas saistības” un kas ietilpst Regulas Nr. 4/2009 piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 65, 18.2.2019.


title: Lieta C-251/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 2. oktobra rīkojums – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Eiropas Centrālā banka (Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Reglamenta 169. pants – Prasījumu neesamība – Prasības pieteikuma skaidrības neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/3

      Tiesas (sestā palāta) 2019. gada 2. oktobra rīkojums – Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo/Eiropas Centrālā banka
      (Lieta C-251/19 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Reglamenta 169. pants - Prasījumu neesamība - Prasības pieteikuma skaidrības neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2020/C 443/03)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (pārstāvis: M. Ribeiro, advogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Hernández Saseta un P. Ferreira Jorge)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2.

                     Comprojecto-Projectos e Construções Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo un Julião Maria Gomes de Azevedo, ka arī Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālā bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 27.5.2019.


title: Lieta C-378/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) iesniedza 2020. gada 11. augustā – Stadtapotheke E

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) iesniedza 2020. gada 11. augustā – Stadtapotheke E

      (Lieta C-378/20)
      (2020/C 443/04)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Pamatlietas puses

         Sūdzības iesniedzēja: Stadtapotheke E

         Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land,

         piedaloties: AW

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts, ka tiesai, kurā saistībā ar koncesijas piešķiršanas procedūrā nepieciešamo eksperta atzinumu ir jāiegūst tādas profesionālas pašpārvaldes organizācijas atzinums, kuras lēmumu pieņemšanas struktūrās vairākumā ir pārstāvēta profesionāla grupa, kuras intereses tendenciozi ir pretējas tās profesionālās grupas interesēm, kas pretendē uz koncesiju, vai, attiecīgi – gadījumā, ja šāds tiesiskais regulējums ir pretējs Savienības tiesībām – oficiāla valsts iestādi pārstāvoša eksperta atzinums, ir saderīgs ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā prasīto šīs tiesas neatkarību?

                  2.

                  Vai valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts de facto tiesā nepārbaudāms pienākums prognozējoši nodrošināt potenciālos klientus– īpaši 5 500 personu apmērā –, atbilst Hartas 15.–17. panta prasībām, jo saskaņā ar tām iejaukšanās šajās brīvībās ir pieļaujama attiecīgi tikai saskaņā ar samērīguma principu?


title: Lieta C-407/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. augustā iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Österreichische Apothekerkammer/HA

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 31. augustā iesniedza Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Österreichische Apothekerkammer/HA
      (Lieta C-407/20)
      (2020/C 443/05)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Wien

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Österreichische Apothekerkammer

         Atbildētāja: HA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 36. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts līmenī paredzēts aizliegums tirgot pa pastu tādas in vitro diagnostikas medicīniskās ierīces HIV statusa noteikšanai, kuras saskaņā ar ražotāja paredzēto nolūku var izmantot neprofesionāļi mājas apstākļos, tātad pasākums ar līdzvērtīgu iedarbību LESD 34. panta izpratnē, ir pamatots ar cilvēku veselības un dzīvības aizsardzības apsvērumiem?


title: Lieta C-422/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 8. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – RK/CR

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/4

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 8. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) – RK/CR
      (Lieta C-422/20)
      (2020/C 443/06)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RK

         Atbildētāja: CR

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai saskaņā ar Regulas Nr. 650/2012 (1) 7. panta a) punktu, lai varētu uzskatīt, ka tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir atteikusies no jurisdikcijas, šai tiesai nepārprotami ir jāatsakās no jurisdikcijas vai arī pietiek ar to, ka tiesa atsakās netieši, ja no šī izteikuma interpretācijas var secināt, ka tiesa ir atteikusies no jurisdikcijas?

                  2)

                  Vai dalībvalsts tiesa, kuras jurisdikcijai būtu jāizriet no tā, ka citas dalībvalsts tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir atteikusies no jurisdikcijas, ir tiesīga pārbaudīt, vai ir izpildīti nosacījumi, lai tiesa, kurā iepriekš celta prasība, varētu pieņemt nolēmumu saskaņā ar Regulas Nr. 650/2012 6. panta a) punktu un 7. panta a) punktu? Cik lielā mērā ir sasaistošs tiesas, kurā iepriekš celta prasība, pieņemtais nolēmums?

                              a)

                              Vai dalībvalsts tiesa, kuras jurisdikcijai būtu jāizriet no tā, ka citas dalībvalsts tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir atteikusies no jurisdikcijas, ir tiesīga pārbaudīt, vai mantojuma atstājējs valsts tiesību aktus ir izvēlējies Regulas Nr. 650/2012 22. pantā paredzētajā kārtībā?

                              b)

                              Vai dalībvalsts tiesa, kuras jurisdikcijai būtu jāizriet no tā, ka citas dalībvalsts tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir atteikusies no jurisdikcijas, ir tiesīga pārbaudīt, vai tiesā, kurā iepriekš celta prasība, ir bijis iesniegts vienas no tiesvedības pusēm lūgums atteikties no jurisdikcijas atbilstoši Regulas Nr. 650/2012 6. panta a) punktam?

                              c)

                              Vai dalībvalsts tiesa, kuras jurisdikcijai būtu jāizriet no tā, ka citas dalībvalsts tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir atteikusies no jurisdikcijas, ir tiesīga pārbaudīt, vai tiesa, kurā iepriekš celta prasība, ir pamatoti uzskatījusi, ka tās dalībvalsts tiesas, kuras tiesību akti tika izvēlēti, atrodas labākā situācijā, lai pieņemtu nolēmumu mantojuma lietā?

                  3)

                  Vai Regulas Nr. 650/2012 6. panta a) punkts un 7. panta a) punkts, kas paredz tiesību aktu izvēli “saskaņā ar 22. pantu”, ir piemērojami arī tad, ja pirms 2015. gada 17. augusta taisītā testamentārā rīkojumā mantojuma atstājējs nav skaidri vai ar konkludentām darbībām veicis tiesību aktu izvēli, bet gan tas, kuri tiesību akti piemērojami mantošanai, var izrietēt vienīgi no Regulas Nr. 650/2012 83. panta 4. punkta?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (OV 2012, L 201, 107. lpp.).


title: Lieta C-425/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 8. septembrī Welmax + sp. z o.o. sp.k. iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-305/19 Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (“welmax”)

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/5

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 8. septembrīWelmax + sp. z o.o. sp.k. iesniedza par Vispārējās tiesas 2020. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-305/19 Welmax +/EUIPO – Valmex Medical Imaging (“welmax”)
      (Lieta C-425/20 P)
      (2020/C 443/07)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Welmax + sp. z o.o. sp.k. (pārstāvis: M. Machyński, radca prawny)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2020. gada 30. oktobra rīkojumu apelācijas sūdzība tika noraidīta kā nepieņemama.


title: Lieta C-440/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. septembrī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) – S./AD GmbH

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/6

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 18. septembrī iesniedza Landgericht Stuttgart (Vācija) – S./AD GmbH

      (Lieta C-440/20)
      (2020/C 443/08)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Stuttgart

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: S.

         Atbildētāja: AD GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

      1.   Jēdziena “pārveidošanas ierīce” interpretācija

                  1-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 (1)
                     3. panta 10) punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka jēdziens “konstrukcijas elements” ietver tikai un vienīgi fiziskas iekārtas mehāniskas daļas?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājuma 1. punktu ir noliedzoša:

                  1-2:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 3. panta 10) punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka emisiju kontroles sistēma ietver tikai dzinēja sistēmā pakārtoti esošo izplūdes gāzu attīrīšanas iekārtu (piemēram, dīzeļdegvielas oksidācijas katalizatoru, dīzeļdegvielas kvēpu filtra[-u], NOx redukcijas katalizatoru formā)?

                  1-3:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 3. panta 10) punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka emisiju kontroles sistēma ietver pasākumus emisiju kontrolei gan dzinējā, gan ārpus tā?

            2.   Jēdziena “normāli lietošanas apstākļi” interpretācija

                  2-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka “normālu lietošanas apstākļu” jēdziens atspoguļo tikai braukšanas apstākļus Eiropas Jaunajā braukšanas ciklā?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājuma 1. punktu ir noliedzoša:

                  2-2:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 4. panta 1. punkta otrā daļa, lasot to kopsakarā ar 5. panta 1. punktu, ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka ražotājiem ir jānodrošina, ka regulas I pielikumā noteiktās emisiju robežvērtības tiek ievērotas arī ikdienas lietošanas apstākļos?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājuma 2. punktu ir apstiprinoša:

                  2-3:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka “normālu lietošanas apstākļu” jēdziens atspoguļo faktiskos ikdienas lietošanas braukšanas apstākļus?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājuma 3. punktu ir noliedzoša:

                  2-4:

                  Vai Regulas (EK) [Nr. 715/2007] 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka “normālu lietošanas apstākļu” jēdziens atspoguļo faktiskos ikdienas lietošanas braukšanas apstākļus, ņemot vērā vidējo ātrumu 33,6 km/h un maksimālo ātrumu 120,00 km/h?

            3.   No temperatūras atkarīgu emisiju kontroles stratēģiju pieļaujamība

                  3-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka nav pieļaujams transportlīdzekļa aprīkojums, atbilstoši kuram daļa, kas varētu radīt emisiju, ir konstruēta tā, ka izplūdes gāzu recirkulācijas līmenis tiek regulēts tādējādi, ka tas tikai temperatūras amplitūdā 20–30 oC nodrošina zema emisiju līmeņa režīmu un ārpus šīm temperatūrām tiek pakāpeniski samazināts?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 3. jautājuma 1. punktu ir noliedzoša:

                  3-2:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka pārveidošanas ierīce tomēr ir nepieļaujama, ja tā dzinēja aizsardzības nolūkā nepārtraukti darbojas temperatūras amplitūdā ārpus 20–30 oC, un tādēļ izplūdes gāzu recirkulācija ir ievērojami samazināta?

            4.   Jēdziena “nepieciešamība” interpretācija izņēmuma izpratnē

                  4-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka nepieciešamība izmantot pārveidošanas ierīces tiesību normas izpratnē ir jāapstiprina tikai tad, ja, pat izmantojot tādu jaunāko tehnoloģiju, kāda bija pieejama attiecīgā transportlīdzekļa modeļa tipa apstiprinājuma iegūšanas brīdī, nevarēja tikt nodrošināta dzinēja aizsardzība pret bojājumiem vai nelaimes gadījumiem un droša transportlīdzekļa darbība?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 4. jautājuma 1. punktu ir noliedzoša:

                  4-2:

                  Vai Regulas (EK) [Nr. 715/2007] 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka nepieciešamība izmantot pārveidošanas ierīces tiesību normas izpratnē ir jānoliedz, ja dzinēja vadības sistēmā noteiktie parametri ir izvēlēti tā, ka izplūdes gāzu attīrīšana, ņemot vērā tās noteikto atkarību no temperatūras, parasti sagaidāmās temperatūras dēļ gada lielākajā daļā netiek aktivizēta vai tiek tikai ierobežoti aktivizēta?

            5.   Jēdziena “bojājumi” interpretācija izņēmuma izpratnē

                  5-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka tikai dzinējs ir jāaizsargā pret bojājumiem?

                  5-2:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka bojājumu jēdziens ir jānoliedz, ja skartas ir tā saucamās nolietojamās detaļas (kā, piemēram, izplūdes gāzu recirkulācijas vārsts)?

                  5-3:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta otrā teikuma a) apakšpunkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka arī citas transportlīdzekļa daļas, it īpaši izplūdes gāzu sistēmā pakārtoti esošās detaļas ir jāaizsargā pret bojājumiem un negadījumiem?

            6.   Savienības tiesību pārkāpumu juridiskās sekas un sankciju efekts

                  6-1:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 4. panta 1. punkta otrā daļa, 4. panta 2. punkta otrā daļa, 5. panta 1. punkts un 2. punkts, kā arī 13. pants ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka ar tiem tiek aizsargāta vismaz arī tāda pircēja ekonomiskā izvēles brīvība, kas iegādājies Regulas (EK) Nr. 715/2007 prasībām neatbilstošu transportlīdzekli?
                  Gadījumā, ja atbilde uz 6. jautājuma 1. punktu ir noliedzoša:

                  6-2:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007 4. panta 1. punkta otrā daļa, 4. panta 2. punkta otrā daļa, 5. panta 1. punkts un 2. punkts, kā arī 13. pants ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka dalībvalstīm ir jāparedz sankciju mehānisms, ar kuru transportlīdzekļa pircējiem effet utile dēļ tiek piešķirtas tiesības celt prasību tiesā tirgu regulējošo Savienības īstenošanai?

                  6-3:

                              a)

                              Vai “efektīva, samērīga un preventīva” pasākuma jēdziens Regulas (EK) Nr. 715/2007 13. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka zaudējums, kuru normatīvi ir cietis transportlīdzekļa pircējs, nevar tikt neitralizēts vai samazināts, faktiski izmantojot iespēju lietot transportlīdzekli, kas neatbilst Regulas (EK) Nr. 715/2007 prasībām?

                              b)

                              Vai Savienības tiesībām piemītošā effet utile iekšējā loģika paredz, ka “efektīva, samērīga un preventīva” pasākuma jēdziens Regulas (EK) Nr. 715/2007 13. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē ir jānošķir, vadoties no tā, vai pārkāpums Regulas (EK) Nr. 715/2007 13. panta 2. punkta izpratnē ir izdarīts tīši vai tikai neuzmanības dēļ, un tikai pēdējā minētajā gadījumā ir pieļaujams atrēķināt atlīdzību par faktisko iespēju lietot iegādāto transportlīdzekli?

                              c)

                              Vai “efektīva, samērīga un preventīva” pasākuma jēdziens Regulas (EK) Nr. 715/2007 13. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka arī gadījumā, ja tiek atrēķināta atlīdzība par ieguvumu, transportlīdzekļa ražotājam kā pretizpildījums ir jāmaksā komerciāla atlīdzība par kapitāla lietošanu, tātad par to ir jāuzrēķina aizdevuma procenti?

                              d)

                              Vai “efektīva, samērīga un preventīva” pasākuma jēdziens Regulas (EK) Nr. 715/2007 13. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka katrā ziņā, sākot no brīža, kad pircējs izteicis pirmo nopietno paziņojumu par preces atgriešanu, tāda transportlīdzekļa ražotājs, kas neatbilst Regulas (EK) Nr. 715/2007 prasībām, no atmaksas nevar atrēķināt atlīdzību par faktisko iespēju lietot transportlīdzekli?

                  6-4:

                  Vai Direktīvas 2007/46/EK (2)
                     18. panta 1. punkts un 26. panta 1. punkts ir jāinterpretē un jāpiemēro tādējādi, ka ražotājs pārkāpj savu pienākumu izsniegt derīgu atbilstības sertifikātu saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punktu, ja tas transportlīdzeklī ir iebūvējis neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta izpratnē, un ar šāda transportlīdzekļa nodošanu ekspluatācijā tiek pārkāpts pārdošanas bez derīga atbilstības sertifikāta aizliegums saskaņā ar Direktīvas 2007/46/EK 26. panta 1. punktu?

                  6-5:

                  Vai Regulas (EK) Nr. 715/2007, kā arī Direktīvas 2007/46/EK mērķis un nolūks ir tāds, ka ar Regulas (EK) Nr. 715/2007 I pielikumā noteiktajām emisiju robežvērtībām vai ar atbilstības sertifikātu Direktīvas 2007/46/EK 18. panta 1. punkta izpratnē, lasot to kopsakarā ar Regulu (EK) Nr. 385/2009 (3), tiek noteiktas tādas pircējus aizsargājošas tiesības, ka regulā noteikto kvalitāti pamatojošo robežvērtību vai reģistrācijas tiesību pārkāpuma gadījumā saskaņā ar Savienības tiesībām ražotājam, veicot atmaksu par transportlīdzekli, ir aizliegts atrēķināt ieguvumu no tā lietošanas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) ar tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

         (3)  Komisijas Regula Nr. 385/2009 (2009. gada 7. maijs), ar kuru aizstāj IX pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2007/46/EK, ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (“Pamatdirektīva”) (OV 2009, L 118, 13. lpp.)


title: Lieta C-447/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/LM
      (Lieta C-447/20)
      (2020/C 443/09)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: LM

         Prejudiciālie jautājumi

                  I.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 (1) 3. panta 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas nosaka subsīdijas saņēmējam pienākumu apstrīdēt kompetentajā tiesā aktu, ar kuru tiek noteikts atmaksāt nepamatoti saņemtās summas pārkāpuma izdarīšanas dēļ, pretējā gadījumā šim aktam kļūstot galīgam [..], ja tas netiek laikā apstrīdēts (proti, ja saņēmējs termiņā neizmanto aizsardzības līdzekļus, kas ar valsts tiesībām nodoti viņa rīcībā), un tādējādi var tikt pieprasīta nepamatoti samaksāto summu atmaksa atbilstoši valsts tiesībās noteiktajiem noteikumiem un termiņiem?

                  II.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru subsīdijas saņēmējs nevar atsaukties uz četru vai piecu gadu ilga termiņa notecēšanu pret viņu uzsāktajā piespiedu izpildes tiesvedībā tiesā, jo šo jautājumu var izskatīt tikai administratīvajā tiesvedībā, kas ierosināta par aktu, ar kuru noteikts atmaksāt nepamatoti saņemtās summas konstatēta pārkāpuma dēļ?
                  Noraidošas atbildes uz šiem jautājumiem gadījumā:

                  III.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. panta 2. punktā paredzētais trīs gadu noilguma termiņš ir jāuzskata par tā parāda noilguma termiņu, kas rodas, pieņemot aktu ar prasību atmaksāt nepamatoti saņemtās summas finansējuma pārkāpumu izdarīšanas dēļ? Vai šis termiņš sākas no minētā akta pieņemšanas dienas?
                  Visbeidzot:

                  IV.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. pants [nepieļauj] tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram trīs gadu termiņam, kas paredzēts tāda parāda noilgumam, kas rodas, pieņemot aktu ar prasību atmaksāt nepamatoti saņemtās summas finansējuma pārkāpumu izdarīšanas dēļ, ir jāsākas no minētā akta pieņemšanas dienas un tam ir jātiek pārtrauktam līdz ar paziņojumu par minēto summu piedziņas procedūras uzsākšanu, šim termiņam esot apturētam līdz galīga vai likumīgā spēkā stājušās nolēmuma pieņemšanai, ar kuru izbeidz procesu sūdzības, pārsūdzības, apelācijas sūdzības vai iebildumu procedūras gadījumā, ja to rezultātā tiek apturēta parāda piedziņa?

         (1)  Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, JO 1995, L 312, 1. lpp.).


title: Lieta C-448/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/9

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 22. septembrī iesniedza Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-448/20)
      (2020/C 443/10)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Supremo Tribunal Administrativo

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: BD, Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

                  I.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 (1) 3. panta 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas nosaka subsīdijas saņēmējam pienākumu apstrīdēt kompetentajā tiesā aktu, ar kuru tiek noteikts atmaksāt nepamatoti saņemtās summas pārkāpuma izdarīšanas dēļ, pretējā gadījumā šim aktam kļūstot galīgam, jo tas nav laikā apstrīdēts (proti, ja saņēmējs termiņā neizmanto aizsardzības līdzekļus, kas ar valsts tiesībām nodoti viņa rīcībā), un tādējādi var tikt pieprasīta nepamatoti samaksāto summu atmaksa atbilstoši valsts tiesībās noteiktajiem noteikumiem un termiņiem?

                  II.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. panta 1. punkts nepieļauj tādu valsts tiesiskos regulējumu, saskaņā ar kuru subsīdijas saņēmējs nevar atsaukties uz četru vai piecu gadu ilga termiņa notecēšanu pret viņu uzsāktajā piespiedu izpildes tiesvedībā tiesā, jo šo jautājumu var izskatīt tikai administratīvajā tiesvedībā, kas ierosināta par aktu, ar kuru noteikts atmaksāt nepamatoti saņemtās summas konstatēta pārkāpuma dēļ?
                  Noraidošas atbildes uz šiem jautājumiem gadījumā:

                  III.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. panta 2. punktā paredzētais trīs gadu noilguma termiņš ir jāuzskata par tā parāda noilguma termiņu, kas rodas, pieņemot aktu ar prasību atmaksāt nepamatoti saņemtās summas finansējuma pārkāpumu izdarīšanas dēļ? Vai šis termiņš sākas no minētā akta pieņemšana dienas?
                  Visbeidzot:

                  IV.

                  Vai Regulas Nr. 2988/95 3. pants [nepieļauj] tādu valsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram trīs gadu termiņam, kas paredzēts tāda parāda noilgumam, kas rodas, pieņemot aktu ar prasību atmaksāt nepamatoti saņemtās summas finansējuma pārkāpumu izdarīšanas dēļ, ir jāsākas no minētā akta pieņemšanas dienas un jātiek pārtrauktam līdz ar paziņojumu par minēto summu piedziņas procedūras uzsākšanu, šim termiņam esot apturētam līdz galīga vai likumīgā spēkā stājušās nolēmuma pieņemšanai, ar kuru izbeidz procesu sūdzības, pārsūdzības, apelācijas sūdzības vai iebildumu procedūras gadījumā, ja to rezultātā tiek apturēta parāda piedziņa?

         (1)  Padomes Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 (1995. gada 18. decembris) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, JO 1995, L 312, 1. lpp.).


title: Lieta C-459/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. septembrī iesniedza Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Utrehta (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               21.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 443/10

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 15. septembrī iesniedza Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Utrehta (Nīderlande) – X/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      (Lieta C-459/20)
      (2020/C 443/11)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Den Haag, tiesas sēdes vieta – Utrehta

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: X

         Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā, ka dalībvalsts trešās valsts valstspiederīgajam, kura apgādībā atrodas nepilngadīgs bērns, Savienības pilsonis, kurš faktiski ir atkarīgs no šī trešās valsts valstspiederīgā, liedz uzturēšanās tiesības dalībvalstī, kuras pilsonība ir nepilngadīgajam Savienības pilsonim, kaut arī nepilngadīgais Savienības pilsonis atrodas ārpus šīs dalībvalsts, kā arī ārpus Savienības, un/vai nekad nav uzturējies Savienības teritorijā, tādējādi faktiski liedzot nepilngadīgajam Savienības pilsonim ieceļot Savienības teritorijā?

                  2)

                              a)

                              Vai (nepilngadīgiem) Savienības pilsoņiem ir jāapliecina vai jāpierāda interese izmantot savas tiesības, kas izriet no viņu Savienības pilsonības?

                              b)

                              Vai šajā kontekstā var būt nozīme tam, ka nepilngadīgi Savienības pilsoņi parasti nespēj patstāvīgi izvirzīt savas tiesības un nedrīkst paši izlemt par savu uzturēšanās vietu, bet ir atkarīgi no (kāda no) vecākiem, kā rezultātā Savienības pilsoņa tiesības var tikt izmantotas nepilngadīgā Savienības pilsoņa vārdā, kas, savukārt, iespējams ir pretrunā citām bērna interesēm sprieduma lietā Chavez Vilchez u. c. (1) izpratnē?

                              c)

                              Vai runa ir par absolūtām tiesībām tādā nozīmē, ka nedrīkst tikt radīti šķēršļi vai ka dalībvalstij, kuras pilsonis ir (nepilngadīgais) Savienības pilsonis, ir pat pozitīvs pienākums nodrošināt šo tiesību izmantošanu?

                  3.

                              a)

                              Vai, vērtējot to, vai pastāv atkarības attiecības 1. jautājuma izpratnē, izšķiroša nozīme ir tam, ka trešās valsts valstpiederīgais vecāks pirms pieteikuma iesniegšanas vai pirms lēmuma, ar kuru viņam liegtas uzturēšanās tiesības, pieņemšanas, vai pirms tam, kad (valsts) tiesa attiecīgā tiesvedībā lemj par šo atteikumu, ikdienā ir rūpējies par nepilngadīgo Savienības pilsoni, vai arī citi līdz šim ir pildījuši šo uzdevumu un/vai var to (turpināt) pildīt?

                              b)

                              Vai šajā kontekstā var prasīt, ka nepilngadīgs Savienības pilsonis, lai varētu faktiski izmantot savas no Savienības tiesību aktiem izrietošās tiesības, apmetas Savienības teritorijā kopā ar otru vecāku, kurš ir Savienības pilsonis, bet kuram, iespējams, vairs nav nepilngadīgā aizgādības tiesību?

                              c)

                              Ja tas tā ir vai ir kāda nozīme tam, vai šis vecāks īsteno un ir īstenojis nepilngadīgā aizgādības tiesības un/vai tiesisko, finansiālo vai emocionālo apgādību un vai viņš ir gatavs uzņemties šo apgādību un/vai rūpēties par nepilngadīgo?

                              d)

                              Ja izrādītos, ka trešās valsts valstpiederīgajam vecākam vienīgajam ir aizgādības tiesības pār nepilngadīgo Savienības pilsoni, vai tas tad nozīmē, ka jautājumam par tiesisku, finansiālu un/vai emocionālu apgādību ir jāpiešķir mazāka nozīme?

         (1)  C-133/15, EU:C:2017:354.