title: Lieta C-390/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 15. aprīļa spriedums ( Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nuova Agricast Srl / Ministero delle Attività Produttive (Valsts atbalsts — Uz noteiktu laika posmu atļauta atbalsta shēma — Paziņojums par grozīto atbalsta shēmu uz jaunu laika posmu — Pārejas pasākumi starp abām sekojošajām shēmām — Komisijas lēmums necelt iebildumus — Informācija, kas varēja būt Komisijas rīcībā — Komisijas lēmuma spēkā esamība — Vienlīdzīga attieksme — Pamatojums)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/6

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 15. aprīļa spriedums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Nuova Agricast Srl/Ministero delle Attività Produttive

   (Lieta C-390/06) (1)

   (Valsts atbalsts - Uz noteiktu laika posmu atļauta atbalsta shēma - Paziņojums par grozīto atbalsta shēmu uz jaunu laika posmu - Pārejas pasākumi starp abām sekojošajām shēmām - Komisijas lēmums necelt iebildumus - Informācija, kas varēja būt Komisijas rīcībā - Komisijas lēmuma spēkā esamība - Vienlīdzīga attieksme - Pamatojums)
   (2008/C 142/07)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale ordinario di Roma
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nuova Agricast Srl

      Atbildētāja: Ministero delle Attività Produttive

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Roma — Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmuma, ar ko par saderīgu ar Līgumu atzīta Itālijas tiesiskajā regulējumā paredzēta atbalsta shēma ieguldījumiem mazāk attīstītajos Itālijas reģionos (SG(2000)D/105754), spēkā esamība
   Rezolutīvā daļa:
   Uzdotā jautājuma pārbaude nav atklājusi nevienu apstākli, kas varētu ietekmēt Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmuma, ar ko līdz 2006. gada 31. decembrim nolemts necelt iebildumus par atbalsta shēmu ieguldījumiem mazāk attīstītajos Itālijas reģionos (valsts atbalsts Nr. N 715/99 — Itālija), spēkā esamību.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-420/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) 2008. gada 23. septembra rīkojumu — Yasar Erdil/Land Berlin

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) 2008. gada 23. septembra rīkojumu — Yasar Erdil/Land Berlin
   (Lieta C-420/08)
   (2008/C 327/20)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Berlin
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Yasar Erdil

      Atbildētājs: Land Berlin

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai Turcijas pilsonis, kas ir ieguvis tiesisko stāvokli atbilstoši EEK/Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 7. panta pirmās daļas otrajam ievilkumam un kopš savas dzimšanas 1989. gadā dzīvo Vācijas teritorijā, var atsaukties uz īpašo aizsardzību pret izraidīšanu atbilstoši Direktīvas 2004/38/EK (1) 28. panta 3. punkta a) apakšpunktam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (Dokuments attiecas uz EEZ); OV L 158, 77. lpp. (Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK labojums; OV L 229, 35. lpp.).


title: Lieta C-154/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Spānija) – Francisco Gutiérrez Naranjo/BBK Bank Cajasur, S.A.U.

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 1. aprīlī iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Spānija) – Francisco Gutiérrez Naranjo/BBK Bank Cajasur, S.A.U.

   (Lieta C-154/15)
   (2015/C 228/03)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Francisco Gutiérrez Naranjo

      Atbildētāja: BBK Bank Cajasur, S.A.U.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. panta 1. punktā paredzētās “nesaistīšanas” interpretācija šādā gadījumā ir saderīga ar interpretāciju, ka attiecīgā noteikuma atzīšana par spēkā neesošu tomēr rada sekas līdz brīdim, kad šī atzīšana notiek? Un tādējādi vai pat tad, ja tā ir atzīta par spēkā neesošu, ir uzskatāms, ka sekas, ko tā radījusi savas spēkā esamības laikā, nezaudē savu spēku un iedarbību?

               2)

               Ja tiek izbeigta kāda noteikuma izmantošana (atbilstoši 6. un 7. panta 1. punktam) individuālā prasībā, ko cēlis patērētājs, un tas ir atzīts par spēkā neesošu, vai tas ir saderīgi ar šādas spēkā neesamības ietekmes ierobežošanu? Vai (tiesas) var grozīt patērētāja samaksāto summu atmaksāšanu – kas jāveic komersantam – piemērojot noteikumu, kas vēlāk ir atzīts par spēkā neesošu ex tunc nepietiekamas informācijas un/vai pārskatāmības neesamības dēļ?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.)


title: Lieta C-183/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias lēmumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikón (Finanšu ministrija)

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias lēmumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikón (Finanšu ministrija)
   (Lieta C-183/04)
   (2004/C 201/13)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 3. marta Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lēmumu lietā ELMEKA N.E. pret Ypourgos Oikonomikón un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. aprīlī.
   Šajā lietā uzdotie jautājumi ir identiski Lietā C-181/04 uzdotajiem jautājumiem.


title: Lieta T-634/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. septembrī – Montel/Parlaments

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/28

         Prasība, kas celta 2016. gada 6. septembrī – Montel/Parlaments
   (Lieta T-634/16)
   (2016/C 383/37)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sophie Montel (Saint-Vit, Francija) (pārstāvis – G. Sauveur, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 24. jūnija lēmumu, kas paziņots 2016. gada 6. jūlijā, kurā ir teikts, “ka Sophie MONTEL ir nepamatoti izmaksāta summa EUR 77 276,42 apmērā”, un kurā šīs iestādes kompetentajam kredītrīkotājam un grāmatvedim ir uzdots šo summu atgūt;

               —

               atcelt arī paziņojumu par iepriekš minēto lēmumu un šī lēmuma izpildes pasākumus, kas ietverti finanšu ģenerāldirektora 2016. gada 5. un 6. jūlija vēstulēs ar numuriem D 201922 un D 201851;

               —

               reizē atcelt paziņojumu par parādu Nr. 2016-897, ko 2016. gada 4. jūlijā parakstījis tas pats finanšu ģenerāldirektors;

               —

               piešķirt prasītājai summu EUR 30 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu, ko vienlaikus radījušas nepamatotās apsūdzības, kuras izvirzītas pirms jebkāda izmeklēšanas atzinuma, kaitējums viņas tēlam un ļoti lielās grūtības, ko viņas personiskajā un politiskajā dzīvē ir izraisījis apstrīdētais lēmums;

               —

               piešķirt viņai arī summu EUR 15 000 apmērā, ņemot vērā izmaksas, kas radušās saistībā ar atlīdzību par konsultācijām, šīs prasības sagatavošanu, kopēšanas izdevumiem un minētās prasības un tās pielikumos pievienoto dokumentu iesniegšanu, un piespriest Eiropas Parlamentam samaksāt šo summu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, ja Vispārējā tiesa nebūtu gluži pārliecināta par prasītājas izklāstīto tiesību pamatu un faktisko pamatu atbilstību un patiesumu, rūpēs par pareizu tiesvedību, ņemot vērā neapšaubāmo saistību starp norādītajiem faktiem, ar kuriem ir pamatots apstrīdētais lēmums, un faktiem, par kuriem notiek kriminālizmeklēšana, ko ir sācis Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs:

                           —

                           apturēt tiesvedību, līdz tiek pieņemts galīgais lēmums ar res judicata spēku, ko pasludinājusi Francijas tiesa, kuras izskatīšanā ir Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja ierosinātās kriminālvajāšanas;

                           —

                           tādējādi izdot rīkojumu apturēt apstrīdēta lēmuma izpildi līdz tiesvedības beigām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-624/16 Gollnisch/Parlaments izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-120/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 9. novembra rīkojums — ClientEarth u.c./Komisija (Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Netieši izteikts piekļuves atteikums — Interese celt prasību — Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas — Atteikums veikt prasījumu pielāgošanu — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/16

         Vispārējās tiesas 2011. gada 9. novembra rīkojums — ClientEarth u.c./Komisija
   (Lieta T-120/10) (1)

   (Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Interese celt prasību - Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas - Atteikums veikt prasījumu pielāgošanu - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 6/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste); European Federation for Transport and Environment (T&E) (Brisele, Beļģija); European Environmental Bureau (EEB) (Brisele); BirdLife International (Brisele) (pārstāvji — S. Hockman, QC, un P. Kirch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Herrmann un C. ten Dam)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 9. februāra lēmumu, ar kuru atteikta piekļuve atsevišķiem dokumentiem attiecībā uz biodegvielas modelēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina ClientEarth, European Federation for Transport and Environment (T&E), European Environmental Bureau (EEB) un BirdLife International tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 134, 22.05.2010.


title: Lieta T-480/17: Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Grieķija/Komisija

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/18

         Prasība, kas celta 2017. gada 3. augustā – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-480/17)
   (2017/C 357/23)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos un A. Vassilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               ievērojot lietas apstākļu izklāstā un atcelšanas pamatos norādīto, atcelt apstrīdēto Komisijas 2017. gada 26. jūnija Īstenošanas lēmumu, ciktāl ar to Grieķijas Republikas izdevumi kopsummā EUR 1 182 054,72 apmērā tiek izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma, atbilstības pārbaudes rezultātā piemērojot gan vienreizēju, gan vienotas likmes korekcijas, pamatojoties uz savstarpējās atbilstības pārbaudēs konstatētajām nepilnībām saistībā ar ELGF un ELFLA 2012., 2013. un 2014. pieprasījuma gadiem; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmkārt, apstrīdētā korekcija esot noteikta nelikumīgi, jo tas, pamatojoties uz kļūdainu faktu vērtējumu un nepietiekamu un kļūdainu pamatojuma izklāstu, kā arī pārkāpjot labas pārvaldības un vienlīdzības principus, esot – kā sīki izklāstīts konkrēti šā prasības pamata pirmajā daļā – darīts saistībā ar konstatētajām nepilnībām vairākos SMR 1 kontroles aspektos un konkrētos aspektos saistībā ar kontroli pār to, kā tiek piemērots obligāto prasību minimums jautājumā par mēslojuma un fitosanitāro produktu lietojumu, un – kā sīki izklāstīts otrajā šā prasības pamata daļā – saistībā ar konstatētajiem trūkumiem riska analīzē.

               2.

               Otrkārt, tajā apstrīdētā lēmuma daļā, kurā ir noraidīts Grieķijas iestāžu – ņemot vērā ieteikumus, ko samierināšanas struktūra bija izteikusi Komisijai – veiktais precīzais aprēķins par finansiālajam sekām, kādas būtu konstatētajiem trūkumiem, ja tie atbilstu patiesībai, neesot norādīts pamatojums, esot pieļauta kļūda faktu vērtējumā un pārkāpts samērīguma princips.


title: Lieta C-613/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. decembrī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. decembrī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) — Helm Düngemittel GmbH/Hauptzollamt Krefeld

   (Lieta C-613/12)
   2013/C 101/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Helm Düngemittel GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Krefeld

      Prejudiciālais jautājums

   Vai preces izcelsme nav pierādīta, ja precei izdots pārvadājumu sertifikāts attiecībā uz preču daļu atbilstoši 4. protokola par “noteiktas izcelsmes izstrādājumu” jēdziena definīciju un administratīvajām sadarbības metodēm redakcijā, kas izteikta ES un Ēģiptes Asociācijas padomes 2006. gada 17. februāra Lēmumā Nr. 1/2006 (1), 20. pantam, kaut arī nav izpildīti šajā tiesību normā paredzētie nosacījumi, jo pārvadājumu sertifikāta attiecībā uz preču daļu izdošanas brīdī prece neatradās tā izdevējas muitas iestādes uzraudzībā?

      (1)  OV L 73, 1. lpp.


title: Lieta T-482/17: Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Comercial Vascongada Recalde/Komisija un VNV

text:
               2.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/13

         Prasība, kas celta 2017. gada 28. jūlijā – Comercial Vascongada Recalde/Komisija un VNV
   (Lieta T-482/17)
   (2017/C 330/16)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comercial Vascongada Recalde, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – A. Rivas Rodríguez, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija lēmumu (SRB/EES/2017/08) attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español SA, un Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu.

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt zaudējumus, kas izriet no Banco Popular Español, S.A Comercial Vascongada Recalde, SA īpašumā esošo akciju vērtības zuduma, zaudējuma atlīdzības aprēķināšanai ņemot vērā starpību starp akciju vērtību uz 2017. gada 6. jūniju, proti, EUR 133 385,04, kā arī attiecīgus procentus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. jūnija Regulas Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (1), 18. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta 4. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, ciktāl Banco Popular neatradās nopietnās [finansiālās] grūtībās, ka aprakstīts šajās tiesību normās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 806/2014 10. panta 10. punkta, 10. panta 11. punkta un 21. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, ciktāl pastāvēja alternatīvas Banco Popular likvidācijai.

      (1)  OV 2014, L 225, 1. lpp.


title: Lieta T–183/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 13. maija spriedums — Schuhpark Fascies/ITSB — Leder & Schuh ( jello SCHUHPARK ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes jello SCHUHPARK reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme Schuhpark — Relatīvs atteikuma pamatojums — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. punkts)

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/38

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 13. maija spriedums — Schuhpark Fascies/ITSB — Leder & Schuh (“jello SCHUHPARK”)
   (lieta T–183/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes “jello SCHUHPARK” reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “Schuhpark” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. punkts)
   2009/C 153/73
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Vācija) (pārstāvji — A. Peter un J. Braune, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — S. Schäffner)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Leder & Schuh AG (Graz, Austrija) (pārstāvji — W. Kellenter un A. Schlaffge, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 13. marta lēmumu lietā R 1560/2006-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Schuhpark Fascies GmbH un Leder & Schuh AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Schuhpark Fascies GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 05.07.2008.


title: Apvienotās lietas C-302/11 un C-305/11: Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rosanna Valenza (C-302/11 un C-304/11), Maria Laura Altavista (C-303/11), Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini (C-05/11)/ Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — EAK, UNICE un CEEP pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Valsts konkurences iestāde — Stabilizācijas procedūra — Darba ņēmēju pieņemšana darbā uz noteiktu laiku civildienesta ierēdņu amatā bez atklāta konkursa procedūras — Darba stāža noteikšana — Dienesta laika posmu, kas ir nostrādāti saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, pilnīga neņemšana vērā — Nediskriminācijas princips)

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/9

         Tiesas (sestā palāta) 2012. gada 18. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rosanna Valenza (C-302/11 un C-304/11), Maria Laura Altavista (C-303/11), Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini (C-05/11)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

   (Apvienotās lietas C-302/11 un C-305/11) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - EAK, UNICE un CEEP pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - Uz noteiktu laiku noslēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - Valsts konkurences iestāde - Stabilizācijas procedūra - Darba ņēmēju pieņemšana darbā uz noteiktu laiku civildienesta ierēdņu amatā bez atklāta konkursa procedūras - Darba stāža noteikšana - Dienesta laika posmu, kas ir nostrādāti saskaņā ar darba līgumiem uz noteiktu laiku, pilnīga neņemšana vērā - Nediskriminācijas princips)
   2012/C 379/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Rosanna Valenza (C-302/11 un C-304/11), Maria Laura Altavista (C-303/11), Laura Marsella, Simonetta Schettini, Sabrina Tomassini (C-05/11)

      Atbildētāja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 4. un 5. klauzulas interpretācija — Valsts tiesību akti, kas valsts iestādēm paredz iespēju parakstīt darba līgumus uz nenoteiktu laiku ar darba ņēmējiem, kas tajās jau tiek nodarbināti ar līgumiem uz noteiktu laiku, atkāpjoties no principa par civildienesta ierēdņu pieņemšanu darbā, izmantojot atklātu konkursu — Nodarbinātības laikposmu, kas gūti, pamatojoties uz iepriekšējo līgumu uz noteiktu laiku, neņemšana vērā, pat ja darba tiesiskās attiecības turpinās bez pārtraukuma

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas pievienots Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā, kurā, lai noteiktu noteikta laika darba ņēmēja darba stāžu, viņu pieņemot darbā uz nenoteiktu laiku šai pašā iestādē civildienesta ierēdņa amatā īpašā viņa darba tiesisko attiecību stabilizēšanas procedūrā, ir paredzēts pilnībā neņemt vērā tos dienesta laikposmus, kurus šis darba ņēmējs ir nostrādājis valsts iestādē, ja vien šī neņemšana vērā nav pamatota ar “objektīviem pamatiem” šīs klauzulas 1. un/vai 4. punkta izpratnē. Vienīgi apstāklis, ka noteikta laika darba ņēmējs ir nostrādājis šos laikposmus saskaņā ar līgumu vai darba tiesiskajām attiecībām uz noteiktu laiku, nav šāds objektīvs pamatojums.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta C-368/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūlijā — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/10

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūlijā — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-368/10)
   ()
   2010/C 328/18
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Zadra un F. Wilman)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               1)

               Konstatēt, ka, ņemot vērā to, ka līgumslēdzēja iestāde, piešķirot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, lai piegādātu un apsaimniekotu kafijas automātus, kas publicēts ar Nr. 2008/S 158-213630,

                           —

                           ir norādījusi tehniskajās specifikācijās zīmolus Max Havelaar un EKO vai vismaz zīmolus, kas ir līdzīgi atbilstoši vieniem un tiem pašiem izejas kritērijiem, kas ir pretrunā Direktīvas 2004/18/EK (1) 23. panta 6. un 8. punktam;

                           —

                           lai kontrolētu uzņēmēju kapacitāti, ir izmantojusi kritērijus un pierādījumus par ilgtspējīgu pirktspēju un uzņēmumu sociālo atbildību, kas ir pretrunā iepriekš minētās direktīvas 48. panta 1. un 2. punktam, 44. panta 2. punktam, kā arī 2. pantam;

                           —

                           noformulējot piešķiršanas nosacījumus, atsaucoties uz zīmoliem Max Havelaar un/vai EKO, vai vismaz zīmoliem, kas ir līdzīgi atbilstoši vieniem un tiem pašiem izejas kritērijiem, kas ir pretrunā iepriekš minētās direktīvas 53. panta 1. punktam;

                     Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi iepriekš minētajos Direktīvas 2004/18/EK pantos paredzētos pienākumus.

               2)

               Piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Nīderlande Ziemeļholandes provinces izsludinātajā publiskā iepirkuma līgums slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā par kafijas automātu piegādi un apsaimniekošanu, nav izpildījusi tai noteiktos pienākumus Savienības tiesību publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, un konkrēti Direktīvā 2004/18/EK. Konstatētie pārkāpumi skar attiecībā uz tehniskajām specifikācijām šīs direktīvas 23. panta 6. un 8. punktu, attiecībā uz uzņēmēju kapacitāti 48. panta 1. un 2. punktu, 44. panta 2. punktu, kā arī 2. pantu, un attiecībā uz piešķiršanas kritērijiem 53. panta 1. punktu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-215/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra rīkojums – MPM-Quality un Eutech /ITSB – Elton hodinářská ( “MANUFACTURE PRIM 1949” ) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949”  — Agrāka starptautiska un agrākas valsts preču zīmes “PRIM”  — Ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 165. panta 4. punkts — Regulas Nr. 207/2009 41. un 56. pants — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/42

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra rīkojums – MPM-Quality un Eutech/ITSB – Elton hodinářská (“MANUFACTURE PRIM 1949”)
   (Lieta T-215/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “MANUFACTURE PRIM 1949” - Agrāka starptautiska un agrākas valsts preču zīmes “PRIM” - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 165. panta 4. punkts - Regulas Nr. 207/2009 41. un 56. pants - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota)
   2014/C 421/59
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MPM-Quality v.o.s. (Frýdek-Místek, Čehijas Republika) un Eutech a. s. (Šternberk, Čehijas Republika) (pārstāvis – M. Kyjovský, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – D. Gája un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Elton hodinářská a. s. (Nové Mesto nad Metují, Čehijas Republika) (pārstāvis – T. Matoušek, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 5. marta lēmumu lietā R 826/2010-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp MPM-Quality v.o.s. un Eutech a. s., no vienas puses, un Elton hodinářská a.s., no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               MPM-Quality v.o.s. un Eutech a. s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta F-88/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Kolarova / REA Civildienests — Pētniecības izpildaģentūras personāls — Procesa jautājumi — Iebilde par nepieņemamību — Iestādei, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, piešķirtās pilnvaras — Deleģēšana Atalgojuma un individuālo tiesību birojam (PMO) — Prasība, kas celta par PMO lēmumiem — Prasība, kas celta pret deleģējošo iestādi — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 30. aprīļa rīkojums – Kolarova/REA

   (Lieta F-88/13)
   (Civildienests - Pētniecības izpildaģentūras personāls - Procesa jautājumi - Iebilde par nepieņemamību - Iestādei, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, piešķirtās pilnvaras - Deleģēšana Atalgojuma un individuālo tiesību birojam (PMO) - Prasība, kas celta par PMO lēmumiem - Prasība, kas celta pret deleģējošo iestādi - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 184/64
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Desislava Kolarova (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji – S. Payan-Lagrou, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu noraidīt prasītājas pieteikumu pielīdzināt viņas māti apgādājamam bērnam atbilstoši Civildienesta noteikumu VII pielikuma 2. panta 4. punktam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt ka acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  D. Kolarova sedz savus, kā arī atlīdzina Pētniecības izpildaģentūras tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-489/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – Windspiel Manufaktur/EUIPO (Pudeļu vāciņa attēls)

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/40

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. augustā – Windspiel Manufaktur/EUIPO (Pudeļu vāciņa attēls)
   (Lieta T-489/17)
   (2017/C 309/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Windspiel Manufaktur GmbH (Daun, Vācija) (pārstāvis – O. Löffel, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības pozīcijas preču zīme (Pudeļu vāciņa attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 024 987

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 1. jūnija lēmums lietā R 1374/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-538/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Verein Natura Havel et Vierhaus /Komisija Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Brīdinājuma vēstule procedūrā sakarā ar pienākumu neizpildi attiecībā uz Vācijas gaisa satiksmes tiesību neatbilstību Savienības tiesībām — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/14

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. septembra rīkojums – Verein Natura Havel et Vierhaus/Komisija
   (Lieta T-538/13) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Brīdinājuma vēstule procedūrā sakarā ar pienākumu neizpildi attiecībā uz Vācijas gaisa satiksmes tiesību neatbilstību Savienības tiesībām - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2014/C 380/18
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Verein Natura Havel eV (Berlīne, Vācija) un Hans-Peter Vierhaus (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – O. Austilat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Martenczuk un C. Zadra, vēlāk B. Martenczuk un J. Baquero Cruz, aģenti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 24. jūnija lēmumu, ar kuru ir noraidīts sākotnējais lūgums par piekļuvi brīdinājuma vēstulei, kas saskaņā ar LESD 258. pantu ir adresēta Vācijas Federatīvajai Republikai un, otrkārt, Komisijas 2013. gada 3. septembra lēmumu, ar ko ir noraidīts atkārtotais lūgums par piekļuvi šai vēstulei.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Verein Natura Havel eV un Hans-Peter Vierhaus atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-384/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. marta spriedums – Intermark/ITSB – Coca-Cola (“RIENERGY Cola”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “RIENERGY Cola” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Coca-Cola” un agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “COCA-COLA” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/37

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. marta spriedums – Intermark/ITSB – Coca-Cola (“RIENERGY Cola”)
   (Lieta T-384/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “RIENERGY Cola” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Coca-Cola” un agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “COCA-COLA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 146/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intermark Srl (Stei, Rumānija) (pārstāvji – sākotnēji Á. László, vēlāk B. Bozóki, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk M. Fischer)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Coca-Cola Company (Atlanta, Džordžija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – L. Alonso Domingo, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 6. maija lēmumu lietā R 1116/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp The Coca-Cola Company un Intermark Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intermark Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta T-757/15: Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – Facebook/ITSB – Brand IP Licensing (“lovebook”)

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 22. decembrī – Facebook/ITSB – Brand IP Licensing (“lovebook”)
   (Lieta T-757/15)
   (2016/C 068/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Facebook, Inc. (Menlo Park, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Granado Carpenter un M. Polo Carreño, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Brand IP Licensing Ltd (Road Town, Britu Virdžīnu salas)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “lovebook” – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 926 577

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 30. septembra lēmums lietā R 2028/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā, ciktāl ar to atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru apmierināti iebildumi par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 9 926 577 “LOVEBOOK”, pamatojoties uz sajaukšanas iespēju, uz kuru balstīti tās secinājumi, ka apzīmējumu līdzība ir maznozīmīga attiecībā pret to atšķirībām, tādējādi, ka apzīmējumu kopējais iespaids konkrētās sabiedrības daļas uztverē ir tāds, ka tie nav līdzīgi, un ka tā tas ir, pat ja agrākajām preču zīmēm ir iegūta atšķirtspēja;

               —

               piespriest atlīdzināt tās tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-132/98: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Groupe Perry un Isibiris /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/50

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. decembra rīkojums — Groupe Perry un Isibiris/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-132/98) (1)

   (2009/C 55/90)

      Tiesvedības valoda — franču

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 312, 10.10.1998.


title: Apvienotās lietas no C-692/15 līdz C-694/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 12. maija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15)/Ministero dell'Interno (C-692/15 un C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglaments — 53. panta 2. punkts — Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība — Pilnībā iekšēja situācija — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 12. maija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15)/Ministero dell'Interno (C-692/15 un C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15)
   (Apvienotās lietas no C-692/15 līdz C-694/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglaments - 53. panta 2. punkts - Brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība - Pilnībā iekšēja situācija - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   (2016/C 279/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Security Service Srl (C-692/15), Il Camaleonte Srl (C-693/15), Vigilanza Privata Turris Srl (C-694/15)

      Atbildētāji: Ministero dell'Interno (C-692/15 un C-693/15), Questura di Napoli, Questura di Roma (C-692/15)

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz Consiglio di Stato (Valsts padome, Itālija) 2015. gada 12. novembra lēmumos uzdotajiem jautājumiem.

      (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta T-446/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. novembrī — Escola Superior Agrária de Coimbra /Komisija

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/39

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. novembrī — Escola Superior Agrária de Coimbra/Komisija
   (Lieta T-446/09)
   2010/C 37/54
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Escola Superior Agrária de Coimbra, Bencanta (Portugāle) (pārstāvis — J. Pais do Amaral, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 9. septembra lēmumu D(2009)224268;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības atmaksāt 2009. gada 12. augusta vēstules 8. punktā norādīto summu pamatojuma trūkums.
   Tipveida pārvaldes noteikumu 21. punkta 2. apakšpunkta un 22. punkta pārkāpums saistībā ar pārējām summām, jo ikviena dalībnieka projektam veltītā laika uzskaite tika veikta, norādot to veltījušo personu un īpaši atzīmējot faktiski patērēto laika sprīdi.
   Kļūdains faktu pieņēmums, ievērojot, ka pārvalde drīkst rīkoties tikai tad, ja tai ir droši zināms, ka fakti ir patiesi, un ar pārvaldes šaubām par to, vai laika uzskaites lapās [timesheets] norādītais laiks ir vai nav bijis faktiski veltīts, vien nav pietiekami, jo pierādīšanas pienākums ir Komisijai.
   Kļūdains pieņēmums, ievērojot, ka nav rakstīta pienākuma ieviest nostrādātā laika kāda noteikta veida uzskaites sistēmu, kas būtu stingrāka par iepriekš minēto uzskaiti laika uzskaites lapās [timesheets], un tādēļ līguma izpildes gaitā, kad vairs nav iespējams mainīt agrāko un apliecinošo kārtību veltītā laika uzskaitei laika uzskaites lapās [timesheets], Komisija nav tiesīga prasīt vairāk, nekā tā noteikusi vai paredzējusi līgumā. Turklāt ir nesamērīgi noteikt tik stingru prasību, ka veltītais laiks jāreģistrē fotogrāfiski.
   Apstrīdētais akts ir pretrunā labticības, tiesiskās paļāvības, pārskatāmības, samērīguma, saprātīguma un labas pārvaldības principiem, jo noteikumi par laika uzskaiti ir jauni, ko apstiprina arī apstāklis, ka šie paši noteikumi ir īpaši un skaidri norādīti attiecīgās programmas vēlākajās redakcijās.
   Kļūdains faktu novērtējums tajā ziņā, ka pieprasītā atmaksa apmēra un satura ziņā nav samērīga ar apgalvoto nelikumību saturu un raksturu, jo, atrodoties ap 10. vietu 200 projektu klasifikācijā, gaidāmos rezultātus nebija iespējams sasniegt, neveltot krietni vairāk laika kā faktiski apmaksāts (tiekot atskaitītai atmaksājamajai summai).


title: Lieta T-120/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — BFA /Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/18

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. martā — BFA/Padome
   (Lieta T-120/11)
   2011/C 130/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banque pour le financement de l’agriculture (BFA) (Abidjan, Kotdivuāra) (pārstāvis — J.-C. Tchikaya, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Padomes 2011. gada 14. janvāra Lēmumu 2011/18/KĀDP, ar kuru groza Padomes Lēmumu 2010/656/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Kotdivuāru, un Padomes 2011. gada 14. janvāra Regulu (ES) Nr. 25/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti būtībā ir vienādi ar vai līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-118/11 Attey/Padome.


title: Lieta C-64/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. februārī – Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. februārī – Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-64/09)
   2009/C 90/25
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – P. Oliver un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Francijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvos aktus, kas vajadzīgi, lai pareizi un pilnībā transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīvas 2000/53/EK par nolietotiem transportlīdzekļiem (1) 2. panta 13. punktu, 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu, 5. panta 3. un 4. punktu, 6. panta 3. punktu, 7. panta 1. punktu un 8. panta 3. punktu, Francijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam Komisija izvirza septiņus iebildumus par noteiktu Direktīvas 2000/53/EK noteikumu nepareizu transponēšanu Francijas tiesībās.
   Prasītāja pirmām kārtām apgalvo, ka nav tikusi nodrošināta pietiekami skaidra un precīza 2. panta 13. punkta definīcijas par nolietotu transportlīdzekļu “izjaukšanas informāciju” transponēšana tiktāl, ciktāl atbilstošajai valsts tiesību normai nepārprotami ir šaurāka piemērošanas joma nekā direktīvas normai un tā it īpaši neietver nekādu saikni ar Kopienu likumdevēja norādīto mērķi par pareizu un videi drošu apstrādi.
   Saskaņā ar prasītājas teikto 4. panta 2. punkta a) apakšpunkta novēlotās transponēšanas sekas ir, ka astoņpadsmit mēnešus tirgū bija transportlīdzekļi, materiāli un detaļas, kas, atskaitot izņēmuma gadījumus, saturēja svinu, dzīvsudrabu, kadmiju un sešvērtīgo hromu, jo atbilstošās valsts tiesību normas bija piemērotas apstiprināto tipu transportlīdzekļiem tikai, sākot ar 2004. gada 31. decembri, kaut gan direktīvas 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts atsaucas uz 2003. gada 1. jūliju.
   Prasītāja apgalvo arī, ka 5. panta 3. punktā noteiktā nolietota transportlīdzekļa likvidācijas sertifikāta izsniegšanas procedūra Francijas tiesībās nav pareizi pārņemta, kas varētu radīt neskaidras situācijas, it īpaši no citām dalībvalstīm nākušu transportlīdzekļu īpašniekiem. Konkrētāk Komisija šajā sakarā kritizē to, ka likvidācijas sertifikāts netiek izsniegts transportlīdzekļa nogādāšanas brīdī, bet gan tikai pēc tā fiziskas iznīcināšanas, un ka šis sertifikāts tiek izsniegts nevis transportlīdzekļa turētājam, bet gan tā departamenta prefektam, kurā transportlīdzeklis ir reģistrēts.
   Ceturtkārt, Komisija kritizē 5. panta 4. punkta transpozīciju, kas esot pretrunā tā lietderīgajai iedarbībai tiktāl, ciktāl ar to tiek atļauts noteiktiem licenzētiem apstrādes punktiem – licenzētiem izjaucējiem – atteikties pieņemt nolietotus transportlīdzekļus un netiek paredzēts šo izjaucēju kompensēšanas mehānisms.
   Tāpat ar 6. panta 3. punkta transpozīciju nav ievērots “atbrīvošanas no liekām detaļām” jēdziens, kas apzīmē pirmo nolietotu transportlīdzekļu apstrādes posmu, proti, viegli noņemamo detaļu noņemšanu pirms sanācijas.
   Prasītāja kritizē arī 7. panta 1. punkta transpozīciju tiktāl, ciktāl Francijas iestādes sekmē transportlīdzekļu detaļu pārstrādi “tad, kad to ļauj tehniskie un ekonomiskie apstākļi”, lai gan direktīva paredz ierobežojošāku pienākumu pārstrādāt tad, “kad tas ir videi labvēlīgs risinājums”.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka 8. panta 3. punkts dalībvalstīm uzliek pienākumu veikt skaidri noteiktus pasākumus, lai transportlīdzekļu konstruktori vai detaļu ražotāji attiecībā uz katru jaunu tirgū laistu transportlīdzekļu veidu sniegtu informāciju par tā izjaukšanu rokasgrāmatu veidā vai ar elektronisko mediju palīdzību.

      (1)  OV L 269, 34. lpp.


title: Lieta F-4/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. augustā – OT/Komisija

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. augustā – OT/Komisija
   (Lieta F-4/16)
   (2016/C 383/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: OT (pārstāvis – D. Sobor, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja kandidatūra uz Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra direktora amatu un noraidīts prasītāja lūgums sniegt palīdzību vai uzsākt administratīvo izmeklēšanu saistībā ar apgalvotajiem pārkāpumiem un nelikumībām attiecīgajā atlases procedūrā, un prasība atlīdzināt materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu, ko prasītājs esot cietis

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2014. gada 26. septembra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja kandidatūra uz Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra direktora amatu;

               —

               atcelt atbildētājas 2015. gada 9. aprīļa lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība un lūgums sniegt palīdzību;

               —

               atcelt 2015. gada 22. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 2 836 107 apmērā (proti, divi miljoni astoņi simti trīsdesmit seši tūkstoši simtu septiņi euro) kā atlīdzību par prasītājam nodarītajiem materiālajiem zaudējumiem;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt summu EUR 100 000 apmērā (proti, simts tūkstoši euro) kā atlīdzību par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-28/10: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. marta spriedums — Mioni /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Atalgojums — Ekspatriācijas pabalsts — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzētie nosacījumi — Parastā dzīvesvieta pirms stāšanās amatā)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/23

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. marta spriedums — Mioni/Komisija
   (Lieta F-28/10) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Atalgojums - Ekspatriācijas pabalsts - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā paredzētie nosacījumi - Parastā dzīvesvieta pirms stāšanās amatā)
   2012/C 138/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un B. Eggers)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tiek izbeigta prasītājam iepriekš piešķirtā ekspatriācijas pabalsta izmaksa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               G. B. M. Mioni prasību noraidīt;

               2)

               G. B. M. Mioni atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010., 58. lpp.


title: Lieta T-177/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko easyJet Airline Company Limited iesniedza 2004. gada 14. maijā

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/17

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko easyJet Airline Company Limited iesniedza 2004. gada 14. maijā
   (Lieta T-177/04)
   (2004/C 201/37)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 14. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla easyJet Airline Company Limited, Luton, Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv J. Cook, S. Dolan un J. Parker, Solicitors.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 11. februāra Komisijas lēmumu lietā Nr. COMP/M.3280 (Air France/KLM), ar kuru koncentrācija tika atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu, atbilstoši Padomes Regulas (EEK) Nr. 4064/89 (1) 6. panta 1. punktam un 6. panta 2. punktam;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija secināja, ka ''Air France'' un ''KLM'' apvienošanās rezultātā tiktu izveidots vai nostiprināts dominējošs stāvoklis kopumā četrpadsmit starppilsētu gaisa maršrutos. Tomēr, Komisija atzina, ka koncentrācija ir savienojama ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka apvienošanās puses izpilda apņemšanās.
   Prasītāja, kas pati ir aviosabiedrība, vēlas panākt lēmuma atcelšanu, pamatojot to ar vairākām Komisijas kļūdām novērtējumā. Jo sevišķi, prasītāja apgalvo, ka Komisija pienācīgi neizvērtēja šādus apstākļus:

               —

               apvienojušos sabiedrību dominējošā stāvokļa pastiprināšanās tajos maršrutos, kuros nebija pārklāšanās starp ''Air France'' un ''KLM'';

               —

               vai apvienošanās izveidoja vai pastiprināja dominējošo stāvokli lidostu pakalpojumu tirgos;

               —

               apvienošanās sekas attiecībā uz potenciālo konkurenci.

         Papildus prasītāja apgalvo, ka Komisija nesniedza atbilstošu pamatojumu, lai pamatotu savu secinājumu, ka lidostas ''Charles de Gaulle'' un ''Orly'' ir savstarpēji aizvietojamas. Nobeigumā, prasītāja uzskata, ka pušu apņemšanās bija acīmredzami neatbilstošas, lai atjaunotu efektīvas konkurences struktūru tirgos, par kuriem radās bažas par dominējošo stāvokli, un Komisija pieļāva kļūdu novērtējumā pieņemot šīs apņemšanās.

      (1)  OV L 257/90, 13. lpp.


title: Lieta C-140/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt/Peter Brey

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 19. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt/Peter Brey

   (Lieta C-140/12)
   2012/C 165/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: Pensionsversicherungsanstalt

      Atbildētājs: Peter Brey

      Prejudiciālais jautājums

   Vai kompensējošā piemaksa ir uzskatāma par “sociālās palīdzības pabalstu” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).


title: Lieta C-411/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 23. septembrī iesniedza Mannesmannröhren-Werke AG, par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-44/00 Mannesmannröhren-Werke AG pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/24

         Apelācija, ko 2004. gada 23. septembrī iesniedza Mannesmannröhren-Werke AG, par 2004. gada 8. jūlija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu lietā T-44/00 Mannesmannröhren-Werke AG pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-411/04 P)
   (2004/C 273/45)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 23. septembrī ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-44/00, ko iesniedza Mannesmannröhren-Werke AG, kuru pārstāv advokāti Dr. Martin Klusmann un Dr. Frederik Wiemer, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstraβe 1, D-40479 Düsseldorf.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atstāt spēkā prasījumus, ko prasītāja izvirzījusi Pirmās instances tiesā, atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 8. jūlija spriedumu lietā T-44/00 Mannesmannröhren-Werke AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1), ciktāl ar to atbilstoši EK līguma 81. pantam ir noraidīta prasība atcelt atbildētājas 1999. gada 8. decembra Lēmumu 2003/382/EK;

               2)

               atcelt atbildētājas 1999. gada 8. decembra Lēmumu 2003/382/EK;

               3)

               pakārtoti, samazināt sodanaudu, kas prasītājai uzlikta ar Lēmuma 2003/382/EK 4. pantu, kā arī kavējuma naudu un procentus, kas noteikti ar Lēmuma 2003/382/EK 5. pantu;

               4)

               tāpat pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai atkārtotai izskatīšanai, ievērojot Tiesas norādījumus;

               5)

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja izvirza trīs pamatus minētā lēmuma atcelšanai.

               1.

               Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi lietas taisnīgas izskatīšanas principu, jo tā ir nepamatoti uzskatījusi par pieļaujamu, ka tā saucamais “sadalījuma dokuments” tiek kļūdaini izmantots kā pret prasītāju vērsts pierādīšanas līdzeklis, lai gan ne minētā dokumenta autori un izcelsme, ne arī tā saņemšanas apstākļi prasītājai nav zināmi. Prasītāja pret sadalījuma dokumentu, kurš vērsts pret viņu, varētu iebilst tikai tad, ja tā varētu izteikt savu viedokli ne vien par saturu, bet arī par dokumenta ticamību.

               2.

               Pirmās instances tiesa ir nepamatoti apstiprinājusi, ka ir noticis Apstrīdētā lēmuma 2. pantā minēto karteļu tiesību pārkāpums. Atbildētāja nav pierādījusi, ka prasītāja, 1993. gadā noslēdzot piegādes līgumu ar Corus, būtu noslēgusi horizontālu vienošanos ar uzņēmumiem Valourec un Dalmine. Nav ņemts vērā tas, ka šis piegādes līgums nav ekskluzīvs un tas ir noslēgts divus gadus pēc pārējo līgumu noslēgšanas.

               3.

               Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, atšķirībā no Valourec un Dalmine, prasītājai nenosakot sadarbības aizliegumu pēc paziņojuma par sodanaudu neuzlikšanu vai samazināšanu sakarā ar līdzdalību kartelī (OV C 207, 1996.). Tā saucamajā “Becher” paskaidrojumā prasītāja sniedza lietas apstākļu skaidrojumu, kas izmantots arī Apstrīdētajā lēmumā. Turklāt prasītāja neapstrīdēja paziņojumā par sūdzību konstatētos faktus, kas arī nepamatoti netika ievērots attiecībā uz sodanaudas samazinājumu.

      (1)  OV C 239, 25.9.2004.


title: Lieta C-512/08: Prasība, kas celta 2008. gada 25. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 25. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-512/08)
   (2009/C 44/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un E. Traversa)

      Atbildētāja: Francijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka,

                           —

                           atbilstoši Sociālā nodrošinājuma kodeksa R-332-4 pantam paredzot, ka ģimenes ārsta sniegto medicīnisko pakalpojumu, saistībā ar kuriem ir jāizmanto Sociālā nodrošinājuma kodeksa R-332-2 panta II sadaļā paredzētās medicīniskās ierīces, atmaksai ir jāsaņem iepriekšēja atļauja;

                           —

                           Sociālā nodrošinājuma kodeksa R-332-4 pantā vai kādā citā Francijas tiesību normā neparedzot, ka pacientam, kurš apdrošināts Francijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, ir iespējams piešķirt papildu atmaksu saskaņā ar 2001. gada 12. jūlija sprieduma lietā C-368/98 Vanbraekel u.c. 53. pantā paredzētajiem nosacījumiem;

                     Francijas Republika nav izpildījusi EK līguma 49. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ir izvirzījusi divus iebildumus savas prasības atbalstam.
   Ar savu pirmo izvirzīto iebildumu Komisija apstrīd atbildētājas ieviesto prasību, saskaņā ar kuru, lai saņemtu atsevišķu ar hospitalizācijas pakalpojumiem nesaistītu medicīnas pakalpojumu, kas saņemti citā dalībvalstī, atmaksu, ir jāsaņem iepriekšēja atļauja. Kaut arī šī prasība var būt pamatota, ja tā attiecas uz hospitalizācijas pakalpojumiem, sakarā ar to, ka ir vienlaicīgi jānodrošina gan līdzsvarotus un visiem pieejamus medicīniskos un hospitalizācijas pakalpojumus un ar to saistīto izmaksu kontroli, šī prasība ir nesamērīga attiecībā pret tādiem pakalpojumiem, kas nav saistīti ar hospitalizāciju. Vairāki faktori var ierobežot iepriekšējas atļaujas atcelšanas rezultātā iespējami pastāvošās finansiālās sekas, kā, piemēram, dalībvalstu iespēja noteikt apdrošināto personu nodrošinājuma seguma slimības gadījumā apmēru vai valsts noteikumus pabalstu saņemšanas jomā, ar nosacījumu, ka tie nav diskriminējoši un nerada šķērsli personu tiesībām uz brīvu pārvietošanos.
   Ar savu otro izvirzīto iebildumu Komisija turklāt norāda uz to, ka Francijas tiesībās nav ietverts tāds tiesību noteikums, kas ļautu pacientam, kurš ir apdrošināts Francijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, piešķirt papildu atmaksu saskaņā ar 2001. gada 12. jūlija sprieduma lietā C-368/98 Vanbraekel u.c. 53. pantā paredzētajiem nosacījumiem, t.i., tādu atmaksu, kas nosedz starpību attiecībā pret summu, uz kādu tam būtu tiesības, ja hospitalizācijas pakalpojumi būtu sniegti tā dzīvesvietas dalībvalstī. Līdz ar to pacienti, kas ir apdrošināti Francijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, nevar pilnībā īstenot tās tiesības, kas tiem ir piešķirtas saskaņā ar EKL 49. pantu atbilstoši interpretācijai, ko Tiesa ir sniegusi saistībā ar šo tiesību normu.


title: Lieta T-520/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedums — TF1 u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Apraides sabiedriskie pakalpojumi — Atbalsts, ko Francijas Republika paredzējusi piešķirt France Télévisions — Budžeta dotācija 2009. gadā — Lēmums necelt iebildumus — Vispārējo ekonomisko interešu pakalpojums — Samērīguma kritērijs — Nopietnu grūtību neesamība)

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. jūlija spriedums — TF1 u.c./Komisija
   (Lieta T-520/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Apraides sabiedriskie pakalpojumi - Atbalsts, ko Francijas Republika paredzējusi piešķirt France Télévisions - Budžeta dotācija 2009. gadā - Lēmums necelt iebildumus - Vispārējo ekonomisko interešu pakalpojums - Samērīguma kritērijs - Nopietnu grūtību neesamība)
   2012/C 250/21
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francija), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francija) un Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies un C. Smits, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Grespan)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un J. Gstalter) un France Télévisions (Parīze, Francija) (pārstāvji — J.-P. Gunther un A. Giraud, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 1. septembra lēmumu par budžeta dotāciju France Télévisions, jo ar šo lēmumu Komisija neceļ iebildumus par budžeta dotāciju, kuras maksimālais lielums 2009. gadā ir EUR 450 miljoni

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu;

               2)

               Télévision française 1 (TF1), Métropole télévision (M6) un Canal + sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un France Télévisions tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta T-114/06: Prasība, kas celta  2006. gada 14. aprīlī  —  GLOBE NV  pret Komisiju

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/48

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. aprīlī — GLOBE NV pret Komisiju
   (Lieta T-114/06)
   (2006/C 131/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: GLOBE NV, Zandhoven, Beļģija (pārstāvis — A. Abate, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas Lēmumu, kas ir ietverts EuropeAid sadarbības biroja D/3 Nodaļas publisko iepirkumu koordinatora 2006. gada 2. marta vēstulē par projektu EuropeAid/122078/C/S/Multi, ar nosaukumu “Informācijas sistēmas par cauruļvadu tīklu piegāde Vidusāzijas gāzes kompānijām (Kazahstāna, Kirgizstāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna)”;

               —

               atzīt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību sakarā ar iepriekš minētā lēmuma pieņemšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai radītos zaudējumus, kas novērtēti EUR 492 024,00 apmērā, ar nokavējumu procentu pieaugumu, sākot no sprieduma publicēšanas dienas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir piedalījusies projekta EuropeAid/122078/C/S/Multi, ar nosaukumu “Papildinājumi konkursam par informācijas sistēmas par cauruļvadu tīklu piegādi Vidusāzijas gāzes kompānijām (Kazahstāna, Kirgizstāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna”, kas ietilpst Programmas 2002 TACIS
       (1) ietvaros, konkursa procedūrā. Ar 2006. gada 2. marta vēstuli Komisija informēja prasītāju, ka tās piedāvājums nav ticis apstiprināts tādēļ, ka tas nebija vispārliecinošākais, un ka līgums piešķirts konkurējošam uzņēmumam. Šajā prasībā prasītāja prasa atcelt šajā vēstulē ietverto lēmumu, kā arī atlīdzināt zaudējumus, kas tai ir tikuši nodarīti apstrīdētā lēmuma pieņemšanas rezultātā.
   Prasītāja apstrīd šo lēmumu, izvirzot vairākus pamatus.
   Pirmkārt, tā norāda, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas novērtējumā un ka tā ir pārkāpusi instrukcijas piedāvājumu iesniedzējiem, kā rezultātā līguma piešķiršana apstiprinātajam piedāvājuma iesniedzējam ir uzskatāma par spēkā neesošu un nenotikušu. Šī pamata ietvaros, prasītāja apgalvo, Komisijas apstiprinātais piedāvājums neatbilst tehniskajām specifikācijām. Tā arī pārmet Komisijai to, ka tā, pēc piedāvājumu atvēršanas, ir pagarinājusi piedāvājumu pārskatīšanas termiņu, kā arī to, ka tā ir uzaicinājusi prasītājas konkurentu izmainīt savu piedāvājumu, ņemot vērā konkursa lietas materiālu Papildinājumus, kā rezultātā galēji izraudzītais piedāvājuma iesniedzējs varēja izmainīt savu piedāvājumu, tā, lai tas būtu pārliecinošāks. Prasītāja arī izvirza tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, tā kā tās piedāvājums, kas bija mazāk pārliecinošs piedāvājumu atvēršanas laikā, galu galā nav ticis izraudzīts.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija, neinformējot līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai par iemesliem, kuru dēļ tā nolēma izmainīt piedāvājumu [iesniegšanas] prioritāro secību, kāda tā bija noteikta atklātā piedāvājumu atvēršanas procedūras laikā, ir liegusi prasītājai iespēju darīt zināmu tās viedokli un līdz ar to pārkāpusi viņas tiesības uz aizstāvēšanos.
   Prasītājas izvirzītais trešais pamats ir par iespējamo Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, tā kā tas, saskaņā ar prasītājas teikto, bija nepietiekams un pretrunīgs.
   Ar savu ceturto pamatu prasītāja izvirza pareizas tiesvedības principa pārkāpumu attiecībā uz to, ka saskaņā ar tās teikto, Komisija ir apliecinājusi savu nolaidību, novēloti paziņojot piedāvājumu atlases rezultātu, kā arī novēloti atbildot uz dažādām prasītājas vēstulēm.

      (1)  Programma ir balstīta uz Euratom1999. gada 29. decembra Regulu EK Nr. 99/2000 attiecībā uz palīdzības sniegšanu partnervalstīm Austrumeiropā un Vidusāzijā (OV L 12, 1. lpp.)


title: Lieta T-52/11: Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Aecops /Komisija

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/20

         Prasība, kas celta 2011. gada 24. janvārī — Aecops/Komisija
   (Lieta T-52/11)
   2011/C 139/38
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — J. da Cruz Vilaça un L. Pinto Monteiro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2010. gada 27. oktobra Lēmumu lietā 89 0979 P3, ar kuru līdz PTE 426 070 ir samazināta ar Komisijas 1989. gada 22. marta Lēmumu Nr. C(89) 0570 piešķirtā finanšu atbalsta summa un vienlaikus prasīts atmaksāt summu EUR 14 430,02 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums neesot pieņemts saprātīgā termiņā, un tādēļ:

                           —

                           lietai iestājies noilgums: prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pēc tam, kad beidzies Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp., OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 1. nod., 1. sēj., 340. lpp.), 3. pantā paredzētais lietas 4 gadu noilguma termiņš. Turklāt, pat ja lietas noilguma termiņš būtu, iespējams, ticis pārtraukts, lēmums nav ticis pieņemts minētās regulas 3. panta 1. punkta ceturtajā daļā noteiktajā par noilguma termiņu divreiz ilgākā laikā. Tā kā attiecīgās tiesības noilguma dēļ vairs nav izmantojamas, apstrīdētais lēmums esot jāuzskata par prettiesisku un neizpildāmu;

                           —

                           esot pārkāpts tiesiskās drošības princips: prasītāja uzskata, ka Komisija, no apgalvotajām nelikumībām līdz galīgā lēmuma pieņemšanai ļaudama paiet vairāk nekā 20 gadiem, neesot ievērojusi tiesiskās drošības principu. Saskaņā ar šo Eiropas Savienības tiesību sistēmas pamatprincipu ikvienam ir tiesības uz savu lietu izskatīšanu Savienības iestādēs saprātīgā termiņā;

                           —

                           esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību: prasītāja uzskata, ka esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, jo, ņemot vērā, ka no apgalvotajām nelikumībām līdz galīgā lēmuma pieņemšanai ir pagājuši vairāk nekā 20 gadi, prasītājai tika liegts savus apsvērumus sniegt savlaicīgi, proti, kad tās rīcībā vēl bija dokumenti, kas ļautu attaisnot izdevumus, kurus Komisija uzskata par nefinansējamiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu: prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums neatbilst LESD 296. pantā noteiktajām pamatojuma norādīšanas prasībām. Proti, apstrīdētajā lēmumā nav pat kopsavilkuma veidā izklāstīti iemesli, kāpēc ir samazināts ESF finanšu atbalsts, un arī IGFSE [Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu — Eiropas Sociālā fonda pārvaldības institūta] vēstulē, ar kuru par apstrīdēto lēmumu ir paziņots prasītājai, nav kaut vismaz nedaudz saprotamā veidā izklāstīti nedz iemesli, kuru dēļ ir samazināts minētais finansējums, nedz tas, kuri izdevumi ir un kuri nav finansējami. Pēc prasītājas domām, arī pamatojuma nenorādīšanas dēļ Vispārējai tiesai būtu jāatceļ apstrīdētais lēmums.


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/5

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 10. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-18/13)
   2013/C 294/05
   EBTA Uzraudzības iestāde, kuru pārstāvēja Xavier Lewis, Auður Ýr Steinarsdóttir un Maria Moustakali, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 10. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā i) nepieņemot pasākumus vai ii) nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par visiem pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 21.ar punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīva 2001/81/EK par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2012. gada 3. decembrim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 3. oktobra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvu 2001/81/EK par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XX pielikuma 21.ar punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav apstrīdējusi to, ka akta 2. panta ieviešana joprojām kavējas, un ka tai nav informācijas, kas liecinātu par to, ka akts ir pilnībā ieviests. Tāpēc EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar akta 15. pantu saistībā ar Apvienotās komitejas Lēmumu Nr. 149/2009, un EEZ līguma 7. pantu, noteiktajā termiņā nepieņemot vai nepaziņojot pasākumus, kas vajadzīgi akta īstenošanai.


title: Lieta T-307/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Capella /ITSB — Oribay Mirror Buttons ( ORIBAY )

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/54

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Capella/ITSB — Oribay Mirror Buttons (“ORIBAY”)
   (Lieta T-307/13)
   2013/C 207/90
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Capella EOOD (Sofia, Bulgārija) (pārstāvis — M. Holtorf, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Oribay Mirror Buttons, SL (San Sebastián, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 22. marta lēmumu lietā R 164/2012-4;

               —

               paziņot Kopienas preču zīmes Nr. 003611282 “ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Yndustry” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst:

                           —

                           12. klasē: transportlīdzekļi un to piederumi, ciktāl tie neietilpst citās klasēs, izņemot mehānisko transportlīdzekļu logu un priekšējā stikla daļas; un

                           —

                           37. klasē: remontēšana; remonts un apkope;

                     reģistrāciju par atceltu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par atcelšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “ORIBAY ORIginal Buttons for Automotive Industry”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 12., 37. un 40. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 611 282

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Oribay Mirror Buttons, SL

      Lietas dalībniece, kas lūdz atcelt Kopienas preču zīmi: prasītāja

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atcelšanu daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un pieteikumu par atcelšanu pilnībā noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, Regulas Nr. 207/2009 56. panta, lasot to kopā ar Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma a) punkta iii) apakšpunktu, pārkāpums, kā arī Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. punkta pārkāpums


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2005. gada 13. janvārī lietā C-175/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) F. J. Pape pret Minister van landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Valsts atbalsts — EK līguma 93. panta 3. punkts (jaunajā redakcijā EKL 88. panta 3. punkts) — Atbalsta plāns — Aizliegums veikt pasākumus, kas ir ierosināti pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas — Nodoklis, kas ir daļēji vērsts uz atbalsta pasākuma finansēšanu — Nodoklis, kas ir ieviests pirms atbalsta piemērošanas)

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 57/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 13. janvārī
   lietā C-175/02 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) F. J. Pape pret Minister van landbouw, Natuurbeheer en Visserij
       (1)

   (Valsts atbalsts - EK līguma 93. panta 3. punkts (jaunajā redakcijā EKL 88. panta 3. punkts) - Atbalsta plāns - Aizliegums veikt pasākumus, kas ir ierosināti pirms Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas - Nodoklis, kas ir daļēji vērsts uz atbalsta pasākuma finansēšanu - Nodoklis, kas ir ieviests pirms atbalsta piemērošanas)
   (2005/C 57/06)
   tiesvedības valoda - holandiešu
   Lietā C-175/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 8. martā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 13. maijā tiesvedībā F. J. Pape pret Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr un K. Schiemann (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre M.-F. Contet, galvenā administratore, 2005. gada 13. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EK līguma 93. panta 3. punkta pēdējā teikumā (jaunajā redakcijā – EKL 88. panta 3. punkta pēdējais teikums) paredzētais aizliegums izpildīt pasākumus nav piemērojams attiecībā uz nodokli, ja nodoklis vai nodokļa ienākuma noteikta daļa nav ieviesta tieši atbalsta pasākuma finansēšanai.

      (1)  OV C 169, 13.07.2002.


title: lieta C-229/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 18. maijā iesniedza Osman Ocalan Kurdistan Worker's Party (PKK) vārdā un Serif Vanley Kurdistan National Congress (KNK) vārdā, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 15. februāra rīkojumu lietā T-229/02 Kurdistan Worker's Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK)/Eiropas Savienības Padome, kuru atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/2

         Apelācija, ko 2005. gada 18. maijā iesniedza Osman Ocalan Kurdistan Worker's Party (PKK) vārdā un Serif Vanley Kurdistan National Congress (KNK) vārdā, par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 15. februāra rīkojumu lietā T-229/02 Kurdistan Worker's Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK)/Eiropas Savienības Padome, kuru atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-229/05 P)
   (2005/C 243/04)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 18. maijā izskatīšanai ir iesniegta Osmanas Okalana [Osman Ocalan] Kurdistan Worker's Party (PKK) vārdā un Šerifa Venlija [Serif Vanley] Kurdistan National Congress (KNK) vārdā, Brisele (Beļģija), ko pārstāv M. Millers [M. Muller] un E. Grīvs [E. Grieves], barristers, Dž. Dž. Pīrsa [J. G. Pierce], solicitor, vadībā apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 15. februāra rīkojumu lietā T-229/02 (1)
      Kurdistan Worker's Party (PKK) un Kurdistan National Congress (KNK)/Eiropas Savienības Padome, kuru atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Kopienu Komisija.
   Prasītāju prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka Osmana Okalana prasības pieteikums organizācijas vārdā, kas agrāk bija pazīstama ar nosaukumu PKK, ir pieņemams;

               2)

               atzīt, ka Šerifa Venlija prasības pieteikums organizācijas vārdā, kas agrāk bija pazīstama ar nosaukumu KNK, ir pieņemams;

               3)

               pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem tiesvedībā par pieņemamību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs iesniedz apelācijas sūdzību par Pirmās instances tiesas (no)lēmumu, izvirzot šādu pamatojumu:
   Tas apgalvo, ka Pirmās instances tiesas (no)lēmums ir kļūdains, tāpēc, ka Pirmās instances tiesa jau ir atzinusi pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja esamību un tā (tiesīb)spēju celt prasību, nozīmēt juridiskos pārstāvjus un izvirzīt šos apgalvojumus. Iesniegtie dokumenti apliecina, ka advokātam izsniegtā pilnvara ir pilnībā atbilstoša Pirmās instances tiesas reglamenta 44. panta [prasībām]. Minētās pilnvaras [likumību] nekad nav apstrīdējis ne atbildētājs, ne Pirmās instances tiesa, jo tā ir paziņojusi par prasību minētajam atbildētājam atbilstoši parasti [pieņemtiem] noteikumiem, kādi piemērojami, pieņemot derīgu pilnvaru.
   Atbildētāja izvirzītā iebilde par (tiesīb)spēju, kas pamatota ar PKK darbības pārtraukšanu, ir pretrunā Pirmās instances tiesas reglamenta 114. panta 1. punktam (iepriekšējais 91. pants), ciktāl tas attiecas uz prasības pamatu. Citiem vārdiem runājot, šo iebildi nevar pārbaudīt [procesa] stadijā, kad tiek pārbaudīta pieņemamība.
   Tāpat Pirmās instances tiesas (no)lēmums par (tiesīb)spēju, kas balstīts uz tās sniegto interpretāciju par pirmā prasītāja izvirzītajiem argumentiem par darbības pārtraukšanu ir nelikumīgs (no)lēmums de facto par jautājumu pēc būtības, kas nav ticis pieņemts šajā procesuālajā stadijā. Šāds (no)lēmums ir pretrunā Pirmās instances tiesas piezīmei, saskaņā ar kuru “PKK pastāvēšanas fakts” ir jautājums pēc būtības par kuru Pirmās instances tiesai nav jālemj [procesa] stadijā par pieņemamību.
   Pirmās instances tiesas sniegtā interpretācija par pirmā prasītāja izvirzītajiem argumentiem par darbības pārtraukšanu jebkurā gadījumā ir pilnībā nepamatota. Okalana apgalvojumu rūpīgāka izpēte nekādā veidā neapliecina PKK darbības pārtraukšanu visiem nepieciešamajiem gadījumiem, ieskaitot aizlieguma apstrīdēšanu.
   Pat, ja tas bija pamatoti, ka Pirmās instances tiesa prasītāja argumentus interpretēja kā tādus, kas pārliecinoši balstīti uz neierobežotu apgalvojumu par darbības pārtraukšanu, prasītājs apgalvoja, ka jautājums par atlikušajām tiesībām, ietverot arī tiesības uz efektīvu lietas izskatīšanu, lai apstrīdētu aizliegumu, paliek neatrisināts kā jautājums pēc būtības, ko vajadzēja pārbaudīt [procesa] vēlākā stadijā.
   Prasītājs arī apgalvo, ka Pirmās instances tiesas izmantotie kritēriji jautājumā par pieņemamību, kas ietver kritēriju par “(tiesīb)spēju” un “skarts tieši un individuāli”, ir pārāk ierobežojošs gadījumos, kas attiecas uz pamatbrīvību īstenošanas gadījumiem. Izsakoties precīzāk, ar Pirmās instances tiesas izmantotiem sašaurināti un ierobežojoši [interpretējamiem] kritērijiem tiek pārkāpts 6., 13. un 34. pants Eiropas Cilvēktiesību Konvencijā un saistītā judikatūra par tiesībām celt prasību (locus standi).
   Tostarp, nerunājot par piemērojamiem kritērijiem, tiesa ir rīkojusies aizskaroši, nesamērīgi un pretrunā taisnīguma normām, jo tā balstoties tikai uz minētā [pirmā] prasītāja iepriekšēji izvirzīto argumentu interpretāciju noraida prasītāju, kurš izvirzījis pamattiesību pārkāpumu.
   Otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo:
   Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu, piemērojot kritērijus par pieņemamību un balstot savu (no)lēmumu uz pieņēmumu, ka PKK vairāk nepastāv, arī pārvērtējot jautājumu pēc būtības, lai atzītu prasību par nepieņemamu.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005, 34. lpp.


title: Lieta T-556/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. oktobrī — Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln /ITSB ( “Original Eau de Cologne” )

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. oktobrī — Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln/ITSB (“Original Eau de Cologne”)
   (Lieta T-556/13)
   2013/C 367/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln eV (Ķelne, Vācija) (pārstāvis –T. Schulte-Beckhausen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 21. augusta lēmumu lietā R 2064/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un izdevumus, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Original Eau de Cologne” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē ‒ Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 787 794

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un d) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-3/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 31. marta rīkojums – CK /Komisija

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/64

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 31. marta rīkojums – CK/Komisija
   (Lieta F-3/13) (1)

   2014/C 421/95
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 129, 4.5.2013., 31. lpp.


title: Lieta C-410/06: Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/33

         Prasība, kas celta 2006. gada 9. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku
   (Lieta C-410/06)
   (2006/C 294/58)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerell un G. Braga da Cruz)

      Atbildētāja: Portugāles Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               noteikt, ka, nepieņemot vajadzīgos normatīvos un administratīvos aktus, lai ieviestu 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi (1), Portugāles Republika nav izpildījusi ar šīs direktīvas 14. pantu uzliktos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2005. gada 23. martā.

      (1)  OV L 80, 35. lpp.


title: Lieta F-86/06: Civildienesta tiesas 2010. gada 26. jūlija rīkojums — Vereecken /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/76

      Civildienesta tiesas 2010. gada 26. jūlija rīkojums — Vereecken/Komisija
      (Lieta F-86/06) (1)

      ()
      (2010/C 288/145)
      Tiesvedības valoda — franču
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 237, 30.09.2006., 19. lpp.


title: Lieta C-231/10: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 26. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/32

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 26. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-231/10) (1)

   ()
   2011/C 30/56
   Tiesvedības valoda — igauņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta C-404/05: Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Regula (EEK) Nr. 2092/91 — Lauksaimniecības produktu bioloģiska ražošana — Privātas kontroles organizācijas — Prasība, lai pakalpojumu sniegšanas dalībvalstī būtu birojs vai ilglaicīga infrastruktūra — Pamatojumi — Dalība valsts varas īstenošanā — EKL 55. pants — Patērētāju tiesību aizsardzība)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/4

         Tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 29. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-404/05) (1)

   (Regula (EEK) Nr. 2092/91 - Lauksaimniecības produktu bioloģiska ražošana - Privātas kontroles organizācijas - Prasība, lai pakalpojumu sniegšanas dalībvalstī būtu birojs vai ilglaicīga infrastruktūra - Pamatojumi - Dalība valsts varas īstenošanā - EKL 55. pants - Patērētāju tiesību aizsardzība)
   (2008/C 22/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un G. Braun, pārstāvji)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Prasība bioloģiski ražotu lauksaimniecības produktu kontroles privātajām organizācijām, kas apstiprinātas citā dalībvalstī, uzturēt Vācijā biroju vai ilglaicīgu infrastruktūru
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               uzliekot bioloģiski ražotu lauksaimniecības produktu kontroles privātajām organizācijām, kas apstiprinātas citā dalībvalstī, pienākumu uzturēt biroju Vācijas teritorijā, lai tajā varētu sniegt kontroles pakalpojumus, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006.


title: Lieta C-410/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. augustā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/23

      Prasība, kas celta 2010. gada 17. augustā — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
      (Lieta C-410/10)
      ()
      (2010/C 288/39)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Karanasou-Apostolopoulou un G. Braun)

         Atbildētāja: Grieķijas Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīvas 2007/36/EK par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Grieķijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Termiņš Direktīvas 2007/36/EK transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2009. gada 3. augustā.


title: Lieta C-620/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 3. maija spriedums ( Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket/Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati (Dublinas sistēma — Regula (EK) Nr. 343/2003 — Par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procedūra — Trešās valsts valstspiederīgie, kam ir “atbildīgās dalībvalsts” izdota derīga vīza šīs regulas izpratnē — Patvēruma pieteikums, kas ir iesniegts citā dalībvalstī, nevis saskaņā ar šo regulu atbildīgajā dalībvalstī — Uzturēšanās atļaujas pieteikums dalībvalstī, kas nav atbildīgā dalībvalsts, pēc kura patvēruma pieteikums tiek atsaukts — Atsaukums, pirms atbildīgā dalībvalsts ir piekritusi uzņemšanai — Atsaukums, ar kuru tiek izbeigtas Regulā Nr. 343/2003 paredzētās procedūras)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 3. maija spriedums (Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Migrationsverket/Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati

   (Lieta C-620/10) (1)

   (Dublinas sistēma - Regula (EK) Nr. 343/2003 - Par patvēruma pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšanas procedūra - Trešās valsts valstspiederīgie, kam ir “atbildīgās dalībvalsts” izdota derīga vīza šīs regulas izpratnē - Patvēruma pieteikums, kas ir iesniegts citā dalībvalstī, nevis saskaņā ar šo regulu atbildīgajā dalībvalstī - Uzturēšanās atļaujas pieteikums dalībvalstī, kas nav atbildīgā dalībvalsts, pēc kura patvēruma pieteikums tiek atsaukts - Atsaukums, pirms atbildīgā dalībvalsts ir piekritusi uzņemšanai - Atsaukums, ar kuru tiek izbeigtas Regulā Nr. 343/2003 paredzētās procedūras)
   2012/C 174/14
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Migrationsverket

      Atbildētāji: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati un Valdrin Kastrati

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Padomes 2003. gada 18. februāra Regulas (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.), 4. panta 5. punkta otrās daļas, 5. panta 2. punkta, kā arī 16. panta 3. un 4. punkta interpretācija — Regulas piemērošanas nosacījumi patvēruma pieteikuma atsaukšanas gadījumā — Trešās valsts pilsoņu patvēruma pieteikumu atsaukšana dalībvalstī A tāda procesa laikā, kurā tiek noteikta dalībvalsts, kas saskaņā ar regulu ir atbildīga par pieteikuma izskatīšanu, pēc tam, kad dalībvalsts B ir piekritusi uzņemties atbildību par pieteikuma iesniedzējiem — Dalībvalsts A kompetentās iestādes lēmums noraidīt patvēruma pieteikumus un ierosināt procedūru par pieteikumu iesniedzēju nosūtīšanu uz dalībvalsti B, neraugoties uz faktu, ka dalībvalstī A iesniegtie patvēruma pieteikumi ir tikuši atsaukti

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 2. panta c) punktā minētā patvēruma pieteikuma atsaukšana, kas notiek, pirms par šī pieteikuma izskatīšanu atbildīgā dalībvalsts ir piekritusi patvēruma meklētāja uzņemšanai, nozīmē, ka šī regula vairs nav piemērojama. Šādā gadījumā dalībvalstij, kuras teritorijā ir ticis iesniegts pieteikums, ir jāpieņem vajadzīgie lēmumi, kas izriet no šādas atsaukšanas, un it īpaši jāpārtrauc pieteikuma izskatīšana, izdarot par to ierakstu patvēruma meklētāja lietā.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.


title: Lieta T-571/08 RENV: Vispārējās tiesas 2012. gada 10. maija rīkojums — Vācija/Komisija

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 10. maija rīkojums — Vācija/Komisija
   (Lieta T-571/08 RENV) (1)

   2012/C 200/41
   Tiesvedības valoda — vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.