title: Lieta T-296/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Erbslöh /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Erbslöh/Komisija
   (Lieta T-296/14)
   2014/C 223/48
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Erbslöh AG (Velbert, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazināšanu energoietilpīgiem lietotājiem lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl šis lēmums attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka energoietilpīgajiem lietotājiem ar šo tiesisko regulējumu neesot piešķirtas nekādas priekšrocības. Īpašais kompensācijas režīms, tieši pretēji, esot kompensācija par ārkārtas izmaksām, kas īpaši ietekmē prasītāju un tai pielīdzināmus uzņēmumus saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, un tā mērķis esot atjaunot to energoietilpīgo uzņēmumu konkurētspēju, kuriem EEG piemaksa sākotnēji esot radījusi būtisku kaitējumu.

               2.

               Otrais pamats: valsts līdzekļu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav pasākums, ko piešķir “valsts vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksa pati par sevi nav uzskatāma par valsts līdzekļiem un ka pat atteikšanās no šiem līdzekļiem, kas ir tikusi īstenota ar īpašo kompensācijas režīmu, tādējādi arī nevar tikt uzskatīta par pasākumu, kas piešķirts no valsts līdzekļiem.

                           —

                              EEG piemaksu neiekasē, nepārvalda un arī nesadala valsts vai publiska vai privāta organizācija, ko ir nozīmējusi vai izveidojusi valsts. Tieši pretēji – EEG piemaksu varot tieši iekasēt pārvades tīkla pārvaldītāji, pamatojoties uz atbilstošām civiltiesiska rakstura tiesībām. EEG piemaksa netiekot iemaksāta valsts budžetā, kā rezultātā īpašais kompensācijas režīms nekādā veidā, nedz tieši, nedz netieši, nesamazinot valsts ienākumus.

                           —

                           No EEG iegūtie līdzekļi netiekot arī atstāti valsts iestāžu rīcībā. Turklāt attiecībā uz līdzekļiem, kas iegūti no EEG, netiekot veikta nekāda valsts kontrole, ko īstenotu, piemēram, Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federālais Ekonomikas un eksporta kontroles birojs, BAFA) vai Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra).


title: Lieta C-576/08 P: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 3. jūnija rīkojums — People's Mojahedin Organization of Iran /Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija, Nīderlandes Karaliste

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 3. jūnija rīkojums — People's Mojahedin Organization of Iran/Eiropas Savienības Padome, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Eiropas Kopienu Komisija, Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-576/08 P) (1)

   2009/C 205/53

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 07.03.2008.


title: Lieta C-434/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/4

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone

   (Lieta C-434/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2016/C 270/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Bari

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Raffaele Mignone

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

               2)

               LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 448, 15.12.2014.


title: Lieta C-425/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2008. gada 26. septembra rīkojumu — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2008. gada 26. septembra rīkojumu — Enviro Tech (Europe) Ltd/État belge
   (Lieta C-425/08)
   (2008/C 327/21)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Enviro Tech (Europe) Ltd

      Atbildētāja: État belge

   Prejudiciālie jautājumi
   1. jautājums

               —

               Vai, klasificējot nBP kā viegli uzliesmojošu (R11) vielu, pamatojoties tikai uz vienu -10 °C temperatūrā veiktu testu, Direktīva 2004/73/EK (1) ir saderīga ar pamata direktīvu 67/548/EEK (2), it īpaši ar tās V pielikuma A.9 punktu, kurā ir noteiktas metodes uzliesmošanas temperatūras noteikšanai?

               —

               Vai, klasificējot nBP kā 2. kategorijas reproduktīvajai funkcijai toksisku vielu (R60), pirmkārt, skaidri nepierādot ar attiecīgajiem izmēģinājumiem uz dzīvniekiem novēroto toksiskā ietekmi, lai pamatotu stingru pieņēmumu, ka cilvēka saskarsme ar šādu vielu var radīt toksisku ietekmi uz attīstību, un, otrkārt, pamatojoties uz testiem, no kuriem var secināt toksisku ietekmi tikai uz dzīvniekiem, kas tiek pakļauti 250 PPM koncentrācijai, kura ir vienpadsmit reizes lielāka par maksimumu un četrdesmit reizes lielāka par vidējo nBP koncentrāciju, ar kuru saskaras cilvēks, darbojoties ar šo preci, Direktīva 2004/73/EK ir saderīga ar pamata direktīvu 67/548/EEK, it īpaši ar tās VI pielikuma 4.2.3. iedaļu?

               —

               Vai, klasificējot nBP kā viegli uzliesmojošu (R11) 2. kategorijas reproduktīvajai funkcijai toksisku (R60) vielu piesardzības principa dēļ, neievērojot Direktīvas 67/548/EEK V un VI pielikumā noteiktās metodes un kritērijus, Direktīva 2004/73/EK ir saderīga ar pamata direktīvu 67/548/EEK, it īpaši ar tās V un VI pielikumu?

               —

               Vai, klasificējot nBP kā viegli uzliesmojošu (R11) 2. kategorijas reproduktīvajai funkcijai toksisku (R60) vielu, pamatojoties uz testiem, kas atšķiras no testiem konkurējošai precei, it īpaši halogēnhloram, un neievērojot samērīguma principu, Direktīva 2004/73/EK ir saderīga ar pamata direktīvu 67/548/EEK?

         2. jautājums

               —

               Ja Direktīva 2004/73/EK nav saderīga ar Direktīvu 67/548/EEK, vai Beļģijas Karalistei bija jāatturas transponēt valsts tiesībās nBP klasifikāciju, kas radās Direktīvas 2004/73/EK rezultātā, vai pat nepildīt šo klasifikāciju, lai gan atbilstoši Direktīvas 2004/73/EK 2. pantam “dalībvalstīs stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2005. gada 31. oktobrim nodrošinātu atbilstību šai direktīvai”?

      (1)  Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/73/EEK, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Direktīvu 67/548/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu, kas attiecas uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakojumu un marķēšanu (OV L 152, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīva 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV 196, 1. lpp.).


title: Lieta T-521/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. jūlijā – Zviedrija/Komisija

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/28

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. jūlijā – Zviedrija/Komisija
   (Lieta T-521/14)
   (2014/C 431/50)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – A. Falk un K. Sparrman)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemdama deleģējošos aktus, nosakot zinātniskos kritērijus, lai identificētu īpašības, kas traucē endokrīnās sistēmas darbību, ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regulas (EK) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu 5. panta 3. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Biocīdu regulas (1) 5. panta 3. punktu Komisija ne vēlāk kā līdz 2013. gada 13. decembrim pieņem deleģētos aktus, nosakot zinātniskos kritērijus, lai identificētu īpašības, kas traucē endokrīnās sistēmas darbību. Prasītāja uzskata, ka, nepieņemdama šādus deleģējošos aktus, Komisija nav veikusi pasākumus, kurus tai ir pienākums veikt. Prasītāja ir pieprasījusi Komisijai pieņemt deleģējošos aktus saskaņā ar Biocīdu regulas 5. panta 3. punktu, taču Komisijas atbildē, kā uzskata prasītāja, par pieprasījumu nav tikusi noformulēta nekāda nostāja LESD 265. panta otrās daļas izpratnē. Prasītāja sūdzas, ka Komisija turklāt prasības celšanas brīdī nav veikusi pasākumus, lai šādu bezdarbību izbeigtu. Prasītājas skatījumā Komisijas rīcībā ir pamats zinātnisku kritēriju noteikšanai, lai identificētu īpašības, kas traucē endokrīnās sistēmas darbību, un konkretizētu šādu kritēriju piemērošanu, kuri saskaņā ar Biocīdu regulas 5. panta 3. punkta otro un trešo daļu ir jāpiemēro līdz brīdim, kad Komisija pieņem deleģējošos aktus, kuros ir ietverti kritēriji vielām, kas traucē endokrīnās sistēmas darbību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV L 167, 1. lpp.).


title: Lieta T-756/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/ITSB — Federation Internationale des Logis (“T”)

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. decembrī – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/ITSB — Federation Internationale des Logis (“T”)
   (Lieta T-756/15)
   (2016/C 059/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvis – H. Prange, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Federation Internationale des Logis (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “T” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 623 022

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 31. augusta lēmums lietā R 2653/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, tādējādi, lai iebildumi tiktu noraidīti pilnībā;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgā gadījumā – otrai procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunta pārkāpums.


title: Lieta C-140/09: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums ( Tribunale de Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fallimento Trghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Valsts atbalsts — Piešķirtās subsīdijas jūras transporta uzņēmumam, kas uzņemas pienākumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus — Valsts likums, ar ko ir paredzēta iespēja piešķirt avansu pirms vienošanās apstiprināšanas)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums (Tribunale de Genova (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fallimento Trghetti del Mediterraneo SpA/Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-140/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Piešķirtās subsīdijas jūras transporta uzņēmumam, kas uzņemas pienākumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus - Valsts likums, ar ko ir paredzēta iespēja piešķirt avansu pirms vienošanās apstiprināšanas)
   2010/C 209/12
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale de Genova

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fallimento Trghetti del Mediterraneo SpA

      Atbildētāja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Genova — Valsts atbalsts — Valsts tiesību akta, kurā — bez vienošanās starp attiecīgajām sabiedrībām un valsts pārvaldes iestādi un, nenosakot precīzus kritērijus, lai novērstu konkurences izkropļošanu, — paredzēta iespēja piešķirt valsts atbalstu jūras pārvadājumu sabiedrībām, kurām uzticēta pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu izpilde, saderība ar EKL 86.-88. pantu

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka subsīdijas, kuras pamata prāvai raksturīgos apstākļos tikušas izmaksātas saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēta samaksa avansā pirms vienošanās apstiprināšanas, ir valsts atbalsts, ja šīs subsīdijas var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļo vai rada draudus izkropļot konkurenci, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-607/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 10. septembra rīkojumu lietā T-453/14 Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Eiropas Parlaments 2015. gada 18. novembrī iesniedza Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 10. septembra rīkojumu lietā T-453/14 Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság/Eiropas Parlaments 2015. gada 18. novembrī iesniedza Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság

   (Lieta C-607/15 P)
   (2016/C 243/15)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (pārstāvis – D. Sobor, ügyvéd)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments
   Vispārējā tiesa (sestā palāta) noraidīja apelācijas sūdzību ar 2016. gada 4. maija rīkojumu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-394/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. augustā — Photo USA Electronic Graphic /Padome

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. augustā — Photo USA Electronic Graphic/Padome
   (Lieta T-394/13)
   2013/C 274/37
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Pekina, Ķīna) (pārstāvis — K. Adamantopoulos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 13. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 412/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes keramikas galda piederumu un virtuves piederumu importu (OV L 131, 1. lpp.), ciktāl ar to prasītājai tiek uzlikts antidempinga maksājums, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija un Padome (turpmāk tekstā — “iestādes”) esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaujot starp ražojumiem, uz kuriem attiecas izmeklēšana, ar vienkāršu poliesteru pārklātas keramikas krūzes.
   Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, iekļaujot keramikas krūzes, kurām ir pārklājums, vienā grupā kopā ar citiem keramikas galda piederumiem un virtuves piederumiem, iestādes neesot veikušas taisnīgu salīdzināšanu, tādējādi pārkāpjot Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp., turpmāk tekstā — “pamatregula”), 2. panta 10. punktu.
   Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pārkāpušas pamatregulas 3. panta 7. punktu, jo tās neesot pienācīgi analizējušas Bundeskartellamt (Vācijas konkurences iestāde) izmeklēto pret konkurenci vērsto darbību ietekmi uz Savienības ražošanas nozari. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka pret konkurenci vērstās darbības neesot ietekmējušas mikroekonomikas un makroekonomikas rādītājus.
   Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. punktu, jo tās neesot veikušas objektīvu pārbaudi par situāciju Savienības ražošanas nozarē. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka pret konkurenci vērstās darbības neesot ietekmējušas mikroekonomikas un makroekonomikas rādītājus.


title: Lieta T-160/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Potamianos /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Potamianos/Komisija
   (Lieta T-160/04) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana)
   (2008/C 313/41)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gerasimos Potamianos, Grimbergen (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Tserepa-Lacombe)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt iestādes, kura ir kompetenta iecelt amatā, lēmumu nepagarināt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gerasimos Potamianos un Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 168, 26.6.2004.


title: Lieta T-143/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Intesa Sanpaolo/EUIPO – Intesia Group Holding GmbH (“INTESA”)

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. aprīlī – Intesa Sanpaolo/EUIPO –
         Intesia Group Holding GmbH (“INTESA”)

   (Lieta T-143/16)
   (2016/C 191/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi un G. Ghisletti, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INTESA” –Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 105 277

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. janvāra lēmums lietā R 632/2015–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī izdevumus saistībā ar pieteikumu par atcelšanu un apelācijas procesu EUIPO.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 51. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-178/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Pozīcija 8525 80 — Televīzijas kameras, digitālās fotokameras un videokameras — Apakšpozīcijas 8525 80 91 un 8525 80 99 — Sporta brillēs integrētas videokameras — Tālummaiņas funkcija — No ārējiem signālu avotiem iegūtu datņu ierakstīšana

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/21

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 5. marta spriedums (Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

   (Lieta C-178/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Muitas savienība un kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu klasifikācija - Pozīcija 8525 80 - Televīzijas kameras, digitālās fotokameras un videokameras - Apakšpozīcijas 8525 80 91 un 8525 80 99 - Sporta brillēs integrētas videokameras - Tālummaiņas funkcija - No ārējiem signālu avotiem iegūtu datņu ierakstīšana)
   (2015/C 138/28)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Vario Tek GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Düsseldorf

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1987. gada 23. jūlija Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu Komisijas 2011. gada 27. septembra Regulas (ES) Nr. 1006/2011 redakcijā I pielikumā ietvertā Kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka tādām sporta brillēs integrētām videokamerām kā tās, uz kurām attiecas pamatlieta, nav optiskās tālummaiņas funkcijas, neliedz šīs brilles klasificēt šīs nomenklatūras apakšpozīcijās 8525 80 91 un 8525 80 99;

               2)

               Regulas Nr. 2658/87 Regulas (ES) Nr. 1006/2011 redakcijā I pielikumā ietvertā Kombinētā nomenklatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka ar tādām sporta brillēs integrētām videokamerām kā tās, uz kurām attiecas pamatlieta, ir iespējams ierakstīt un uz maināma datu nesēja saglabāt video un audio datnes no ārēja signālu avota, liedz tās klasificēt šīs nomenklatūras apakšpozīcijā 8525 80 91, ja šī ierakstīšana var tikt īstenota patstāvīgi un neatkarīgi no ārējiem materiāliem vai programmatūrām.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 17. martā lietā T-362/03 Antonio Milano pret Eiropas Kopienu Komisiju (Civildienests — Pieņemšana darbā — Konkurss — Atteikums sniegt atļauju piedalīties konkursā — Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus)

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/27

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 17. martā
   lietā T-362/03 Antonio Milano pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Konkurss - Atteikums sniegt atļauju piedalīties konkursā - Prasība atcelt tiesību aktu un atlīdzināt zaudējumus)
   (2005/C 132/49)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-362/03 Antonio Milano [Antonio Milano], ar dzīvesvietu Iserniā [Isernia] (Itālija), ko pārstāv S. Skarano [S. Scarano] avocat, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall], kam palīdz A. dal Fero [A. Dal Ferro], avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt lēmumus, ar ko netika pieņemta prasītāja kandidatūra dalībai vispārējā konkursā COM/A/4/02, kura mērķis ir sastādīt personu, kas var pildīt pārstāvniecības Romā vadītāja amatu (A 3 grāds), sarakstu, un piespriest atlīdzināt prasītājam radušos zaudējumus Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši J. Azizi [J. Azizi] un E. Kremona [E. Cremona], sekretārs H. Palasio Gonsaless [J. Palacio González], galvenais administrators, 2005. gada 17. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 304, 13.12.2003.


title: Lieta T-436/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro Daniele/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Lauksaimniecība — Aizsardzības pasākumi pret augiem kaitīgiem organismiem — Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa baktērijas ievešanu un izplatīšanos Savienībā — Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Individuāla skāruma neesamība — Pieteikums par prasījumu grozīšanu — Nepieņemamība

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/45

         Vispārējās tiesas 2016. gada 11. marta rīkojums – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro Daniele/Komisija
   (Lieta T-436/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lauksaimniecība - Aizsardzības pasākumi pret augiem kaitīgiem organismiem - Pasākumi, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa baktērijas ievešanu un izplatīšanos Savienībā - Reglamentējošs akts, kas saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Individuāla skāruma neesamība - Pieteikums par prasījumu grozīšanu - Nepieņemamība)
   (2016/C 156/60)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otranto, Itālija) un Negro Daniele (Otranto) (pārstāvji – V. Pellegrino un A. Micolani, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un I. Galindo Martín)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 18. maija Īstenošanas lēmumu (ES) 2015/789 par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells u.c.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (OV L 125, 36. lpp.), ciktāl šī lēmuma I pielikumā ir ietverti vīnogulāji (Vitis) un tā 9. pantā ir aizliegta pārvietošana Eiropas Savienībā – norobežotajās teritorijās vai ārpus tām

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi un Negro Daniele atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 328, 5.10.2015.


title: Apvienotās lietas C-124/16, C-188/16 un C-213/16: Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. marta spriedums (Amtsgericht München, Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16), Ionel Opria (C-188/16) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Direktīva 2012/13/ES — Tiesības uz informāciju kriminālprocesā — Tiesības tikt informētam par izvirzīto apsūdzību — Lēmuma par sodu izsniegšana — Noteikumi — Pienākums norādīt pilnvarotu pārstāvi — Apsūdzētais nerezidents, kam nav pastāvīgas dzīvesvietas — Pārsūdzības termiņš, ka sākas no izsniegšanas pilnvarotajam pārstāvim

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/15

         Tiesas (piektā palāta) 2017. gada 22. marta spriedums (Amtsgericht München, Landgericht München I (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16), Ionel Opria (C-188/16)
   (Apvienotās lietas C-124/16, C-188/16 un C-213/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva 2012/13/ES - Tiesības uz informāciju kriminālprocesā - Tiesības tikt informētam par izvirzīto apsūdzību - Lēmuma par sodu izsniegšana - Noteikumi - Pienākums norādīt pilnvarotu pārstāvi - Apsūdzētais nerezidents, kam nav pastāvīgas dzīvesvietas - Pārsūdzības termiņš, ka sākas no izsniegšanas pilnvarotajam pārstāvim)
   (2017/C 168/19)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht München, Landgericht München I

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16), Ionel Opria (C-188/16)

      Piedaloties: Staatsanwaltschaft München I

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīvas 2012/13/ES par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā 2. pants, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kā arī 6. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tādi dalībvalsts tiesību akti, kādi aplūkoti pamatlietā, saskaņā ar kuriem kriminālprocesā apsūdzētajam, kurš nedzīvo šajā dalībvalstī un kuram nav pastāvīgās dzīvesvietas tajā vai viņa izcelsmes valstī, ir noteikts pienākums norādīt pilnvarotu pārstāvi lēmuma par sodu attiecībā uz viņu izsniegšanai un saskaņā ar kuriem termiņš, kas ir noteikts šāda lēmuma pārsūdzēšanai, pirms tas kļūst izpildāms, sākas no minētā lēmuma izsniegšanas šim pilnvarotajam pārstāvim.
   Tomēr Direktīvas 2012/13 6. pantā ir prasīts, lai, izpildot lēmumu par sodu, pēc tam kad attiecīgā persona faktiski ir tikusi informēta par šo lēmumu, viņai tiktu radīts tāds stāvoklis, kādā tā būtu bijusi, ja minētais lēmums būtu ticis izsniegts viņai personiski, un it īpaši viņas rīcībā ir jābūt visam pārsūdzības termiņam, vajadzības gadījumā izmantojot iepriekšējā stāvokļa atjaunošanu.
   Iesniedzējtiesai ir jāraugās, lai valsts procedūra iepriekšējā stāvokļa atjaunošanai, kā arī šai procedūrai paredzētie nosacījumi tiktu piemēroti atbilstoši šīm prasībām un lai šī procedūra tādējādi ļautu faktiski īstenot minētajā 6. pantā paredzētās tiesības.

      (1)  OV C 260, 18.7.2016.


title: Lieta T-99/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Alesa /Komisija

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/41

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Alesa/Komisija
   (Lieta T-99/14)
   2014/C 102/62
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alesa Srl (Chieti, Itālija) (pārstāvis – N. Giampaolo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, prasības nodrošināšanai, apturēt Eiropas Komisijas 2013. gada 3. decembrī publicētā publiskā iepirkuma līguma DCI-ASIE/2013/329–453 Ķīnas Tautas Republikas vārdā – kas ir [pakalpojuma] saņēmēja valsts – slēgšanas tiesību EUR 9 304 400 apmērā piešķiršanu GIZ GmbH pārvaldītajam konsorcijam;

               —

               pēc būtības, apmierināt prasību prasības pieteikumā norādīto iemeslu dēļ, tā rezultātā atceļot Eiropas Komisijas publiskā iepirkuma līguma DCI-ASIE/2013/329–453 Ķīnas Tautas Republikas vārdā – kas ir [pakalpojuma] saņēmēja valsts – slēgšanas tiesību EUR 9 304 400 apmērā piešķiršanu GIZ GmbH pārvaldītajam konsorcijam, kas tika publicēts 2013. gada 3. decembrīTED [Tenders Electronic Daily] vietnē;

               —

               pēc būtības, piespriest Eiropas Komisijai, pamatojoties uz dažādiem prasībā norādītajiem pamatiem, atlīdzināt prasītājai pašai un konsorcijam Sharewich nodarītos zaudējumus EUR 900 000 apmērā vai tādā apmērā, kādu Vispārējā tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus;

               —

               pamatojoties uz LESD 277. pantu, novērtēt, vai Finanšu regulas piemērošanas noteikumu (Deleģētā regulas (ES) Nr. 1268/2012) 266. panta 1. punkts un PRAG 2013 [2013. gada Praktiskās vadlīnijas līgumu noslēgšanas procedūrām ES ārējās darbības ietvaros] 2.4.13. pants ir tiesisks, kā arī vai tas ir piemērojams, salīdzinājumā ar citām normām publiskā iepirkuma līgumu pārvaldīšanas un slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, ciktāl pēc uzsāktās procedūras atcelšanas, neatkarīgi no līguma vērtības un ar nosacījumu, ka tā pārsniedz spēkā esošajā normā paredzēto robežvērtību, līgumslēdzēja iestāde drīkst uzsākt tiešu pārrunu procedūru ar vienu vai vairākiem pretendentiem, iepriekš par to nepaziņojot citiem pretendentiem, kas ir izslēgti no tiešām pārrunām.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (Contract Award) Nr. DCI-ASIE/2013/329–453, kuras rezultātā Eiropas Komisija atklātā procedūrā atbilstoši publiskajam paziņojumam Nr. 2012/S 223–366462 piešķīra šīs tiesības GIZ GmbH pārvaldītajam konsorcijam attiecībā uz tehniska atbalsta sniegšanu Ķīnas Tautas Republikas Pilsētvides un lauku zonu attīstības ministrijai (MOHURD) labas Eiropas prakses pārnešanai urbanizācijas politikas un siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanas jomā (projektam “Ilgstoša urbanizācija – Attiecības starp Eiropas un Ķīnas ekopilsētām”).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta un nepareizi piemērota un interpretēta Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā Regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem, kā arī ir pārsniegtas pilnvaras Komisijai un tās dienestiem un delegācijām piešķirtās rīcības brīvības īstenošanā, rīkojoties līgumslēdzējas iestādes lomā (Contracting Authority);

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots un interpretēts PRAG 2013 [Practical Guide to Contract Procedures for EU External Actions] 2.4.13. pants, kā arī pārsniegtas pilnvaras Eiropas Komisijai un tās dienestiem un delegācijām piešķirtās rīcības brīvības īstenošanā, rīkojoties līgumslēdzējas iestādes lomā (Contracting Authority);

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts un nepareizi piemērots un interpretēts pārskatāmības princips, kurš ir paredzēts LESD 15. un 298. pantā, kā arī Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 102. panta 1. punktā (publiskā iepirkuma procedūrai piemērojamais princips) un 112. panta 1. punktā (vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības princips), kā arī pārsniegtas pilnvaras Eiropas Komisijai un tās dienestiem un delegācijām piešķirtās rīcības brīvības īstenošanā, rīkojoties līgumslēdzējas iestādes lomā (Contracting Authority);

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti un nepareizi piemēroti un interpretēti vispārējie pamatprincipi, kas noteikti Direktīvas 2004/18/EK 2. pantā, un citas normatīvās atsauces normas, kuras ir ietvertas šajā direktīvā, pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu pārvaldīšanas un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas jomā, kā arī pārsniegtas pilnvaras Eiropas Komisijai un tās dienestiem un delegācijām piešķirtās rīcības brīvības īstenošanā, rīkojoties līgumslēdzējas iestādes lomā (Contracting Authority).


title: Lieta C-461/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V. /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 22. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-461/13)
   2013/C 352/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Persona, kas iestājusies lietā:
      Freie Hansestadt Bremen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, kas pēdējo reizi grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīvu 2009/31/EK (2) (turpmāk tekstā — “Ūdens pamatdirektīva”), 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm — izņemot, ja ir noteikts izņēmums — ir jāatsaka atļauja projektam, ja tas var pasliktināt virszemes ūdens objekta stāvokli, vai šis regulējums vienīgi nosaka apsaimniekošanas plānošanas mērķus?

               2)

               Vai jēdziens “stāvokļa pasliktināšanās” Ūdens pamatdirektīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver tikai nelabvēlīgas izmaiņas, kas liek klasificēt zemākā klasē atbilstoši direktīvas V pielikumam?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša:
               Pie kādiem nosacījumiem ir “stāvokļa pasliktināšanās” Ūdens pamatdirektīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļas izpratnē?

               4)

               Vai Ūdens pamatdirektīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļa, kā arī iii) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm — izņemot, ja ir noteikts izņēmums — ir pienākums atteikt atļauju projektam, ja tas apdraud virszemes ūdeņu laba stāvokļa vai attiecīgi virszemes ūdeņu laba ekoloģiskā potenciāla un laba ķīmiskā stāvokļa sasniegšanu direktīvā noteiktajā brīdī, vai šis regulējums nosaka tikai apsaimniekošanas plānošanas mērķus?

      (1)  OV L 327, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/31/EK par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 85/337/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 2000/60/EK, 2001/80/EK, 2004/35/EK, 2006/12/EK, 2008/1/EK un Regulā (EK) Nr. 1013/2006; OV L 140, 114. lpp.


title: Lieta T-532/08: Prasība, kas celta 2008. gada 5. decembrī — Norilsk Nickel Harjavalta Oy un Umicore NV /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/53

         Prasība, kas celta 2008. gada 5. decembrī — Norilsk Nickel Harjavalta Oy un Umicore NV/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta T-532/08)
   (2009/C 44/94)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Norilsk Nickel Harjavalta Oy, Harjavalta (Somija)un Umicore NV, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — K. Nordlander, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               pasludināt šo prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdētos tiesību aktus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasības pieteikumu prasītāji vēlas panākt, lai tiktu atcelts noteikts ieraksts grupai, kurā ietilpst četri ar niķeļa karbonātu saistīti savienojumi — niķeļa hidroksikarbonāts, tīrais niķeļa karbonāts un divi citi savienojumi (turpmāk tekstā — “Niķeļa karbonāti”) — Komisijas Direktīvā 2008/58/EK (1) (turpmāk tekstā — “30. PTA direktīva”), kas ir Direktīvas 67/548/EEK (2) (turpmāk tekstā — “Bīstamo vielu direktīva”) pielāgošana tehniskajai attīstībai (turpmāk tekstā — “PTA”).
   Prasītāju galvenais pamats ir par to, ka grozītā niķeļa karbonātu klasifikācija nebija balstīta uz piemērojamu juridisku kritēriju. Prasītāji uzskata, ka grozītā niķeļa karbonātu klasifikācija ir pretrunā Bīstamo vielu direktīvai, jo tā nebija pamatota ar datiem un nebija pielāgošana tehniskajai attīstībai. Prasītāji apgalvo, ka tā vietā Komisija grozīja niķeļa karbonātu klasifikāciju, pamatojoties uz niķeļa karbonātu riska faktoru novērtējumu, kas tika veikts ar citu mērķi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 793/93 (3) (turpmāk tekstā — “Riska faktoru novērtējuma regula”). Papildus tam prasītāji apgalvo, ka Komisija it īpaši pamatojās uz Paziņojumu par atkāpi, kurā četras individuālas sabiedrības, ieskaitot prasītājus, lūdza atļauju neveikt noteiktu pārbaudi, kas pieprasīta saskaņā ar Riska faktoru novērtējuma regulu. Prasītāji uzskata, ka šajā paziņojumā nav datu, kas pamatotu jebkādas izmaiņas to niķeļa karbonātu klasifikācijā, kuri ir ietverti 30. PTA direktīvā.
   Tādēļ prasītāji vēlas panākt, lai tiktu atcelti divi atsevišķi Eiropas Komisijas tiesību akti:

               —

               grozītā niķeļa karbonātu klasifikācija 30. PTA direktīvas 1F Pielikuma ierakstā 028-010-00-0;

               —

               Komisijas lēmums izmantot Paziņojumu par atkāpi, ko iesniedza prasītāji saskaņā ar Riska faktoru novērtējuma regulu, kā pamatojumu apstrīdētajam ierakstam.

         Pamatu atbalstam prasītāji apgalvo, ka apstrīdētie tiesību akti neatbilst Bīstamo vielu direktīvas prasībām šādu iemeslu dēļ:

               a)

               apstrīdētie tiesību akti neatbilst detalizētajiem kritērijiem un zinātnisko datu prasībām, lai veiktu klasificēšanu katrā bīstamības klasē saskaņā ar Bīstamo vielu direktīvas VI pielikumu;

               b)

               pieņemot apstrīdētos tiesību aktus, Komisija neņēma vērā niķeļa karbonātu raksturīgās īpašības parastas apiešanās un izmantošanas kontekstā, kas pieprasīta Bīstamo vielu direktīvā;

               c)

               apstrīdētie tiesību akti nav pielāgošanās Bīstamo vielu direktīvas tehniskajam progresam un tiem kā tādiem nav juridiska pamata EK tiesībās;

               d)

               ņemot vērā apstrīdēto lēmumu un pamatojot apstrīdēto ierakstu ar niķeļa karbonātu riska vērtējumu saskaņā ar Riska faktoru novērtējuma regulu, nevis piemērojot 4. panta un VI pielikuma klasificēšanas kritērijus, Komisija pārsniedza savas pilnvaras saskaņā ar Bīstamo vielu direktīvu.

         Turklāt prasītāji apgalvo, ka grozītā niķeļa karbonātu klasifikācija 30. PTA direktīvā ir jāatceļ tāpēc, ka Komisija nesniedza tai pamatojumu, kā tas ir prasīts EKL 253. pantā.

      (1)  Komisijas 2008. gada 21. augusta Direktīva 2008/58/EK, ar ko 30. reizi groza Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, lai to pielāgotu tehnikas attīstībai (OV L 246, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīva 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV L 196, 1. lpp.).

      (3)  Padomes 1993. gada 23. marta Regulas (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (OV L 84, 1. lpp.).


title: Lieta C-549/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. oktobrī iesniedza Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. oktobrī iesniedza Förvaltningsrätten i Linköping (Zviedrija) – E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet

   (Lieta C-549/15)
   (2016/C 007/17)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E.ON Biofor Sverige AB

      Atbildētāja: Statens energimyndighet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/30/EK (1) 18. panta 1. punktā atrodamie jēdzieni “masu bilance” un “maisījumi” ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu pienākums ir atzīt tirdzniecību ar biogāzi dalībvalstu starpā ar savienota gāzes tīkla starpniecību?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša – vai šādā gadījumā aplūkotā direktīvas norma ir saderīga ar LESD 34. pantu, neraugoties to, ka iespējamās tās piemērošanas rezultātā tiek ierobežota tirdzniecība?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 16. lpp.)


title: Lieta T-417/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. septembrī — SFC Jardibric /ITSB — Aqua Center Europa ( “AQUA FLOW” )

text:
               1.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 373/6

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. septembrī — SFC Jardibric/ITSB — Aqua Center Europa (“AQUA FLOW”)
   (Lieta T-417/12)
   2012/C 373/11
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SFC Jardibric (St Jean de la Ruelle, Francija) (pārstāvis — J.-L. Fourgoux, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aqua Center Europa, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 20. jūlija lēmumu lietā R 2230/2010-4, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Anulēšanas nodaļas 2010. gada 16. septembra lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “AQUA FLOW”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 6., 7., 9., 11., 17., 19. un 21. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 1162064

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Aqua Center Europa, SA

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “VAQUA FLOW”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 11. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt
   Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 54. panta 2. punkta pārkāpums;

               —

               sajaukšanas iespējas starp precēm neesamība;

               —

               sajaukšanas [iespējas] starp apzīmējumiem neesamība.


title: Lieta C-461/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — Saskaņota emisijas kvotu bezmaksas piešķiršana — Lēmums 2011/278/ES — Grozījumi sadalē — 24. panta 1. punkts — Iekārtas operatora pienākums sniegt informāciju — Apjoms

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/11

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 8. septembra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – E.ON Kraftwerke GmbH/Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-461/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - Saskaņota emisijas kvotu bezmaksas piešķiršana - Lēmums 2011/278/ES - Grozījumi sadalē - 24. panta 1. punkts - Iekārtas operatora pienākums sniegt informāciju - Apjoms)
   (2016/C 402/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: E.ON Kraftwerke GmbH

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

      Rezolutīvā daļa:

   Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmuma 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK, 24. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā, ja dalībvalsts uzņēmumiem, kuriem ir pienākums Eiropas Savienībā piedalīties siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju tirdzniecībā un kuriem šīs kvotas ir piešķirtas bez maksas, izvirza prasību sniegt informāciju par visām plānotajām vai veiktajām iekārtas jaudas, darbības līmeņa un darbības izmaiņām, šo prasību neaprobežojot tikai ar informāciju par izmaiņām, kuras varētu ietekmēt šo sadali.

      (1)  OV C 398, 30.11.2015.


title: Lietas T-453/04 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/45

         Lietas T-453/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/84)

      (Tiesvedības valoda — ungāru)

   2005. gada 27. maijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-453/04 Péter Lesetár/Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-130/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — Eliza /ITSB — Went Computing Consultancy Group ( “eliza” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdu “eliza” , reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ELISE” — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Sajaukšanas iespēja — Reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               22.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 24. marta spriedums — Eliza/ITSB — Went Computing Consultancy Group (“eliza”)
   (lieta T-130/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdu “eliza”, reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “ELISE” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Sajaukšanas iespēja - Reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 134/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eliza Corporation (Beverly, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Köbbing, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Went Computing Consultancy Group BV (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvis — A. Meijboom, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1244/2008-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Went Computing Consultancy Group BV un Eliza Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eliza Corporation sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Went Computing Consultancy Group BV tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta C-349/12: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 14. februāra rīkojums ( Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peró Gáz Kft/János Balla

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 14. februāra rīkojums (Fővárosi Törvényszék (agrāk — Fővárosi Bíróság) (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Peró Gáz Kft/János Balla

   (Lieta C-349/12) (1)

   2013/C 129/23
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta T-140/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Teva Pharma un Teva Pharmaceuticals Europe / EZA Cilvēkiem paredzētas zāles — Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai — Tirdzniecības atļaujas pieteikums zāļu imatinib reti sastopamu slimību ārstēšanai nepatentētai versijai — EZA lēmums noraidīt tirdzniecības atļaujas pieteikumu — Tirgus izņēmums

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/13

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. janvāra spriedums – Teva Pharma un Teva Pharmaceuticals Europe/EZA

   (Lieta T-140/12) (1)

   (Cilvēkiem paredzētas zāles - Zāles reti sastopamu slimību ārstēšanai - Tirdzniecības atļaujas pieteikums zāļu imatinib reti sastopamu slimību ārstēšanai nepatentētai versijai - EZA lēmums noraidīt tirdzniecības atļaujas pieteikumu - Tirgus izņēmums)
   (2015/C 081/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Teva Pharma BV (Utrecht, Nīderlande) un Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (pārstāvji – D. Anderson, QC, K. Bacon, barrister, G. Morgan un C. Drew, solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) (pārstāvji – T. Jabłoński, M. Tovar Gomis un N. Rampal Olmedo)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – E. White, P. Mihaylova un M. Šimerdová)

      Priekšmets

   Prasība atcelt EZA 2012. gada 24. janvāra lēmumu, ar ko ir atteikts apmierināt prasītāju iesniegto pieteikumu zāļu imatinib nepatentētās versijas imatinib Ratiopharm reti sastopamu slimību ārstēšanai tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz terapeitiskām indikācijām hroniskās mieloīda leikēmijas [leikocītu vēža] ārstēšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Teva Pharma BV un Teva Pharmaceuticals Europe BV sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Zāļu aģentūras (EZA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 165, 9.6.2012.


title: Lieta F-105/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Davids /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pagaidu darbinieks, kurš ieņem pastāvīgu amatu — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana — Administrācijas rīcības brīvība — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants — OLAF ģenerāldirektora 2005. gada 30. jūnija lēmuma par jauno kārtību attiecībā uz OLAF pagaidu darbinieku darbā pieņemšanu un nodarbināšanu 4. pants — Pagaidu darbinieku līgumu maksimālais ilgums — Tiesību ļaunprātīga izmantošana)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/37

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Davids/Komisija
   (Lieta F-105/11) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pagaidu darbinieks, kurš ieņem pastāvīgu amatu - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Administrācijas rīcības brīvība - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants - OLAF ģenerāldirektora 2005. gada 30. jūnija lēmuma par jauno kārtību attiecībā uz OLAF pagaidu darbinieku darbā pieņemšanu un nodarbināšanu 4. pants - Pagaidu darbinieku līgumu maksimālais ilgums - Tiesību ļaunprātīga izmantošana)
   2012/C 227/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hans Davids (Doorn, Nīderlande) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt OLAF ģenerāldirektora lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka līgumu Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punkta izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012., 26. lpp.


title: Lieta C-293/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Gebhart Hiebler / Walter Schlagbauer

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 13. jūnijā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – Gebhart Hiebler/Walter Schlagbauer

   (Lieta C-293/14)
   2014/C 303/27
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Gebhart Hiebler

      Atbildētājs: Walter Schlagbauer

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 2. panta 2. punkta i) apakšpunktam skursteņslauķa saimnieciskā darbība kopumā ir izslēgta no šīs direktīvas piemērošanas jomas, jo skursteņslauķi veic uzdevumus arī ugunsdrošības policijas darbības jomā (ugunsdrošības uzraudzība, atzinumi saistībā ar būvdarbiem utt.)?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai valsts tiesībās paredzēts regulējums, atbilstoši kuram skursteņslauķa profesionālās darbības atļauja pamatā ir ierobežota ar noteiktu “skursteņslauķa darbības teritoriju”, ir saderīgs ar Direktīvas 2006/123/EK 10. panta 4. punktu un 15. panta 1. punktu, 2. punkta a) apakšpunktu un 3. punktu?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.


title: Lieta C-244/15: Prasība, kas celta 2015. gada 27. maijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               3.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 254/10

         Prasība, kas celta 2015. gada 27. maijā – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-244/15)
   (2015/C 254/13)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Τriantafyllou un W. Roels)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot un atstājot spēkā tiesību aktus, kuros paredzēts tāds atbrīvojums no mantošanas nodokļa attiecībā uz pirmo mājokli, kas ir diskriminējošs, jo tiek piemērots tikai attiecībā uz tiem Eiropas Savienības pilsoņiem, kuru dzīvesvieta atrodas Grieķijā, Grieķijas Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pantā un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 40. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Diferencētais nodokļu režīms attiecībā uz Grieķijā rezidējošām personām, kurām nepieder nekustamais īpašums (un kuras ir atbrīvotas no mantojuma nodokļa), un personām, kuru dzīvesvieta neatrodas Grieķijā, saistībā ar pirmo nekustamo īpašumu, kas iegūts mantošanas ceļā, ir kapitāla brīvas aprites neattaisnots ierobežojums LESD 63. panta izpratnē (skat. arī LESD 65. pantu).

               2.

               Diferencētais nodokļu režīms attiecībā uz Grieķijā rezidējošām un nerezidējošām personām ir nepamatota atšķirīga attieksme pret salīdzināmām situācijām gan tāpēc, ka nerezidenti var pārcelties uz dzīvi Grieķijā un tādā gadījumā nokļūt tajā pašā situācijā, kurā atrodas Grieķijā jau rezidējošās personas, gan tāpēc, ka šis atbrīvojums nav saistīts ar to, vai mantotā nekustamā īpašuma īpašnieks šo īpašumu apdzīvo, un tāpēc dzīvesvieta nevar būt kritērijs atbrīvojuma no nodokļa piešķiršanai. Dzīvesvietas nosacījumā ir apslēpts pilsonības kritērijs, jo Grieķijā rezidējošas personas pārsvarā būs Grieķijas pilsoņi, un otrādi.

               3.

               Šī atšķirīgā attieksme, kas nav saistīta ar to, vai īpašumu apdzīvo tā īpašnieks, nevar būt attaisnota nedz ar sociālās politikas apsvērumiem, nedz vajadzību nodrošināt valsts un pašvaldību ieņēmumus.


title: Lieta C-437/09: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums ( Tribunal de grande instance de Périgueux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL (Konkurence — LESD 101., 102. un 106. pants — Veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšanas papildshēma — Koplīgums — Obligāta pievienošanās noteiktai apdrošināšanas sabiedrībai — Kategoriska iespējas atteikties no pievienošanās izslēgšana — Uzņēmuma jēdziens)

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/5

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 3. marta spriedums (Tribunal de grande instance de Périgueux (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AG2R Prévoyance/Beaudout Père et Fils SARL

   (Lieta C-437/09) (1)

   (Konkurence - LESD 101., 102. un 106. pants - Veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšanas papildshēma - Koplīgums - Obligāta pievienošanās noteiktai apdrošināšanas sabiedrībai - Kategoriska iespējas atteikties no pievienošanās izslēgšana - Uzņēmuma jēdziens)
   2011/C 130/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Périgueux

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: AG2R Prévoyance

      Atbildētāja: Beaudout Père et Fils SARL

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de grande instance de Périgueux — Konkurence — Valsts tiesiskais regulējums, kas visiem vienas noteiktas profesionālās nozares uzņēmumiem nosaka obligātu pievienošanos vienam ieceltam apdrošinātājam — Uzņēmuma jēdziens EKL 81. panta izpratnē — Sabiedrība, kas prasa veikt iemaksas uzņēmumam, kurš jau ir noslēdzis apdrošināšanas līgumu par lielākām garantijām — Iespējas atteikties no dalības pilnība izslēgšana — Šādas dalības shēmas saderība ar EKL 81. un 82. pantu — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas risks

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 101. pants, skatot to kopā ar LES 4. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neaizliedz valsts iestāžu lēmumu pēc noteiktas darbības nozares darba devējus un darbiniekus pārstāvošo organizāciju lūguma noteikt par obligātu visiem attiecīgās nozares uzņēmumiem nolīgumu, kas izriet no kolektīvām pārrunām un kurā paredzēta obligāta dalība veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšanas papildshēmā, neparedzot iespēju atteikties no dalības;

               2)

               tiktāl, ciktāl darbība, kas ietver tādas veselības aprūpes izdevumu atlīdzināšanas papildshēmas, kāda ir pamata lietā, pārvaldību, ir jāuzskata par ekonomisku darbību — kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai —, LESD 102. un 106. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, tie neaizliedz valsts iestādēm piešķirt kopīgi pārvaldītai sociālā nodrošinājuma sabiedrībai ekskluzīvas tiesības pārvaldīt šo shēmu, neparedzot iespēju attiecīgās darbības nozares uzņēmumiem atteikties no dalības minētajā shēmā.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-246/09: Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūnijā — Insula/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 29. jūnijā — Insula/Komisija
   (Lieta T-246/09)
   2009/C 193/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula), Parīze (Francija) (pārstāvji — P. Marsal un J.-D. Simonet, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atzīt, ka Komisijas lūgums atmaksāt 189 241,64 EUR nav pamatots un līdz ar to piespriest Komisijai izdot parādzīmi 189 241,64 EUR apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus 212 597 EUR apmērā;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka prasītājai ir tiesība uz kompensējošu maksājumu 230 025 EUR apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību, kas balstīta uz šķīrējklauzulu, prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu konstatēt, ka 2008. gada 25. septembra, 2009. gada 26. marta un 2009. gada 26. maija parādzīmes, ar kurām Komisijas pēc OLAF revīzijas ziņojuma lūdza atgūt prasītājai izmaksātos avansa maksājumus, nav saderīgas ar līguma IST-2001-35077 DIAS.NET un līguma IST-1999-20896 MEDIS klauzulām, kuri noslēgti saistībā ar specifisku Kopienas programmu pētniecības, tehnoloģiskās attīstības un demonstrācijas darbībām informācijas sabiedrības jomā (1998-2002). Pakārtoti, prasītāja lūdz atlīdzināt zaudējumus.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza četrus pamatus.
   Ar pirmo pamatu tā apstrīd Komisijas prasījumu pamatotību un apgalvo, ka visas izmaksas, ko tā ir paziņojusi Komisijai, ir jāuzskata par pieņemamām.
   Ar otro pamatu tā norāda, ka Komisija pārkāpa lojālas un labticīgas sadarbības pienākumu saistībā ar līguma izpildi tādā ziņā, ka tā netika pienācīgi izpildījusi savus līgumiskos pienākumus, it īpaši ilgu laiku gaidot pirms atbildēšanas uz piedāvājumu par papildu rīcību, ko iesniedza prasītāja un nepamatoti laužot MEDIS līgumu, pamatojoties uz neadekvātiem rezultātiem, kaut tie nekad netika izvirzīti iepriekš un, pēc prasītājas domām, var vienīgi tikt attiecināti uz Komisiju.
   Ar trešo pamatu prasītāja izvirza to, ka ir nesamērīga finansiālā sankcija, kuru Komisija noteica par iespējamo noteiktu grāmatvedības pienākumu neievērošanu, kas, pat ja tā tiktu pierādīta, nedod tiesības atgūt saskaņā ar Beļģijas administratīvo un civiltiesību principiem gandrīz visus izmaksātos avansa maksājumus. Līdz ar to prasītāja izvirza tiesības uz atlīdzību par sniegtajiem pakalpojumiem.
   Ar ceturto pamatu prasītāja norāda, ka Komisija netika ievērojusi labas pārvaldības principu un tiesības uz aizstāvību pārvaldes un revīzijas procesā.


title: Lieta C-402/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Anotato Dikastirio Kyprou (Kipra) — Cypra Limited /Kipras Republika

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. jūlijā iesniedza Anotato Dikastirio Kyprou (Kipra) — Cypra Limited/Kipras Republika
   (Lieta C-402/13)
   2013/C 274/23
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Anotato Dikastirio Kyprou

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Cypra Limited

      Atbildētāja: Kipras Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 854/2004 (1) noteikumi piešķir kompetentajai iestādei rīcības brīvību noteikt laiku, kad tiek veikta lopu kaušana, ņemot vērā tās pienākumu izraudzīties valsts pilnvarotu veterinārārstu pārbaudes veikšanai attiecībā uz lopu kaušanu, vai arī kompetentajai iestādei ir pienākums izraudzīties minēto veterinārārstu, ņemot vērā laiku, kurā tiek veikta kaušana un kuru ir noteikusi lopkautuve?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 854/2004 noteikumi piešķir kompetentajai iestādei rīcības brīvību atteikties izraudzīties valsts pilnvarotu veterinārārstu veterināro pārbaužu veikšanai attiecībā uz lopu kaušanu, ja tai ir paziņots precīzs laiks, kad tiks veikta lopu kaušana apstiprinātā lopkautuvē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 206. lpp.).


title: Lieta F-161/12: Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — ZZ /ECDC

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 28. decembrī — ZZ/ECDC
   (Lieta F-161/12)
   2013/C 55/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — V. Kolias, lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (ECDC)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība kompensēt nemateriālu kaitējumu, kas esot nodarīts prasītājam viņa atlaišanas dēļ.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest samaksāt vismaz EUR 118 500 kā kompensāciju par nemateriālu kaitējumu;

               —

               piespriest ECDC atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-238/11 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 8. jūlija rīkojums — Marcuccio /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Invaliditātes pabalsts — Neizmaksāto summu samaksa — Nokavējuma procenti — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/31

         Vispārējās tiesas 2013. gada 8. jūlija rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-238/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Invaliditātes pabalsts - Neizmaksāto summu samaksa - Nokavējuma procenti - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2013/C 252/50
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, piedaloties A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 15. februāra spriedumu lietā F-81/09 Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), kurā ir lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011.


title: Lieta T-250/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. aprīlī  – EEB /Komisija

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. aprīlī – EEB/Komisija
   (Lieta T-250/14)
   2014/C 194/39
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: European Environmental Bureau (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – C. Stothers, Solicitor, M. Van Kerckhove un C. Simphal, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 13. februāra netiešo lēmumu, ko saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 3. punktu uzskata par negatīvu atbildi, ar kuru ir atteikts izsniegt pilnīgas un neizlabotas sarakstes kopijas starp divām dalībvalstīm attiecībā uz viņu ierosinātajiem valsts pārejas plāniem (turpmāk tekstā – “VPP”), ar ko atsevišķām sadedzināšanas iekārtām netiek piemērotas jaunās emisiju robežvērtības laikā no 2016.–2020. gadam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot prettiesiski balstījusies uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu situācijā, kad tas ir īpaši aizliegts ar Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (2) 6. panta 1. punkta noteikumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja prettiesiski neesot šauri interpretējusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. pantā paredzētos izņēmumus, kā tas noteikts ar Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktu un Orhūsas Konvencijas 4. panta 4. punktu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja prettiesiski esot konsultējusies ar trešajām pusēm atbilstoši Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 4. punktam situācijā, kad bija skaidrs, ka attiecīgais dokuments bija jāatklāj, un prettiesiski balstījusies uz šo konsultāciju, lai pagarinātu atbildes sniegšanas laiku.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja prettiesiski neesot izvērtējusi, uz kurām dokumenta daļām attiecas jebkurš izņēmums, un publiskojusi tā pārējās daļas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punktu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, novilcinot pieeju, atbildētāja prettiesiski neesot sniegusi laicīgas un efektīvas iespējas sabiedrībai piedalīties VPP sagatavošanā, grozīšanā un pārskatīšanā laikā, kad vēl ir pieejamas visas iespējas, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1367/2006 9. pantā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 64, 13. lpp.).


title: Lieta T-356/09: Prasība, kas celta 2009. gada 16. septembrī — Komisija/Association Fédération Club B2A

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/78

         Prasība, kas celta 2009. gada 16. septembrī — Komisija/Association Fédération Club B2A
   (lieta T-356/09)
   2009/C 267/139
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët un N. Bambara, pārstāvji, kam palīdz E. Bouttier, avocat)

      Atbildētāja:
      Association Fédération Club B2A, Étupes (Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Fédération, kuru pārstāv tās priekšsēdētājs, samaksāt prasītājai naudas summu EUR […] apmērā […], kas atbilst pamatsummai EUR 62 500 apmērā un nokavējuma procentiem EUR […] apmērā […], kas radušies sakarā ar […]

               —

               piespriest Fédération samaksāt EUR 7 000, lai segtu izdevumus, kas Eiropas Komisijai radās, lai atgūtu savu prasījumu;

               —

               piespriest Fédération Club B2A atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Kopiena, kuru pārstāv Komisija, noslēdza subsīdiju līgumu attiecībā uz projektu “Business Angels reģionālo tīklu federācijas izveide un uzturēšana Francijas austrumu daļā”. Projekts, kura laikā Komisija kā avansa maksājumu atbildētājai pārskaitīja EUR 62 500, tika pabeigts 2002. gada 30. septembrī.
   Saskaņā ar šo līgumu atbildētāja uzņēmās cita starpā sagatavot gala ziņojumu. Tā kā tika iesniegts nepilnīgs ziņojums, Komisija izteica atbildētājai oficiālu brīdinājumu iesniegt tādu ziņojumu, kas atbilst mērķiem. Tā kā uz šo oficiālo brīdinājumu, kā arī uz vairākām vēstulēm atbildētāja neatbildēja, Komisija tai nosūtīja paziņojumu par parādu un vēlāk rīkojumu par EUR 62 500 atgūšanu.
   Tā kā šis prasījums ir palicis nesamaksāts, Komisija lūdz piespriest atbildētājai samaksāt prasīto summu, kā arī atlīdzināt zaudējumus, kas radušies sakarā ar nepieciešamību segt visus izdevumus, kas Komisijai radās, lai atgūtu prasījumu, apgalvojot, ka a) atbildētāja, neiesniedzot pilnīgu gala ziņojumu, neizpildīja līgumā paredzētos pienākumus un ka b) Komisijas pārskaitījums EUR 62 500 apmērā līdz brīdim, kamēr vēl nebija apstiprināts gala ziņojums, bija kā avansa maksājums.


title: Lieta C-115/15: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secretary of State for the Home Department/NA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 20. un 21. pants — Direktīva 2004/38/EK — 13. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 12. pants — Savienības pilsoņa ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības — Savienības pilsoņa un trešās valsts valstspiederīgā laulība — Vardarbība ģimenē — Pēc Savienības pilsoņa izceļošanas notikusi šķiršanās — Tā trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās tiesību saglabāšana, kura aizgādībā ir pāra kopīgie bērni, kuri ir Savienības pilsoņi

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/14

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 30. jūnija spriedums (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Secretary of State for the Home Department/NA

   (Lieta C-115/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 20. un 21. pants - Direktīva 2004/38/EK - 13. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 12. pants - Savienības pilsoņa ģimenes locekļu uzturēšanās tiesības - Savienības pilsoņa un trešās valsts valstspiederīgā laulība - Vardarbība ģimenē - Pēc Savienības pilsoņa izceļošanas notikusi šķiršanās - Tā trešās valsts valstspiederīgā uzturēšanās tiesību saglabāšana, kura aizgādībā ir pāra kopīgie bērni, kuri ir Savienības pilsoņi)
   (2016/C 335/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Secretary of State for the Home Department

      Atbildētāja: NA

   piedaloties: Aire Centre

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 13. panta 2. punkta pirmās daļas c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgajam, kas ir šķīries no Savienības pilsoņa un laulības ar viņu laikā ir cietis no vardarbības ģimenē, nav tiesību uz viņa uzturēšanās tiesību saglabāšanu uzņemošajā dalībvalstī atbilstoši šai tiesību normai, ja šķiršanās process tiesā ir ticis uzsākts pēc laulātā, kas ir Savienības pilsonis, izceļošanas no šīs dalībvalsts;

               2)

               Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka bērnam un vecākam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais un kuram ir pilnīga aizgādība pār bērnu, ir uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī atbilstoši šai tiesību normai tādā situācijā kā pamatlietā, kurā otrs no vecākiem ir Savienības pilsonis un ir strādājis šajā dalībvalstī, bet ir pārtraucis tajā uzturēties, pirms bērns tajā sāka iet skolā;

               3)

               LESD 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī netiek piešķirtas nedz nepilngadīgam Savienības pilsonim, kurš kopš savas dzimšanas dzīvo šajā dalībvalstī, kuras pilsonības viņam nav, nedz vecākam, kurš ir trešās valsts valstspiederīgais un kuram ir pilnīga aizgādība pār minēto nepilngadīgo personu, ja tiem ir uzturēšanās tiesības šajā dalībvalstī atbilstoši kādam Savienības atvasināto tiesību noteikumam;

               4)

               LESD 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to minētajam nepilngadīgam Savienības pilsonim tiek piešķirtas uzturēšanās tiesības uzņemošajā dalībvalstī, ja viņš atbilst Direktīvas 2004/38 7. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Ja tas tā ir, šajā pašā tiesību normā vecākam, kuram ir faktiska aizgādība pār šo Savienības pilsoni, ir ļauts uzturēties kopā ar to uzņemošajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: lieta T-12/08 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. maija spriedums — M/Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA) (Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Invaliditāte — Lūgums atkārtoti izvērtēt lēmumu noraidīt pirmo lūgumu par invaliditātes komisijas sasaukšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Nepārsūdzams tiesību akts — Apstiprinošs tiesību akts — Jauni un būtiski fakti — Pieņemamība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Morālais kaitējums)

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/40

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 6. maija spriedums — M/Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   (lieta T-12/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Invaliditāte - Lūgums atkārtoti izvērtēt lēmumu noraidīt pirmo lūgumu par invaliditātes komisijas sasaukšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepārsūdzams tiesību akts - Apstiprinošs tiesību akts - Jauni un būtiski fakti - Pieņemamība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Morālais kaitējums)
   2009/C 141/82
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: M, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi [S. Orlandi], A. Kūlens [A. Coolen], Ž.-N. Lūi [J.-N. Louis] un E. Maršals [É. Marchal], advokāti)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA) (pārstāvji — V. Salvatore [V. Salvatore] un N. Rampals Olmedo [N. Rampal Olmedo])

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā F-23/07 M/EMEA (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu šī rīkojuma atcelšanu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā F-23/07 M/EMEA (Krājumā vēl nav publicēts);

               2)

               atcelt Eiropas Zāļu aģentūras (EMEA) 2006. gada 25. oktobra lēmumu, jo tā noraidīja M 2006. gada 8. augusta lūgumu, lai invaliditātes komisija izskatītu viņa lietu;

               3)

               piespriest EMEA samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensāciju 3 000 EUR apmērā;

               4)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               5)

               EMEA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Civildienesta tiesā, kā arī šajā instancē.

      (1)  OV C 64, 08.03.2008.


title: Lieta T-79/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Accorinti u.c./ECB Ārpuslīgumiskā atbildība — Ekonomikas un monetārā politika — ECB — Valstu centrālās bankas — Grieķijas valsts parāda restrukturizācija — Vērtspapīru iegādes programma — Nolīgums par vērtspapīru apmaiņu tikai Eurosistēmas centrālo banku labā — Privātā sektora iesaiste — Kolektīvās rīcības klauzulas — Papildu nodrošinājums, īstenojot vērtspapīru atpirkšanas programmu, ar kuru paredzēts stiprināt šo vērtspapīru spēju būt par nodrošinājumu — Privātie kreditori — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Tiesiskā paļāvība — Vienlīdzīga attieksme — Atbildība tiesiska normatīva akta dēļ — Neparasts un īpašs kaitējums

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. oktobra spriedums – Accorinti u.c./ECB
   (Lieta T-79/13) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Ekonomikas un monetārā politika - ECB - Valstu centrālās bankas - Grieķijas valsts parāda restrukturizācija - Vērtspapīru iegādes programma - Nolīgums par vērtspapīru apmaiņu tikai Eurosistēmas centrālo banku labā - Privātā sektora iesaiste - Kolektīvās rīcības klauzulas - Papildu nodrošinājums, īstenojot vērtspapīru atpirkšanas programmu, ar kuru paredzēts stiprināt šo vērtspapīru spēju būt par nodrošinājumu - Privātie kreditori - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Tiesiskā paļāvība - Vienlīdzīga attieksme - Atbildība tiesiska normatīva akta dēļ - Neparasts un īpašs kaitējums)
   (2015/C 398/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Alessandro Accorinti (Nikelino [Nichelino], Itālija) un pārējie sprieduma pielikumā minētie 214 prasītāji (pārstāvji – S. Sutti, R. Spelta un G. Sanna, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji – sākotnēji S. Bening un P. Papapaschalis, vēlāk – P. Senkovic un P. Papapaschalis un, visbeidzot – P. Senkovic, pārstāvji, kuriem palīdz E. Castellani, B. Kaiser un T. Lübbig, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts tostarp ar to, ka ECB 2012. gada 5. martā pieņēma Lēmumu 2012/153/ES par Grieķijas Republikas emitētu vai pilnībā garantētu tirgojamu parāda instrumentu atbilstību Grieķijas Republikas parāda apmaiņas priekšlikuma kontekstā (OV L 77, 19. lpp.), kā arī ar citiem ECB pasākumiem saistībā ar Grieķijas valsts parāda restrukturizāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alessandro Accorinti un pārējie pielikumā minētie prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Apvienotās lietas F-23/12 un F-30/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Glantenay u.c./Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/204/10 — Atlase, pamatojoties uz kvalifikāciju — Kandidātu izslēgšana, konkrēti nepārbaudot viņu diplomus un darba pieredzi)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/31

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Glantenay u.c./Komisija
      (Apvienotās lietas F-23/12 un F-30/12) (1)

      (Civildienests - Atklāts konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/204/10 - Atlase, pamatojoties uz kvalifikāciju - Kandidātu izslēgšana, konkrēti nepārbaudot viņu diplomus un darba pieredzi)
      (2014/C 71/59)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Jérôme Glantenay u.c. (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

         Prasītājs: Marco Cecchetto (Rovigo, Itālija) (pārstāvis — C. Mourato, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/204/10 atlases komisijas lēmumu nepielaist prasītājus pie konkursa nākamā posma

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt atklātā konkursa EPSO/AD/204/10 atlases komisijas lēmumus izslēgt Bonagurio, Cecchetto, Gecse, Glantenay, Gorgol, Kalamees un Skrobich, kā arī Venckunaite un Załęska pieteikumus no konkursa procedūras, neveicot to pārbaudi paziņojumā par konkursu paredzētās atlases, pamatojoties uz kvalifikāciju, otrajā posmā;

                  2)

                  prasības lietās F-23/12 un F-30/12 pārējā daļā noraidīt;

                  3)

                  Eiropas Komisija sedz deviņas desmitdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pati un atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Bonagurio, Cecchetto, Gecse, Glantenay, Gorgol, Kalamees un Skrobich, kā arī Venckunaite un Załęska;

                  4)

                  Cruceru sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina vienu desmitdaļu no tiem tiesāšanās izdevumiem, kas radušies Eiropas Komisijai.

         (1)  OV C 138, 12.5.2012., 35. lpp.; OV C 138, 12.5.2012., 36. lpp.


title: Lieta T-292/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūnijā – Vakakis/Komisija

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/73

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūnijā – Vakakis/Komisija
   (Lieta T-292/15)
   (2015/C 294/88)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel un E. Bertolotto, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisijai atbilstoši LESD 340. pantam ir jāatlīdzina visi zaudējumi, kas prasītājai radušies Komisijas prettiesiskas rīcības dēļ attiecīgā publiskā iepirkuma procedūrā, tostarp:

                           —

                           dalības vispārīgā konkursa norisē izdevumi un izmaksas;

                           —

                           konkursa norises tiesiskuma apstrīdēšanas izmaksas;

                           —

                           zaudētā peļņa;

                           —

                           zaudētās iespējas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt šīs instances tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, atbilstoši nepārraudzīdama līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru un pienācīgi neizmeklēdama un nesniegdama visu un pilnīgu informāciju par izmeklēšanu, pamatojoties uz Vakakis iesniegto sūdzību, Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus, kas kodificēti Padomes Regulā Nr. 1605/2002 (“Finanšu regula”) un Eiropas Savienības Ārējo darbību līgumu slēgšanas procedūru praktiskajās vadlīnijās (“PRAG”).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai tikuši nodarīti zaudējumi Komisijas sliktas pārvaldības un lēmuma piešķirt līguma slēgšanas tiesības sabiedrībai Agriconsulting dēļ.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājai tikuši nodarīti zaudējumi Komisijas sliktas pārvaldības un Savienības vispārējo vienlīdzīgas attieksmes, labas pārvaldības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, kā arī Finanšu regulas 94. panta un PRAG 2.3.6. iedaļas pārkāpuma dēļ.


title: lieta T-385/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gregorio Valero Jordana iesniedza 2004. gada 20. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gregorio Valero Jordana iesniedza 2004. gada 20. septembrī
   (lieta T-385/04)
   (2004/C 284/54)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gregorio Valero Jordana, Brisele, kuru pārstāv Massimo Merola un Isabelle van Schendel, avocats.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas pieņemts, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā, un piešķir prasītājam vienu prioritātes punktu, kā tas izriet no informācijas sistēmas Sysper 2;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas pieņemts, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā, un piešķir prasītājam kopumā 20 punktus, kā tas izriet no informācijas sistēmas Sysper 2; atcelt A5 kategorijas ierēdņu nopelnu sarakstu, kas sastādīts, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā pēc Paaugstināšanas komitejām, un publicēts 2003. gada 13. novembra Informations administratives Nr. 69-2003; atcelt uz A4 kategoriju paaugstināto ierēdņu sarakstu, kas sastādīts, īstenojot paaugstināšanu amatā 2003. gadā, un publicēts 2003. gada 27. novembra Informations administratives Nr. 73-2003; atcelt lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu minētajos sarakstos;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītājs iebilst pret prioritātes punktu piešķiršanu, kas veikta 2003. gada novērtēšanas ietvaros, kā arī pret iecēlējinstitūcijas atteikumu paaugstināt viņu amatā uz A4 kategoriju, kas pieņemts, īstenojot šo pašu novērtēšanu.
   Lai pamatotu savus prasījumus, prasītājs uzsver, ka Civildienesta noteikumu 45. pants nosaka, ka noteicošais kritērijs prioritātes punktu piešķiršanai un paaugstinājumam amatā ir nopelni. Tomēr šajā lietā apstrīdētajā sistēmā paaugstināšana amatā tika noteikta, piešķirot prioritātes punktus saskaņā ar katra Ģenerāldirektorāta vai Paaugstināšanas komitejas ieteikumu, salīdzinoši neizvērtējot visu to ierēdņu nopelnus, kas paaugstināmi amatā katrā kategorijā. Tādējādi Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmuma 6., 8. un 10. panti par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildes vispārējiem noteikumiem pārkāpa Civildienesta noteikumu 45. pantu. Pie tam, piešķirot katram Ģenerāldirektorātam vienotu punktu kvotu uz vienu ierēdni, šie noteikumi kavēja iecēlējinstitūciju veikt šo salīdzinošo novērtējumu.
   Šajā ziņā prasītājs norāda, ka apstrīdētie lēmumi izriet no kritērijiem, kurus noteicis Juridiskais dienests, lai piešķirtu prioritātes punktus, un kuru rezultātā šie prioritātes punkti tiek piešķirti galvenokārt tiem ierēdņiem, kas katrā kategorijā ir nostrādājuši ilgāku laiku, neatkarīgi no viņu sasniegumiem. Šāda pieeja ir pilnvaru nepareiza izmantošana, jo tās mērķis ir paaugstināt amatā pēc iespējas lielāku skaitu ierēdņu un sagatavot paaugstinājumus amatā nākamajiem gadiem, un tas ir pretēji tam, ko paredz Civildienesta noteikumi, kuru mērķis ir atalgot par nopelniem.
   Turklāt, prasītājs atsaucas uz vēl diviem procedūras pārkāpumiem, kas izpaužas kā prioritātes punktu piešķiršana bez Juridiskā dienesta priekšlikuma un pamatojuma sniegšanas pienākuma pārkāpums.
   Prasītājs arī apgalvo, ka ir pārkāpts viņa karjeras attīstības princips, kā arī to, ka Vispārējo noteikumu 9., 12. panta 3. punkta un 13. pants ir nelikumīgi.