title: Lieta T-472/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Enercon /ITSB — Hasbro ( ENERCON )

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Enercon/ITSB — Hasbro (“ENERCON”)
   (Lieta T-472/07)
   (2008/C 79/55)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH, Aurich (Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Hasbro Inc., Pawtucket (Amerikas Savienotās Valstis)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 959/2006-4, ciktāl ar to noraidīta Enercon GmbH apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas 2006. gada 26. maija lēmumu, ar kuru lemts par iebildumu Nr. B 763 666;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “ENERCON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 18., 24., 25., 28. un 32. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 326 031

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Hasbro Inc.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska preču zīme “TRANSFORMERS ENERGON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 16., 18., 24., 25., 28., 30. un 32. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 152 12, kā arī agrākas nereģistrētas preču zīmes “TRANSFORMERS ENERGON” un “ENERGON”

      Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā apmierināt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-293/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Theophilou /Komisija un ECB

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Theophilou/Komisija un ECB
   (Lieta T-293/13)
   (2013/C 226/25)
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Christos Theophilou (Nicosia, Kipra) un Eleni Theophilou (Nicosia) (pārstāvji — C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā Banka un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest kompensāciju EUR 1 583 479,00 apmērā pamatojoties uz to, ka 2013. gada 26. aprīļa Saprašanās Memoranda starp Kipru un atbildētājām 1.23.–1.27. punktā paredzētie nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku, proti, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantam un Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 1. Protokola 1. pantam;

               —

               atzīt attiecīgos nosacījumus par spēkā neesošiem un steidzami piespriest līguma par Eiropas Stabilitātes mehānismu (turpmāk tekstā — “ESM līgums”) 14.–18. pantam paredzēto finansiālās palīdzības instrumentu pārskatīšanu atbilstoši tā 19. pantam saskaņā ar Tiesas spriedumu un ņemot vērā izmaiņas, lai izpildītu Tiesas spriedumu, un

               —

               ciktāl pirmajā punktā prasītā kompensācija nenozīmē, ka attiecīgie nosacījumi tiktu atcelti, izdot rīkojumu par kompensāciju par LESD 263. panta pārkāpumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgie Saprašanās Memoranda nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku (1), jo:

                           —

                           minētā norma ir ar augstāku likuma spēku, jo tās ir tiesības, kas ir iekļautas Hartā un ECPAK [Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija];

                           —

                           atbilstoši Hartas 51. panta 1. punktam un LES 6. panta 2. punktam atbildētājiem ir pienākums ievērot un likt ievērot Hartā un ECPAK garantētās pamattiesības, un

                           —

                           noguldījumi bankā ir īpašums iepriekš minētā Hartas 17. panta un ECPAK 1. Protokola 1. panta izpratnē.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie pārkāpumi, tos ņemot kopā, ir tik plaši, ka tie ir uzskatāmi par nopietnu normu ar augstāku likuma spēku pārkāpumu, jo:

                           —

                           laikā, kad prasītājiem tika atņemti to noguldījumi bankā, nepastāvēja “nosacījumi, kuri ir paredzēti tiesību aktos”, kuri būtu ietverti acquis attiecībā uz noguldījumu bankā atņemšanu, pretrunā Hartai un Protokolam;

                           —

                           prasītājiem tika atņemti viņu noguldījumi “laikus [ne]izmaksā[jot] taisnīgu kompensāciju”, pretrunā Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam;

                           —

                           noguldījumu atņemšana ir pretlikumīga prima facie, izņemot, ja “ievērojot proporcionalitātes principu […] t[ā] ir nepieciešam[a] un patiešām atbilst vispārējas nozīmes mērķiem, ko atzinusi Savienība, vai vajadzībai aizsargāt citu personu tiesības un brīvības.” (2);

                           —

                           atbilstoši Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam izvērtējot sabiedrības intereses, netika ņemta vērā svarīgā sabiedrības interese novērst paniku un līdzekļu izņemšanu no bankām īsā un vidējā termiņā;

                           —

                           mērķis bija nevis kaitēt Kiprai vai to sodīt, bet gan palīdzēt tai un eurozonai, nodrošinot stabilitāti un tādējādi atvieglot, nevis izsist no līdzsvara, tās finanšu institūcijas un ekonomisko dzīvotspēju, un

                           —

                           iejaukšanās nebija samērīga attiecībā pret leģitīmo mērķi, jo 2012. gada ESM līguma 3. panta mērķis ir “mobilizēt finanšu resursus un, ievērojot stingrus nosacījumus […] sniegt atbalstu ESM dalībniekiem, kuriem ir vai draud smagas finanšu problēmas, stabilitātei, ja tas ir obligāti nepieciešams, lai pasargātu visas eurozonas un tās dalībvalstu finanšu stabilitāti”, neparalizējot to ekonomiku.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāju noguldījumu bankā atņemšana nebija ne nepieciešama, ne samērīga.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka rezultātā atbildētāju dēļ prasītajiem tika atņemti viņu noguldījumi bankā, jo, ja nebūtu acīmredzamā pārkāpuma, prasītāju noguldījumi bankā būtu bijuši aizsargāti ar Hartā un Protokolā paredzētajām tiesībām, tādējādi prasītāju zaudējumi bija pietiekami tieši un paredzami.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie apgalvojumi ir pamatoti un attiecīgie nosacījumi ir jāatceļ, neskatoties uz to, ka attiecīgo nosacījumu adresāts bija Kipra, jo tie skar tieši un individuāli katru no prasītajiem tādēļ, ka attiecīgie nosacījumi un veids, kā tie tika ieviesti, ir pretrunā Līgumam un/vai tiesiskumam tā piemērošanā un/vai, ciktāl tiek apgalvots, ka prasītāju noguldījumu bankā atņemšana bija pilnvaru nepareiza izmantošana, jo tā bija prettiesiska un pretrunā LES 6. panta 1. punktam.

      (1)  Skat. 1971. gada 2. decembra spriedumu lietā 5/71 Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Padome, Recueil, 975. lpp.

      (2)  Hartas 52. panta 1. punkts.


title: Lieta T-323/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – Banco Cooperativo Español/JUR

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. jūnijā – Banco Cooperativo Español/JUR

   (Lieta T-323/16)
   (2016/C 296/39)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Banco Cooperativo Español, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – D. Sarmiento Ramirez-Escudero, abogado)

      Atbildētājs: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Deleģētās regulas Nr. 2015/63 5. panta 1. punktu par nepiemērojamu, un

               —

               atzīt par spēkā neesošu Banco Cooperativo Español adresēto Vienotā noregulējuma valdes lēmumu par ex ante iemaksu noteikšanu 2016. finanšu gadam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītāja vēršas pret Vienotā noregulējuma valdes lēmumu par ex ante iemaksām Vienotā noregulējuma fondā saistībā ar 2016. finanšu gadu, kas ar Spānijas noregulējuma iestādes (FROB, Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria) starpniecību tika paziņots 2016. gada 26. aprīlī saskaņā ar Padomes 2014. gada 19. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/81, ar ko nosaka vienādus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 piemērošanas nosacījumus attiecībā uz ex ante iemaksām vienotajā noregulējuma fondā (OV 2015 L 13, 1. lpp.).
   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz iebildi par prettiesiskumu, pamatojoties uz LESD 277. pantu, un ir vērsts uz to, lai Vispārējā tiesa par nepiemērojamu atzītu Komisijas 2014. gada 21. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 2015/63, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.), 5. panta 1. punktu. Šai sakarā tā norāda, ka ar attiecīgo Deleģētās regulas pantu:

                           —

                           ir pārkāpts Direktīvas 2014/59 103. panta 7. punkts, jo ar to ir izveidota aprēķina sistēma, ar kuru iestādēm ar konservatīvu riska profilu tiek noteiktas ex ante iemaksas kā iestādēm ar ļoti augstu riska profilu;

                           —

                           ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pants, jo tajā nepamatoti ir ierobežota prasītājas darījumdarbības brīvība;

                           —

                           ir pārkāpts samērīguma princips, jo nav ņemts vērā dažu prasītājas saistību divkāršs aprēķins, radot acīmredzami nepamatotu un nesamērīgu ierobežojumu.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz Direktīvas 2014/59 103. panta 2. punkta un Regulas Nr. 806/2014 70. panta pārkāpumu, kas ir jāinterpretē Pamattiesību hartas 16. panta un samērīguma principa gaismā.

         Šajā ziņā tiek norādīts, ka iemesli Deleģētās regulas Nr. 2015/63 5. panta 1. punkta nepiemērojamībai skaidri norāda uz to, ka prasītājas riska profils saskaņā ar minētajiem noteikumiem ir jāpielāgo tās ieviestā kooperatīvā tīkla operatīvajai īpatnībai, kā tas ir pieprasīts iepriekš minētajos pantos. Tiktāl pārsūdzētais lēmums, kas saturiski atbilst striktai un burtiskai tiesību normas piemērošanai, kurā nav ņemts vērā prasītājas riska profils, ir pretrunā Direktīvas 2014/59 103. panta 2. punktam un it īpaši Regulai Nr. 806/2014, kuras 70. pantā saistībā ar ex ante iemaksām ir atsauce uz Direktīvas 2014/59 noteikumiem un tās īstenošanas noteikumiem.


title: Lieta C-364/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Annette Lorch , Kurt Lorch / Condor Flugdienst GmbH

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. jūlijā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Annette Lorch, Kurt Lorch/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-364/14)
   2014/C 339/17
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Annette Lorch, Kurt Lorch

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ārkārtējam apstāklim regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē ir jābūt tieši saistītam ar rezervēto lidojumu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: cik daudz iepriekšējo lidojumu ar plānotajā reisā izmantojamu lidmašīnu ir būtiski saistībā ar ārkārtēju apstākli? Vai attiecībā uz ārkārtēju apstākļu ņemšanu vērā iepriekšējos lidojumos pastāv ierobežojums laikā? Ja pastāv, kā tas ir jāaprēķina?

               3)

               Ja ārkārtējie apstākļi, kas radušies iepriekšējos lidojumos, ir būtiski arī attiecībā uz vēlāku lidojumu: vai iespējamie pasākumi, kas apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir jāveic saskaņā ar regulas 5. panta 3. punktu, attiecas tikai uz ārkārtējā apstākļa novēršanu vai tomēr arī uz izvairīšanos no ilgas kavēšanās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-307/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Stanisław Pieńkowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

   (Lieta C-307/16)
   (2016/C 335/42)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Stanisław Pieńkowski

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 146. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 147., 131. un 273. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek izslēgta atbrīvojuma piemērošana attiecībā uz nodokļa maksātāju, kurš neizpilda nosacījumu par attiecīga apgrozījuma apjoma sasniegšanu iepriekšējā taksācijas gadā, kā arī nav noslēdzis līgumu ar personu, kas ir tiesīga veikt nodokļa atmaksu ceļotājiem?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-30/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Ryanair Ltd/PR Aviation BV

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 22. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Ryanair Ltd/PR Aviation BV
   (Lieta C-30/14)
   2014/C 135/20
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ryanair Ltd

      Atbildētāja: PR Aviation BV

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai [Datubāzu direktīvas] (1) iedarbība attiecas arī uz tiešsaistes datubāzēm, kuras netiek aizsargātas nedz ar autortiesībām atbilstoši direktīvas II nodaļai, nedz arī ar sui generis tiesībām atbilstoši direktīvas III nodaļai, šo iedarbību izprotot tādējādi, ka brīvību izmantot šādas datubāzes, (pēc analoģijas vai citādi) piemērojot [Datubāzu direktīvas] 6. panta 1. punktu un 8. pantu, aplūkojot kopsakarā ar 15. pantu, nevar ierobežot, noslēdzot vienošanos?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīva 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp.).


title: Lieta C-329/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/8

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-329/08)
   (2008/C 272/11)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un G. Rozet)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1) prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 19. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/35/EK transponēšanas termiņš beidzās 2007. gada 30. aprīlī. Šīs prasības celšanas datumā atbildētāja vēl nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai šo direktīvu transponētu attiecībā uz galvaspilsētas Briseles reģionu.

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta F-120/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. oktobrī — Dálnoky pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 26. oktobrī — Dálnoky pret Komisiju
   (Lieta F-120/06)
   (2006/C 310/66)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Noémi Dálnoky, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — P. Horváth, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:
   Prasītāja lūdz Civildienesta tiesu:

               —

               atcelt Personāla atlases Eiropas biroja (EPSO) publicēto paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/47/06 (1), lai atlasītu administratorus, kuriem citu starpā, ir Rumānijas pilsonība;

               —

               aizliegt atbildētājai turpmāk izziņot jaunus un atturēties no jau publicētu tādu konkursu īstenošanas, kuros ir izvirzīta prasība padziļināti zināt tikai vienu noteiktu Kopienas valodu, atļaujot īstenot konkursus ar prasību padziļināti zināt jebkuru no Kopienas valodām, izņemot gadījumus, kad konkrētas valodas zināšanas ir vajadzīgas brīvo amatu īpatnību dēļ;

               —

               ja iepriekš minētais atklātais konkurss daļēji vai pilnībā ir īstenots pirms tā atcelšanas Civildienesta tiesā, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai un citām personām nodarīto kaitējumu dalībai konkursā izvirzītās diskriminējošās prasības dēļ, ietverot noteikumu, ar ko pilsoņiem, kas iepriekš minētās diskriminējošās prasības dēļ tika atturēti no pieteikšanās dalībai konkursā, paredz vēl vienu iespēju pieteikties uz amata vietām, kurās paredzēts iecelt konkursa EPSO/AD/47/06 laureātus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas ir ungāru tautības Rumānijas pilsone ar ungāru valodas kā dzimtās valodas zināšanām, norāda, ka paziņojums par atklāto konkursu EPSO/AD/47/06 ar prasību kandidātiem padziļināti zināt rumāņu valodu ir pretrunā ar Kopienas tiesību aktiem, jo:

               —

               ar to ir pārkāptas prasītājas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju tās etniskās izcelsmes dēļ, jo Rumānijas pilsoņiem ar rumāņu kā dzimtās valodas zināšanām tiek radītas negodīgas priekšrocības;

               —

               tas rada diskrimināciju pilsonības dēļ, kas aizliegta Civildienesta noteikumos un EKL 12. pantā, jo iepriekš izsludinātajos konkursos kandidātiem tika atļauts apliecināt tādas Kopienas valodas padziļinātās zināšanas, kuru plaši neizmanto kandidātu dalībvalstī;

               —

               tajā tiek izvirzīta prasība, kas ir aizliegta Civildienesta noteikumos, kuri ļauj prasīt kādas no Kopienu valodām vietā tikai noteiktas Kopienu valodas padziļinātas zināšanas gadījumos, ja pastāv īpaša ar darbu saistīta vajadzība vai ja šo prasību pamato cita objektīva un likumīga politika.

      (1)  OV C 145 A, 21.06.2006.


title: Tiesas spriedums (2017. gada 31. marts) lietā E-14/16 – EBTA Uzraudzības iestāde/Islande (EBTA dalībvalsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 95/50/EK par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem)

text:
               13.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/17

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2017. gada 31. marts)
   lietā E-14/16
   EBTA Uzraudzības iestāde/Islande

      (EBTA dalībvalsts saistību neizpilde – Pasākumu neīstenošana – Direktīva 95/50/EK par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem)

   (2017/C 224/08)
   Lietā E-14/16, EBTA Uzraudzības iestāde/Islande – PIETEIKUMS ar lūgumu atzīt, ka Islande nav izpildījusi savas saistības, kas izriet no tiesību akta, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 17.d punktā (Padomes 1995. gada 6. oktobra Direktīva 95/50/EK par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem), kurš pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, jo tā neievēro minētā tiesību akta 3. panta 1. punktu, 4. panta 1.–5. punktu, 5. pantu, 6. panta 1. punktu un 9. panta 1. punktu, tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Páll Hreinsson, 2017. gada 31. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo tiesa:

               1.

               atzīst, ka Islande nav izpildījusi savas saistības, kuras izriet no tiesību akta, kas minēts EEZ līguma XIII pielikuma 17.d punktā (Padomes 1995. gada 6. oktobra Direktīva 95/50/EK par vienotu kārtību, kādā pārbauda bīstamo kravu pārvadāšanu pa autoceļiem), kurš pielāgots Līgumam saskaņā ar tā 1. protokolu, jo līdz noteiktajam termiņam nav īstenojusi minētā tiesību akta 3. panta 1. punkta, 4. panta 1.–5. punkta, 5. panta un 9. panta 1. punkta prasības;

               2.

               noraida pieteikumu tā daļā par neatbilstību minētā tiesību akta 6. panta 1. punktam;

               3.

               uzdod Islandei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-637/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. decembrī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – Florian Hanig/Société Air France SA

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 9. decembrī iesniedza Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) – Florian Hanig/Société Air France SA

   (Lieta C-637/16)
   (2017/C 086/10)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Florian Hanig

      Atbildētāja: Société Air France SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), 7. panta 1. punkta pirmā teikuma b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “Kopienas iekšienē” attiecas arī uz teritorijām, kas atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību II pielikumam ir t.s. “aizjūras zemes un teritorijas”, uz kurām attiecas tikai LESD ceturtajā daļā reglamentētā īpašā asociācijas procedūra?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-54/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. februarī — Kipras Republika/Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/34

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. februarī — Kipras Republika/Komisija
   (Lieta T-54/08)
   (2008/C 79/65)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvis — P. Kliridis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt publiskā iepirkuma paziņojumu EuropeAid/125051/D/SUP/CY, lai piešķirtu līgumslēgšanas tiesības publiskajam iepirkumam ar nosaukumu “Enerģētikas nozares pārvaldības uzlabošana — Enerģētikas mērīšana un reaktīvās jaudas kompensēšana”, kurš aptuveni 2007. gada 24. novembrī interneta vietnē http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ tika publicēts tikai angļu valodā, un atcelt šī paziņojuma 5. un 23. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais paziņojums ir prettiesisks šādu iemeslu dēļ:

               —

               pirmkārt, tādēļ, ka Komisija paziņojumu izsludināja, pārsniedzot pilnvaras un/vai pārkāpjot juridisko pamatu, it īpaši Padomes 2006. gada 27. februāra Regulu (EK) Nr. 389/2006, ar ko izveido finansiāla atbalsta instrumentu, lai veicinātu Kipras turku kopienas ekonomisko attīstību, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2667/2000 par Eiropas Rekonstrukcijas aģentūru (1);

               —

               otrkārt, tādēļ, ka attiecīgais paziņojums ir pretējs un/vai nav saderīgs ar EKL 299. pantu, kā to groza Akta par Čehijas Republikas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās nosacījumiem (turpmāk tekstā — “2003. gada Pievienošanās akts”) 19. pants un 2003. gada Pievienošanās akta Protokols Nr. 10 par Kipru; un

               —

               treškārt, tādēļ, ka paziņojums ir pretējs vai nav saderīgs gan ar pienākumiem, kuri izriet no interpretatīvajām starptautiskajām tiesībām, gan Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijām Nr. 541(1983. g.) un Nr. 550(1984).

      (1)  OV L 65, 5. lpp.


title: Lieta T-357/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Aide et Action France/Komisija

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/28

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Aide et Action France/Komisija
   (Lieta T-357/17)
   (2017/C 269/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aide et Action France (Parīze, Francija) (pārstāvis – A. Le Mière, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 6. aprīļa lēmumu reizē ar 2016. gada 8. augusta saņemto paziņojumu par parādu Nr. 3241607987 ar visām no tā izrietošajām tiesiskajām sekām;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt Aide et Action France naudas summu EUR 8 000 uz Eiropas Savienības Vispārējās tiesas reglamenta 134. panta pamata.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvotas prasītājas interese un tiesības celt prasību, ciktāl 2017. gada 6. aprīļa lēmums (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) tai rada tiesiskās sekas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajam lēmumam neesot norādīts pietiekams pamatojums, jo:

                           —

                           ar attiecīgo lēmumu esot ticis pārkāpts Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 296. pants un Eiropas Savienības pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. pants;

                           —

                           attiecīgais lēmums nesatur nevienu skaidru un nepārprotamu faktisku vai tiesisku apstākli;

                           —

                           Komisija esot minējusi tikai līguma noteikumu pārkāpumus, nenorādot jebkādu konkrētu līguma noteikumu, ar ko būtu iespējams tos pierādīt, nedz arī pamatotu iespējamā parāda apmēru;

                           —

                           attiecīgais lēmums esot nepietiekami pamatots, pat attiecībā uz tā kontekstu;

                           —

                           No Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas un faktu un konstatējumu kopsavilkuma tai neesot iespējams izprast pret to noteiktā pasākuma apmēru.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots atteikums piekļūt OLAF galīgajam ziņojumam, kas nosūtīts Eiropas Komisijai, jo:

                           —

                           ar apstrīdēto lēmumu esot ticis pārkāpts LESD 15. panta 3. punkts, Hartas 42. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem;

                           —

                           tiklīdz paziņojums par parādu tika izdots un attiecīgais lēmums par parāda atgūšanu ieskaita veidā tika pieņemts, prasītājai būtu bijis jābūt piekļuvei OLAF galīgajam ziņojumam, lai tā pilnībā īstenotu savas tiesības uz aizstāvību;

                           —

                           Komisijai būtu bijis jāvienojas par valstu tiesību aktiem attiecībā uz piekļuvi dokumentiem, ar ko tika pamatots [prasītājai] nelabvēlīgais lēmums;

                           —

                           Izmeklēšanas ziņojumu un Komisijas pārbaužu paziņošanas princips esot paredzēts subsīdiju nolīgumā;

                           —

                           Komisija hipotētiski būtu varējusi piešķirt piekļuvi dokumentiem, padarot neredzamas dažas teksta daļas.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, apstrīdētā lēmuma [tiesiska] pamata neesamība un, tādēļ, LESD pārkāpums, jo:

                           —

                           ar apstrīdēto lēmumu esot ticis pārkāpts LESD 209. pants, kā arī 2012. gada 25. oktobra Finanšu īstenošanas regula Nr. 966/2012 un 2012. gada 29. oktobra Finanšu īstenošanas regula Nr. 1268/2012;

                           —

                           apstrīdētais lēmums neesot pamatots ne ar vienu parādu, kas būtu skaidri noteikts, likvīds un tāds, kuram pienācis atmaksas termiņš;

                           —

                           visi līdzekļi, ko esot saņēmusi prasītāja esot tikuši pilnībā izlietoti programmas, īstenošanas vajadzībām, kurai Eiropas [Savienības] fondu līdzekļi tika piešķirti, saskaņā ar subsīdiju nolīguma “Grant contract” 2. pielikuma 14. pantu.


title: Lieta C-8/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-8/09)
   (2009/C 69/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 8. februāra Direktīvu 2006/17/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par noteiktām tehniskajām prasībām cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei un testēšanai (1), vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par to Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2006/17/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 1. novembrī. Taču šīs prasības celšanas brīdī atbildētāja nebija pieņēmusi visus vajadzīgos transponēšanas pasākumus vai katrā ziņā tos vēl nebija paziņojusi Komisijai.

      (1)  OV L 38, 40. lpp.


title: Lieta C-399/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) 2009. gada 16. oktobra rīkojumu — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) 2009. gada 16. oktobra rīkojumu — Marie Landtová/Česká správa sociálního zabezpečení

   (Lieta C-399/09)
   2010/C 24/31
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Marie Landtová

      Atbildētājs: Česká správa sociálního zabezpečení

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, (1) III pielikuma A daļas 6. punkts, saskaņā ar kuru kritērijs, lai noteiktu pēcteci valsti, kura ir kompetenta ņemt vērā apdrošināšanas stāžu, kuru nodarbinātās personas sasniegušas līdz 1992. gada 31. decembrim bijušās Čehijas un Slovākijas Federatīvās Republikas sociālā nodrošinājuma sistēmā, turpina būt piemērojams, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz piemērot valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru Čehijas sociālā nodrošinājuma iestādei saistībā ar tiesībām uz pabalstu un tā apjoma noteikšanu ir pilnībā jāņem vērā apdrošināšanas stāžs bijušajā Čehijas un Slovākijas Federatīvajā Republikā līdz 1992. gada 31. decembrim, kaut gan saskaņā ar iepriekš minēto kritēriju Slovākijas Republikas sociālā nodrošinājuma iestāde ir tā, kas ir kompetenta ņemt to vērā?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde, vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12. pants kopsakarā ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, 3. panta 1. punkts, 10. un 46. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas iestājas pret to, ka apdrošināšanas stāžs, kas sasniegts bijušās Čehijas un Slovākijas Republikā līdz 1992. gada 31. decembrim un kas jau vienreiz ņemts vērā tādā pašā apmērā pabalsta sniegšanai Slovākijas Republikas sociālā nodrošinājuma sistēmā, ir saskaņā ar iepriekš minēto valsts tiesību normu pilnībā ņemts vērā saistībā ar tiesībām uz vecuma pabalstu un tās apmēru vienīgi sakarā ar Čehijas Republikas pilsoņiem, kas dzīvo tās teritorijā?

      (1)  OV L 149, 1971. gada 5. jūlijs, 2. lpp.


title: Lieta C-355/05: Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 22. septembrī

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/15

         Prasība pret Īriju, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 22. septembrī
   (Lieta C-355/05)
   (2005/C 296/28)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 22. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Īriju, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Bernhards Šima [Bernhard Schima] un Dojina Loumni [Doyin Lawumni], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Īrija nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 33. pants;

               2)

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 1. jūlijā.

      (1)  OV L 176, 2003. gada 15. jūlijs.


title: Lieta C-3/04: Tiesas (pirmā palāta)  2006. gada 16. marta  spriedums ( Rechtbank Utrecht  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Poseidon Chartering BV  pret  Marianne Zeeschip VOF ,  Albert Mooij ,  Sjoerdtje Sijswerda ,  Gerrit Schram  (Direktīva 86/653/EEK — Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji — Tirdzniecības pārstāvja jēdziens — Viena līguma noslēgšana un pagarinājumi vairāku gadu laikā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 16. marta spriedums (Rechtbank Utrecht lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Poseidon Chartering BV pret Marianne Zeeschip VOF, Albert Mooij, Sjoerdtje Sijswerda, Gerrit Schram

   (Lieta C-3/04) (1)

   (Direktīva 86/653/EEK - Pašnodarbināti tirdzniecības pārstāvji - Tirdzniecības pārstāvja jēdziens - Viena līguma noslēgšana un pagarinājumi vairāku gadu laikā)
   (2006/C 131/14)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank Utrecht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Poseidon Chartering BV

      Atbildētāji: Marianne Zeeschip VOF, Albert Mooij, Sjoerdtje Sijswerda, Gerrit Schram

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank Utrecht — Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvas 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem (OV L 382, 17. lpp.) 1. panta 2. punkta interpretācija — Tirdzniecības pārstāvja jēdziens — Pašnodarbinātais starpnieks, kas par labu kuģa īpašniekam apspriedis kuģa fraktēšanas līgumu un tā ikgadējos pagarinājumus un kas pieprasa samaksāt komisijas naudu
   Rezolutīvā daļa:
   1. panta 2. punkts Padomes 1986. gada 18. decembra Direktīvā 86/653/EEK par dalībvalstu tiesību aktu koordinēšanu attiecībā uz pašnodarbinātiem tirdzniecības pārstāvjiem ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumos, kad pašnodarbinātais starpnieks ir pilnvarots noslēgt vienu līgumu, kas vēlāk tiek pagarināts vairāku gadu laikā, šajā noteikumā paredzētais pilnvaru pastāvīguma nosacījums prasa, lai pilnvarotājs piešķir starpniekam pilnvaras apspriest šā līguma turpmākus pagarinājumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta F-24/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – ZZ/Komisija

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-24/16)
   (2016/C 251/60)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – F. Moyse, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko ir noraidīts lūgums, lai atbildētāja pārskatītu prasītāja finanšu tiesību aprēķinu pēc viņa atkāpšanās no amata Komisijā 2000. gadā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2016. gada 15. marta lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-544/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. decembrī — Pensa Pharma /ITSB — Ferring un Farmaceutisk Lab Ferring ( “PENSA PHARMA” )

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. decembrī — Pensa Pharma/ITSB — Ferring un Farmaceutisk Lab Ferring (“PENSA PHARMA”)
   (Lieta T-544/12)
   2013/C 55/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pensa Pharma, SA (Valencia, Spānija) (pārstāvji — Esteve Sanz un González Gordon, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces: Ferring BV (Hoofddorp, Nīderlande) un Farmaceutisk Lab Ferring A/S (Vanlose, Dānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2012. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 1883/2011-5 un

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt šajā tiesvedībā un apelācijas procesā ITSB radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “PENSA PHARMA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 44. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4954831

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: pārējās procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieces

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikumi par spēkā neesamības atzīšanu balstās uz Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopsakarā ar tās 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 8. panta 5. punktu un 53. panta 2. punktu, paredzētajiem pamatiem un Beniluksa vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrāciju Nr. 377513 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apmierināt pieteikumu par Kopienas preču zīmes spēkā neesamības atzīšanu attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 53. panta 3. punkta pārkāpums un

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-206/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) 2008. gada 19. maija nolēmumu — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) / Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Thüringer Oberlandesgericht (Vācija) 2008. gada 19. maija nolēmumu — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)/Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

   (Lieta C-206/08)
   (2008/C 247/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Thüringer Oberlandesgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)

      Atbildētāja: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pakalpojumu līgums (šajā gadījumā ūdensapgādes un notekūdeņu novadīšanas pakalpojumi), saskaņā ar kuru līgumslēdzējas iestādes tieša atlīdzība netiek maksāta līgumdarba izpildītājam, bet gan līgumdarba izpildītājs iegūst tiesības iekasēt privāttiesisku atlīdzību no trešām personām, tādēļ vien ir kvalificējams kā pakalpojumu koncesija Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (1) 1. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē, atšķirībā no finansiālās interesēs noslēgta pakalpojuma līguma direktīvas 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkta nozīmē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai tādi līgumi, kādi ir minēti pirmajā jautājumā, ir pakalpojumu koncesija, ja publisko tiesību struktūras dēļ (pieslēgšanas un lietošanas pienākums; cenu aprēķins atbilstoši izmaksu segšanas principam) ar attiecīgo pakalpojumu saistītais uzņēmējdarbības risks jau no paša sākuma, proti, arī tad, ja līgumslēdzēja iestāde pakalpojumu sniegtu pati, ir ievērojami ierobežots, taču līgumdarba izpildītājs šo ierobežoto risku pārņem pilnā apmērā vai vismaz lielākajā daļā?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu arī ir noliedzoša, vai direktīvas 1. panta 3. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar pakalpojuma sniegšanu saistītajam uzņēmējdarbības riskam, it īpaši realizācijas riskam, kvalitatīvā ziņā jābūt tuvu tādam riskam, kāds parasti pastāv brīvās tirgus ekonomikas apstākļos ar vairākiem konkurējošiem pakalpojuma piedāvātājiem?

      (1)  OV L 134, 1. lpp.


title: Lieta F-2/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Pasqualetti/Komisija Civildienests — Pagaidu darbinieks, kuru pieņēmis darbā EĀDD — Iekārtošanās pabalsts — Dienas nauda — Izcelsmes vieta — Amatā iecelšanas vieta — Dzīvesvietas maiņa — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Neierobežota kompetence

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 17. marta spriedums – Pasqualetti/Komisija
   (Lieta F-2/15) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks, kuru pieņēmis darbā EĀDD - Iekārtošanās pabalsts - Dienas nauda - Izcelsmes vieta - Amatā iecelšanas vieta - Dzīvesvietas maiņa - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Neierobežota kompetence)
   (2016/C 156/76)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gergö Pasqualetti (Brisele, Beļģija) (pārstāve – A. Véghely, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un T. S. Bohr, vēlāk T. S. Bohr)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikts piešķirt iekārtošanās pabalstu un dienas naudu, un prasība piespriest Komisijai viņam izmaksāt šos pabalstus kopā ar procentiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2014. gada 4. marta lēmumu, ar kuru tā G. Pasqualetti ir atteikusi piešķirt iekārtošanās pabalstu un dienas naudu, kas paredzēti Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu VII pielikuma 5. panta 1. punktā un 10. panta 1. punktā;

               2)

               Eiropas Komisijai tiek piespriests saskaņā ar spēkā esošajiem Civildienesta noteikumiem samaksāt G. Pasqualetti rezolutīvās daļas 1) punktā minēto pabalstu summas, kam ir pieskaitīti nokavējuma procenti par laikposmu no datuma, kurā pabalsti attiecīgi bija jāsamaksā, līdz datumam, kurā tie faktiski ir tikuši samaksāti, atbilstoši Eiropas Centrālās bankas noteiktajai un attiecīgajā laikposmā piemērojamajai galveno refinansēšanas operāciju likmei, kas ir palielināta par diviem punktiem;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina G. Pasqualetti tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015., 25. lpp.


title: Lieta C-215/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. aprīlī iesniedza High Court of Justice, Chancery Division (Apvienotā Karaliste) – Société de Produits Nestlé SA / Cadbury UK Ltd

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. aprīlī iesniedza High Court of Justice, Chancery Division (Apvienotā Karaliste) – Société de Produits Nestlé SA/Cadbury UK Ltd

   (Lieta C-215/14)
   2014/C 235/08
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice, Chancery Division (England and Wales)

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Société de Produits Nestlé SA

      Atbildētāja: Cadbury UK Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, lai pierādītu, ka preču zīme ir ieguvusi atšķirtspēju tās lietošanas rezultātā Direktīvas 2008/95/EK (1) 3. panta 3. punkta izpratnē, pietiek, ka reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs pierāda, ka attiecīgajā datumā būtiska attiecīgās sabiedrības daļa atpazīst preču zīmi un sasaista to ar pieteikuma iesniedzēja precēm tādējādi, ka, ja tai būtu jānosaka, kas pārdod preces ar šo preču zīmi, tā norādītu uz prasītāju; vai arī prasītājam ir jāpierāda, ka būtiska attiecīgās sabiedrības daļa paļaujas uz preču zīmi (pretstatā jebkurai citai preču zīmei, kas arī var pastāvēt) kā uz norādi par preču izcelsmi?

               2)

               Vai tad, ja formu veido trīs būtiskas pazīmes, no kurām viena izriet no pašu preču rakstura un divas ir vajadzīgas, lai panāktu tehnisku rezultātu, šīs formas reģistrācija par preču zīmi ir izslēgta ar Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta i) daļu un/vai ii) daļu?

               3)

               Vai Direktīvas 2008/95/EK 3. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) daļa ir interpretējama tādējādi, ka tā nepieļauj tādu formu reģistrāciju, kas ir vajadzīgas, lai panāktu tehnisku rezultātu, attiecībā uz veidu, kādā preces tiek ražotas, pretstatā veidam, kādā preces pilda savu funkciju?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta F-139/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — ZZ /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/76

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-139/12)
   2013/C 26/158
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EPSO lēmumu neiekļaut prasītāju to personu sarakstā, kas ir izturējušas apmācību nobeiguma pārbaudījumus, kuri ietilpst sertifikācijas procedūrā, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt apstrīdēto tiesību aktu;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam EUR 10 000 par nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-351/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Estrella Rodríguez Sánchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 2010/18/ES — BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un EAK pārskatītais pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu — Profesionālās un ģimenes dzīves saskaņošana — Kooperatīvās sabiedrības nodarbinātās biedres atgriešanās no grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma — Lūgums piešķirt saīsinātu darba laiku un pielāgot darba laika grafiku — Situācija, kurai nav piemērojams pārskatītā pamatnolīguma 6. klauzulas 1. punkts — Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/5

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Estrella Rodríguez Sánchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

   (Lieta C-351/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2010/18/ES - BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un EAK pārskatītais pamatnolīgums par bērna kopšanas atvaļinājumu - Profesionālās un ģimenes dzīves saskaņošana - Kooperatīvās sabiedrības nodarbinātās biedres atgriešanās no grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma - Lūgums piešķirt saīsinātu darba laiku un pielāgot darba laika grafiku - Situācija, kurai nav piemērojams pārskatītā pamatnolīguma 6. klauzulas 1. punkts - Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu nepieņemamība)
   (2016/C 305/06)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Estrella Rodríguez Sánchez

      Atbildētāja: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Rezolutīvā daļa:

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Barselonas Darba un sociālo lietu tiesa Nr. 33, Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta T-393/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. augustā — SolarWorld un Solsonica /Komisija

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. augustā — SolarWorld un Solsonica/Komisija
   (Lieta T-393/13)
   2013/C 274/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: SolarWorld AG (Bonna, Vācija) un Solsonica SpA (Cittaducale, Itālija) (pārstāvji — L. Ruessmann, lawyer un J. Beck, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 (1) 1. panta 2. punktu, ciktāl tajā līdz 2013. gada 6. augustam ir atlikta pilna antidempinga pagaidu maksājuma piemērošana Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu elementu un plāksnīšu importam;

               —

               sākot no 2013. gada 6. jūnija piespriest dalībvalstu muitas iestādēm piemērot Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta ii) apakšpunktā noteikto antidempinga maksājuma likmi;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājām zaudējumu atlīdzību, ciktāl Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta ii) apakšpunktā noteiktā antidempinga maksājuma likme netika piemērota sākot no 2013. gada 6. jūnija;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta i) apakšpunktu, ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2) 7. panta 2. punkts.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, ar Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta i) apakšpunktu nosakot laikposmu pagaidu antidempinga pasākumu pakāpeniskai ieviešanai.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir izdarījusi acīmredzamu un smagu tās pienākuma ievērot rūpību un labas pārvaldības principu pārkāpumu, pieņemot Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta i) apakšpunktu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, pieņemot Komisijas Regulas (ES) Nr. 513/2013 1. panta 2. punkta i) apakšpunktu, ir rīkojusies prettiesiski un līdz ar to tā ir radījusi zaudējumus prasītājām, par ko ES ir atbildīga saskaņā ar LESD 340. panta otro daļu.

      (1)  Komisijas 2013. gada 4. jūnija Regula (ES) Nr. 513/2013, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no Ķīnas Tautas Republikas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam un groza Regulu (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīts imports (OV L 152, 5. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta C-162/15 P: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 14. marta spriedums – Evonik Degussa GmbH/Eiropas Komisija Apelācija — Konkurence — LESD 101. un 102. pants — Regula (EK) Nr. 1/2003 — 30. pants — Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta nelikumīga aizliegta vienošanās Eiropas ūdeņraža peroksīda un perborāta tirgū — Šī lēmuma nekonfidenciālās paplašinātās versijas publicēšana — Pieteikuma par konfidencialitātes piemērošanu noteiktai informācijai noraidīšana — Uzklausīšanas amatpersonas pilnvaras — Lēmums 2011/695/ES — 8. pants — Konfidencialitāte — Dienesta noslēpuma aizsardzība — LESD 339. pants — Jēdziens “komercnoslēpumi un cita konfidenciāla informācija” — Informācija, kuras avots ir pieteikums par iecietības programmas piemērošanu — Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu noraidīšana — Tiesiskā paļāvība

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/4

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 14. marta spriedums – Evonik Degussa GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-162/15 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - LESD 101. un 102. pants - Regula (EK) Nr. 1/2003 - 30. pants - Komisijas lēmums, ar kuru konstatēta nelikumīga aizliegta vienošanās Eiropas ūdeņraža peroksīda un perborāta tirgū - Šī lēmuma nekonfidenciālās paplašinātās versijas publicēšana - Pieteikuma par konfidencialitātes piemērošanu noteiktai informācijai noraidīšana - Uzklausīšanas amatpersonas pilnvaras - Lēmums 2011/695/ES - 8. pants - Konfidencialitāte - Dienesta noslēpuma aizsardzība - LESD 339. pants - Jēdziens “komercnoslēpumi un cita konfidenciāla informācija” - Informācija, kuras avots ir pieteikums par iecietības programmas piemērošanu - Lūguma par konfidencialitātes ievērošanu noraidīšana - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 151/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evonik Degussa GmbH (pārstāvji – C. Steinle, C. von Köckritz un A. Richter, Rechtsanwälte)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Meessen, M. Kellerbauer un F. Van Schaik)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 28. janvāra spriedumu Evonik Degussa/Komisija (T-341/12, EU:T:2015:51), ciktāl Vispārējā tiesa tajā ir nospriedusi, ka uzklausīšanas amatpersona ir pamatoti atteikusies īstenot savu kompetenci, lai atbildētu uz Evonik Degussa GmbH izvirzītajiem iebildumiem, kas ir pamatoti ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principa un vienlīdzīgas attieksmes principa ievērošanu, pret iecerēto Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma C(2006) 1766 final par [EKL] 81. pantā un EEZ līguma 53. pantā paredzētās procedūras piemērošanu Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Eka Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret SA, Kemira OYJ, L’Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA un Arkema SA (Lieta COMP/F/38.620 – Ūdeņraža peroksīds un perborāts) paplašinātās nekonfidenciālās versijas publicēšanu;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               atcelt Komisijas 2012. gada 24. maija Lēmumu C(2012) 3534 final, ar kuru ir noraidīts Evonik Degussa GmbH lūgums par konfidencialitātes ievērošanu, ciktāl tajā uzklausīšanas amatpersona ir atteikusies īstenot savu kompetenci, lai atbildētu uz šī sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktā minētajiem iebildumiem;

               4)

               Evonik Degussa GmbH un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-617/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Apvienotā Karaliste) — Astrazeneca AB/Comptroller-General of Patents

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. decembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court (Apvienotā Karaliste) — Astrazeneca AB/Comptroller-General of Patents

   (Lieta C-617/12)
   2013/C 86/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division) Patents Court

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Astrazeneca AB

      Atbildētāja: Comptroller-General of Patents

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Šveices tirdzniecības atļauja, kas nav piešķirta atbilstoši administratīvās atļaujas procedūrai saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK (1), bet automātiski tika atzīta Lihtenšteinā, var veidot “pirmo atļauju laist produktu tirgū” Regulas Nr. 469/2009/EK (2) 13. panta 1. punkta piemērošanas mērķiem?

               2)

               Vai atbilde uz pirmo jautājumu būs atšķirīga, ja:

                           a)

                           klīnisko datu kopumu, balstoties uz kuriem Šveices iestāde piešķīra tirdzniecības atļauju, Eiropas Zāļu aģentūra ir uzskatījusi par neatbilstošu tirdzniecības atļaujas piešķiršanas nosacījumiem atbilstoši Regulai Nr. 726/2004/EK (3) un/vai

                           b)

                           Šveices tirdzniecības atļauja pēc piešķiršanas tika apturēta un tika atjaunota vienīgi pēc papildu datu iesniegšanas?

               3)

               Ja Regulas Nr. 469/2009 13. panta 1. punkts attiecas vienīgi uz tirdzniecības atļaujām, kas piešķirtas atbilstoši administratīvās atļaujas procedūrai saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK, vai fakts, ka zāles ir tikušas pirmo reizi laistas tirgū EEZ teritorijā atbilstoši Šveices tirdzniecības atļaujai, kas automātiski tika atzīta Lihtenšteinā, bet nav tikusi piešķirta saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK, nozīmē, ka attiecībā uz šo produktu nevar tikt piešķirts papildu aizsardzības sertifikāts atbilstoši Regulas Nr. 469/2009 2. pantam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.)

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 469/2009 par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (OV L 152, 1. lpp.)

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 1. lpp.)


title: Lieta T-319/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūnijā — Elmaghraby and El Gazaerly /Padome

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/12

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūnijā — Elmaghraby and El Gazaerly/Padome
   (Lieta T-319/13)
   2013/C 245/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ahmed Alaeldin Amin Abdelmaksoud Elmaghraby (Kaira, Ēģipte) un Naglaa Abdallah El Gazaerly (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, un M. O’Kane, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 21. marta Padomes Lēmumu 2013/144/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV L 82, 54. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

               —

               dzēst apgalvojumus, kas katrs prasītājs ir atbildīgs par valsts līdzekļu piesavināšanos un ir pakļauts tiesas izmeklēšanai Ēģiptē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi adekvātu vai pietiekamu pamatojumu jebkura no prasītājiem iekļaušanai 2013. gada pasākumos.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, tā kā nav juridiska vai faktiska pamata prasītāju iekļaušanai sarakstā, Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, uzskatot, ka iekļaušanas sarakstā kritēriji ir izpildīti saistībā ar jebkuru no prasītājiem.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav izpildījusi datu aizsardzības pienākumus atbilstoši Datu aizsardzības Regulai (EK) Nr. 45/2001 (1) un Datu aizsardzības Direktīvai 95/46/EK (2).

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome neattaisnoti vai nesamērīgi ir pārkāpusi prasītāju pamattiesības, ieskaitot viņu tiesības uz īpašuma, uzņēmējdarbības un reputācijas aizsardzību.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti.


               14.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/26

         EBTA Uzraudzības iestādes 2009. gada 2. decembra prasība pret Īslandi
   (Lieta E-8/09)
   2010/C 8/09
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja pārstāvji Xavier Lewis un Florence Simonetti, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, 2009. gada 2. decembrī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Īslandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde lūdz, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma III nodaļas 5. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/42/EK par mašīnām, un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz liftiem), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Īslandes Republika nav pildījusi savas saistības saskaņā ar minēto Aktu un EEZ līguma 7. pantu;
               un ka

               2)

               Īslandes Republikai jāsedz tiesāšanās izdevumi.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               šī lieta attiecas uz direktīvas par mašīnām neīstenošanu,

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka tā no Īslandes nav saņēmusi nekādu informāciju, kas liecinātu, ka direktīva par mašīnām ir ieviesta Īslandes tiesību aktos, kā arī, ka iestādes rīcībā nav nekādas informācijas par Īslandes veiktajiem pasākumiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu direktīvas ievērošanu,

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde apgalvo, ka Īslandes valdība nav apstrīdējusi to, ka likumi, noteikumi un administratīvie noteikumi, kas vajadzīgi direktīvas ievērošanai, nav stājušies spēkā.


title: Lieta C-154/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “E LATS”

text:
               19.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 27. martā iesniedza Augstākā tiesa (Latvija) – SIA “E LATS”
   (Lieta C-154/17)
   (2017/C 195/18)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēja: SIA “E LATS”

      Otrs lietas dalībnieks: Valsts ieņēmumu dienests

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 311. panta 1. punkta 1. apakšpunkts interpretējams tā, ka par lietotām mantām var tikt atzīti tirgotāja iegādāti lietoti dārgmetālu vai dārgakmeņus saturoši izstrādājumi (kā aplūkojamā lietā), kuri tiek pārdoti tālāk galvenokārt tajos esošā dārgmetāla vai dārgakmeņu ieguvei?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai īpašā režīma piemērošanas ierobežošanā ir nozīme tirgotāja informētībai par tālākā pircēja nolūkiem attiecībā uz lietotajos dārgmetālu vai dārgakmeņus saturošos izstrādājumos esošā dārgmetāla vai dārgakmeņu ieguvi vai nozīme ir darījuma objektīvajām pazīmēm (preču apjomiem, darījuma partnera tiesiskajam statusam u.tml.)?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


20150731012616642015/C 270/132562014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150611121211Lieta C-256/14: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 9. un 73. pants, 78. panta pirmās daļas a) punkts un 79. panta pirmās daļas c) punkts – Nodokļa bāze – Gāzes piegādes tīkla koncesionāres sabiedrības samaksāto pašvaldības nodokļu par zemes dzīļu izmantošanu iekļaušana summā, kurai uzliek PVN, kas ir piemērojams pakalpojumam, kuru šī sabiedrība ir sniegusi sabiedrībai, kas ir atbildīga par gāzes tirdzniecību
 ---documentbreak--- C2702015LV1210120150611LV0013121121Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-256/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) — Direktīva 2006/112/EK — 9. un 73. pants, 78. panta pirmās daļas a) punkts un 79. panta pirmās daļas c) punkts — Nodokļa bāze — Gāzes piegādes tīkla koncesionāres sabiedrības samaksāto pašvaldības nodokļu par zemes dzīļu izmantošanu iekļaušana summā, kurai uzliek PVN, kas ir piemērojams pakalpojumam, kuru šī sabiedrība ir sniegusi sabiedrībai, kas ir atbildīga par gāzes tirdzniecību”2015/C 270/13Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts, 73. pants, 78. panta pirmās daļas a) punkts un 79. panta pirmās daļas c) punkts ir interpretējami tādējādi, ka tādu nodokļu summa kā pamatlietā aplūkotie, ko pašvaldībām maksā gāzes piegādes tīkla koncesionāre sabiedrība par minēto pašvaldību publiska īpašuma izmantošanu un ko pēc tam šī sabiedrība pārnes uz citu sabiedrību, kura ir atbildīga par gāzes tirdzniecību un kura pēc tam tos pārnes uz gala patērētājiem, ir jāietver summā, kurai uzliek pievienotās vērtības nodokli, kas ir piemērojams pakalpojumam, kuru pirmā sabiedrība ir sniegusi otrajai saskaņā ar šīs direktīvas 73. pantu
   (
         1
      )	OV C 303, 8.9.2014.


title: Tiesas priekšsēdētaja ievēlēšana

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/2

         Tiesas priekšsēdētaja ievēlēšana
   2009/C 267/03
   2009. gada 7. oktobra sanāksmē Eiropas Kopienu Tiesas tiesneši atbilstoši Reglamenta 7. panta 1. punktam par Tiesas priekšsēdētāju uz laika posmu no 2009. gada 7. oktobra līdz 2012. gada 6. oktobrim ievēlēja V. Skouri [V. Skouris].


title: Lieta F-1/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 15. aprīļa rīkojums — Andersen /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pensionēšanās invaliditātes dēļ — Civildienesta noteikumu 78. pants — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/86

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 15. aprīļa rīkojums — Andersen/Revīzijas palāta
   (Lieta F-1/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensionēšanās invaliditātes dēļ - Civildienesta noteikumu 78. pants - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota)
   2013/C 225/198
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Henrik Andersen (Hals, Dānija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, N. Scafarto un B. Schäfer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Revīzijas palātas lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums atlīdzināt nodarītos zaudējumus, kas, kā apgalvots, radušies pēc tam, kad prasītājam noteikta invaliditāte

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu;

               2)

               H. Andersen sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012, 29. lpp.


title: Lieta C-4/06 P: Tiesas 2006. gada 20. septembra rīkojums — Jamal Ouariachi pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Acīmredzami nepieņemama apelācija)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/21

         Tiesas 2006. gada 20. septembra rīkojums — Jamal Ouariachi pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-4/06 P) (1)

   (Apelācija - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Acīmredzami nepieņemama apelācija)
   (2006/C 294/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jamal Ouariachi (pārstāvis — F. Blanmailland, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Dintilhac un G. Boudot)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2005. gada 26. oktobra rīkojumu lietā T-124/04 Ouariachi/Komisija, ar kuru kā acīmredzami nepamatota tika noraidīta prasītāja celtā prasība, ar ko lūdz atlīdzināt viņam šķietami nodarīto kaitējumu sakarā ar iespējamām prettiesiskām darbībām, ko veicis Komisijas delegācijas Hartūmā (Sudāna) pārstāvis.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               noraidīt apelāciju;

               2)

                  Ouariachi atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lieta T-333/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. decembra rīkojums — Soltau /Komisija

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/27

         Vispārējās tiesas 2012. gada 5. decembra rīkojums — Soltau/Komisija
   (Lieta T-333/12) (1)

   2013/C 32/50
   Tiesvedības valoda — vācu
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 303, 06.10.2012.


title: Lieta C-132/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van koophandel Brussel (Beļģija) 2007. gada 5. marta rīkojumu — Beecham Group plc , SmithKline Beecham plc , Glaxo Group Ltd , Stafford-Miller Ltd , GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV , GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV / Andacon NV

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van koophandel Brussel (Beļģija) 2007. gada 5. marta rīkojumu — Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV/Andacon NV

   (Lieta C-132/07)
   (2007/C 117/17)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank van koophandel Brussel
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV

      Atbildētājs: Andacon NV

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1891/04 (1) 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentajām muitas iestādēm vai kompetentajai muitas iestādei ir aizliegts izdot paziņojumus saskaņā ar Regulas Nr. 1383/03 9. panta 2. punktu un veikt (uzdot veikt) izmeklēšanu saskaņā ar Regulas Nr. 1383/03 (2) 9. panta 3. punkta 2. daļu tikmēr, kamēr pirms 2004. gada 1. jūlija iesniegtais pieprasījums muitas dienestiem rīkoties netiek papildināts ar Regulas Nr. 1383/03 6. pantā minēto paskaidrojumu? Vai šis paskaidrojums, citiem vārdiem, ir formāls pieprasījuma rīkoties tālākas iedarbības priekšnosacījums?

               2)

               Vai Regulas Nr. 1383/03 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to Antverpenes muitas iestādei tika dota iespēja preču zīmes īpašniecei demonstrēt sešus preču paraugus, lai varētu noteikt, vai runa ir par viltotām precēm, atkarībā no tā, vai šī parauga publiskošana ir pielīdzināma pamatīgai pārbaudei Regulas Nr. 1383/03 9. panta 3. punkta 2. daļas izpratnē, pieļaujot precīzi kontrolēt preču izcelsmi un izvešanas vietu, vai arī tā ir pielīdzināma izņemtā parauga pamatīgai tehniskai analīzei Regulas Nr. 1383/03 9. panta 3. punkta pēdējā teikuma izpratnē? Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, tad, vai šai demonstrēšanai ir jānorisinās Regulas 4. panta 1. punktā noteiktajā termiņā 3 darba dienu laikā?

               3)

               Vai ar Regulu Nr. 1383/03 aizliedz to, ka Beļģijas muitas amatpersonas informāciju, kas tika iegūta Regulas izpildes ietvaros, izņemot tās tālāknodošanu ar Regulā minēto kanālu starpniecību — tostarp domājot Regulas 9. panta 2. punktu un 3. punkta 2. daļu, piemēram, nodod tālāk Beļģijas tiesas norīkotās liecinieku nopratināšanas ietvaros vai iesniedzot izrakstus?

               4)

               Vai ar Regulu Nr. 1383/03 nesaderīgi ir tas, ka informācija, kas — piemērojot Regulas 4. panta 2. punktu (skat. 2. jautājumu) un 9. panta 2. un 3. punktu, kas nav 9. panta 3. punkta 1. daļā minētā informācija, vai kura tika pieprasīta, pamatojoties uz Beļģijas tiesas rīkojumu, veicot liecinieku nopratināšanu vai iesniedzot izrakstus (skat. 3. jautājumu), — tiek izmantota tiesvedības ietvaros, kuras mērķis nav konstatēta preču viltošanu, piemēram, paralēlās ievešanas apkarošanas procedūras ietvaros?

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1891/2004, ar ko paredz piemērošanas noteikumus ar ko paredz piemērošanas noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības (OV L 328, 16. lpp.).

      (2)  OV L 196, 2.8.2003, 7. lpp.


title: Lieta C-652/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-19/06 Mindo Srl. /Eiropas Komisija 2011. gada 19. decembrī iesniedza Mindo Srl

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-19/06 Mindo Srl./Eiropas Komisija 2011. gada 19. decembrī iesniedza Mindo Srl

   (Lieta C-652/11 P)
   2012/C 49/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Mindo Srl (pārstāvji — C. Osti, A Prastaro, G. Mastrantonio, avvocati)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-19/06 Mindo/Komisija un līdz ar to

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā to izskatītu pēc būtības, jo Vispārējās tiesas spriedums ir liedzis Mindo tiesības uz pilnīgu tiesas pārbaudi, lietu skatot pirmajā instancē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja savas prasības pamatojumam izvirza šādus pamatus.
   Vispārējā tiesa apgalvo, ka Mindo nav ieinteresēta turpināt tiesvedību, jo tā pati nevarētu nekādi gūt labumu no apstrīdētā sprieduma atcelšanas nedz saistībā ar Alliance One International Inc. (turpmāk tekstā — “Alliance One”) prasību par samaksātā naudas soda daļas atlīdzināšanu, nedz saistībā ar sekojošajām trešo personu prasībām par zaudējumu atlīdzību.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka iepriekš minētie konstatējumi būtu jāatceļ, jo ar tiem pārkāpti piemērojamie tiesību akti, tie ir balstīti uz faktu sagrozīšanu un katrā ziņā tos raksturojot nepietiekams un pretrunīgs pamatojums.
   Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka apstrīdētais spriedums būtu jāatceļ, jo tas vai nu liedz Mindo tās tiesības uz lietas izskatīšanu tiesā (un līdz ar to tās tiesības un pilnīgu pārbaudi tiesā) vai arī, ja apstrīdētais lēmums tiktu interpretēts tādējādi, ka Mindo un Alliance One bija kopīgi jāiesniedz prasības pieteikums pirmajā instancē, tas pārkāpj Mondo un Alliance One tiesības uz aizstāvību.


title: Lieta T-439/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Sport-pari /Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju — Līdzekļu iesaldēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības tikt uzklausītam — Kļūda vērtējumā

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/28

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Sport-pari/Padome
   (Lieta T-439/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Baltkrieviju - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības tikt uzklausītam - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 034/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sport-pari ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji – V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte un T. Milašauskas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – F. Naert un M. Bishop)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Scharf un E. Paasivirta)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju (OV L 265, 17. lpp.), Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 265, 8. lpp.), Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 285, 1. lpp.) un Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 307, 7. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Padomes Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām, Padomes 2011. gada 10. oktobra Lēmumu 2011/666/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/639/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Baltkrieviju, Padomes 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1000/2011, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/642/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju un Padomes 2012. gada 6. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1017/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju, ciktāl tie attiecas uz Sport-pari ZAO;

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Sport-pari ZAO tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 290, 1.10.2011.


title: Lieta T-419/11: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – ETAD/Komisija Valsts atbalsts — Apstrīdētā akta atcelšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/19

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. aprīļa rīkojums – ETAD/Komisija
   (Lieta T-419/11) (1)

   (Valsts atbalsts - Apstrīdētā akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 222/22)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD), iepriekš Ellinika Touristika Akinita AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – N. Frangakis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Triantafyllou, H. van Vliet un M. Konstantinidis)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Elliniko Kazino Kerkyras AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – N. Frangakis, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Lutraki, Grieķija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 24. maija Lēmumu 2011/716/ES par Grieķijas piešķirto valsts atbalstu dažiem Grieķijas kazino C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (OV L 285, 25. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD) un Elliniko Kazino Kerkyras AE tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Lieta C-54/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Liung Hong Yang

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. februārī iesniedza Giudice di Pace di Revere (Itālija) — kriminālprocess pret Liung Hong Yang

   (Lieta C-54/12)
   2012/C 98/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Giudice di Pace di Revere

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Liung Hong Yang

      Prejudiciālie jautājumi

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK (1) 2., 4., 6., 7. un 8. pants liedz iespēju sodīt trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, ar naudas sodu, ko aizstāj ar krimināltiesisku sankciju — mājas arestu — tāpēc vien, ka viņš ir ieceļojis un uzturas dalībvalstī nelikumīgi, vēl pirms administratīvās iestādes izdotā izbraukšanas rīkojuma neievērošanas?

               —

               vai, ņemot vērā lojālas sadarbības principu un direktīvu lietderīgās iedarbības principu, Direktīvas 2008/115/EK 2., 15. un 16. pants liedz iespēju dalībvalstij pēc direktīvas pieņemšanas pieņemt tiesību normu, kurā paredzēts, ka trešās valsts valstspiederīgo, kurš kādā dalībvalstī uzturas nelikumīgi, soda ar naudas sodu, ko aizstāj ar tūlītēju izraidīšanu, kas izpildāma kā krimināltiesiska sankcija, neievērojot direktīvā paredzēto procedūru un ārzemnieka tiesības?

               —

               vai LES 4. panta 3. punktā minētais lojālas sadarbības princips aizliedz valsts tiesību normu, kas pieņemta līdz kādas direktīvas ieviešanas termiņa beigām, lai izvairītos no direktīvas darbības jomas vai katrā ziņā ierobežotu to, un kādi pasākumi tiesai jāveic, ja tiek konstatēti tādi apstākļi?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.


title: Lietas C-238/04 izslēgšana no reģistra

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/20

      Lietas C-238/04
       (1)
      izslēgšana no reģistra

   (2005/C 45/44)

      (tiesvedības valoda - franču)

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 2. decembrī ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-238/04 Eiropas Kopienu Komisija / Francijas Republika.

      (1)  OV C 190, 24.07.2004.


title: Lieta T-639/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. septembra rīkojums — Heads! /ITSB ( “HEADS” ) (Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/34

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. septembra rīkojums — Heads!/ITSB (“HEADS”)
   (Lieta T-639/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2012/C 366/68
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heads! GmbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvji — A. Jaeger-Lenz un T. Bösling, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 11. oktobra lēmumu lietā R 2348/2010-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku preču zīmi “HEADS” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 49, 18.02.2012.


title: Lieta T-180/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. maijā — Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid /ITSB ( MADRIDEXPORTA )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/41

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. maijā — Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid/ITSB (“MADRIDEXPORTA”)
   (Lieta T-180/07)
   (2007/C 155/74)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Promomadrid Desarollo International de Madrid, S. A., Madride (pārstāvis — M. Aznar Alonso, abogado)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmums, ar kuru noraidīts Kopienas kombinētās preču zīmes “MADRIDEXPORTA” attiecībā uz 16., 35., 36., 38., 39., 41. un 42. klasi reģistrācijas pieteikums Nr. 4.659.553 neatbilst Padomes Regulai (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi;

               —

               atzīt, ka Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts neattiecas uz Kopienas kombinēto preču zīmi “MADRIDEXPORTA” Nr. 4.659.553 un ka uz to attiecas Regulas Nr.40/94 7. panta 3. punkts;

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: kombinētā preču zīme “MADRIDEXPORTA” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4.659.553) attiecībā uz 16., 35., 36., 38., 39., 41. un 42. klasē ietilpstošām precēm un pakalpojumiem

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 7. panta 3. punkta nepareiza piemērošana.


title: Tiesas Spriedums (ceturtā palāta) 2005. gada 8. septembrī lietā C-278/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/88/EK un Direktīva 2001/93/EK — Veterinārās pārbaudes — Cūku aizsardzība — Netransponēšana)

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 8. septembrī
   lietā C-278/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/88/EK un Direktīva 2001/93/EK - Veterinārās pārbaudes - Cūku aizsardzība - Netransponēšana)
   (2005/C 271/15)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-278/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 29. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Brauns [G. Braun] un A. Bordess [A. Bordes]) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji — A. Tīmane [A. Tiemann]), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lēnartss [K. Lenaerts], tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič] un E. Levits (referents), ģenerāladvokāts M. Pojarešs Maduru [M. Poiares Maduro], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 8. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvu 2001/88/EK un Komisijas 2001. gada 9. novembra Direktīvu 2001/93/EK, ar ko groza Direktīvu 91/630/EEK, kura nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-335/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 21. oktobra rīkojums — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — MEDA I programma — Īpašais finansēšanas nolīgums — Eiropas Savienībai piešķirtais mandāts atgūt parādus, kuri trešai personai jāmaksā Marokas Karalistei — Paziņojums par parādu — Atgādinājuma vēstule — No līguma nenodalāmi akti — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 21. oktobra rīkojums — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril/Komisija
   (Lieta T-335/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - MEDA I programma - Īpašais finansēšanas nolīgums - Eiropas Savienībai piešķirtais mandāts atgūt parādus, kuri trešai personai jāmaksā Marokas Karalistei - Paziņojums par parādu - Atgādinājuma vēstule - No līguma nenodalāmi akti - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2011/C 370/41
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Porto, Portugāle) (pārstāvji — A. Pinto Cardoso un L. Fuzeta da Ponte, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A.-M. Rouchaud-Joët un S. Delaude, pārstāvji, kuriem palīdz R. Faria da Cunha, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2009. gada 12. jūnija paziņojumu par parādu Nr. 3230905275 un, otrkārt, 2009. gada 3. augusta vēstuli, ar kuru Komisija uzdod samaksāt ar paziņojumu par parādu pieprasīto summu, kā arī nokavējuma procentus

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 267, 07.11.2009.


title: lieta T-397/03: Pirmās instances tiesas  2005. gada 18. novembra  rīkojums —  Fédération de l'hospitalisation privée  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/25

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 18. novembra rīkojums — Fédération de l'hospitalisation privée pret Komisiju
   (lieta T-397/03) (1)

   (2006/C 22/46)

      Tiesvedības valoda — franču

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.