title: Lieta C-106/10: Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums ( Supremo Tribunal Administrativo , Portugāle, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl & Companhia/Fazenda Pública (Nodokļi — Direktīva 2006/112/EK — PVN — Nodokļa bāze — Transportlīdzekļu ražošanas, montāžas, pieņemšanas un ievešanas nodoklis)

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/7

         Tiesas (septītā palāta) 2011. gada 28. jūlija spriedums (Supremo Tribunal Administrativo, Portugāle, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Lidl & Companhia/Fazenda Pública

   (Lieta C-106/10) (1)

   (Nodokļi - Direktīva 2006/112/EK - PVN - Nodokļa bāze - Transportlīdzekļu ražošanas, montāžas, pieņemšanas un ievešanas nodoklis)
   2011/C 298/10
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lidl & Companhia

      Atbildētāja: Fazenda Pública

      Piedaloties: Ministério Público

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal Administrativo — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 73. un 78. panta pirmās daļas a) apakšpunkta kopsakarā ar 79. panta pirmās daļas c) apakšpunktu (OV L 347, 1. lpp.) interpretācija — Portugāles “imposto sobre veículos” summas iekļaušana PVN bāzē — Jaunu transportlīdzekļu ražošanas, montāžas, pieņemšanas un ievešanas nodoklis — Transportlīdzekļa piegādātāja vai pārdevēja vienreiz maksājamais nodoklis, kad tas pirmo reizi tiek ievests Portugāles tirgū

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Tāds kā pamata lietā minētais transportlīdzekļu nodoklis (imposto sobre veículos), kura rašanās elements ir tieši saistīts ar transportlīdzekļa piegādi, kurš attiecas uz šī nodokļa piemērošanas jomu un kuru apmaksājis šī transportlīdzekļa piegādātājs, Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 78. panta pirmās daļas a) apakšpunkta izpratnē ietilpst jēdzienā “nodokļi, nodevas un citi maksājumi” un, piemērojot šo tiesību normu, ir iekļaujams pievienotās vērtības nodokļa bāzē par minētā transportlīdzekļa piegādi.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta C-118/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. martā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Peggy Kieck / Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. martā iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) – Peggy Kieck/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-118/14)
   2014/C 184/15
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Peggy Kieck

      Atbildētājs: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai regulas (1) 7. pantā paredzētās tiesības saņemt kompensāciju pastāv arī tādā gadījumā, ja rezervētā lidojuma izlidošana kavējas vairāk par trīs stundām un pasažieris rezervē lidojumu citā aviosabiedrībā, un līdz ar to sākotnēji rezervētā lidojuma paredzētā ielidošanas laika kavējums tiek ievērojami samazināts, un ja gan sākotnējais lidojums, gan to aizstājošais lidojums galamērķī ir nonākuši ar daudz vairāk nekā trīs stundu ilgu kavējumu?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai saistībā ar regulas 8. panta 1. punkta piemērošanu ir nozīme tam, vai ir beidzies regulas 6. panta 1. punkta iii) ievilkumā norādītais piecu stundu termiņš?

               3)

               Vai ir nozīme tam, vai pasažieris pats ir izdarījis sākotnējās rezervācijas grozījumus vai arī šie grozījumi ir tikuši izdarīti ar atbildētāja palīdzību?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-638/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 28. augusta rīkojums – Bimbo/ITSB – Kimbo (“Caffè KIMBO GOLD MEDAL”)

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/58

         Vispārējās tiesas 2015. gada 28. augusta rīkojums – Bimbo/ITSB – Kimbo (“Caffè KIMBO GOLD MEDAL”)
   (Lieta T-638/13) (1)

   (2015/C 381/70)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-247/07: Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Slovākija/Komisija (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Veicamie pasākumi jaunu dalībvalstu pievienošanās dēļ — 2003. gada Pievienošanās akts — Lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, lieko krājumu noteikšana un to likvidēšanas finansiālās sekas — Primāro tiesību normas izvirzītais mērķis — Lēmums 2007/361/EK)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/11

         Vispārējās tiesas 2012. gada 29. marta spriedums — Slovākija/Komisija
   (Lieta T-247/07) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Veicamie pasākumi jaunu dalībvalstu pievienošanās dēļ - 2003. gada Pievienošanās akts - Lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, lieko krājumu noteikšana un to likvidēšanas finansiālās sekas - Primāro tiesību normas izvirzītais mērķis - Lēmums 2007/361/EK)
   2012/C 138/18
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovākijas Republika (pārstāvji — sākotnēji J. Čorba, vēlāk — B. Ricziová)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. Tserepa–Lacombe un A. Tokár)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji — sākotnēji T. Nowakowski, vēlāk — M. Dowgielewicz, un visbeidzot M. Szpunar, B. Majczyna un D. Krawczyk) un Lietuvas Republika (pārstāvji — D. Kriaučiūnas un R. Krasuckaitė)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmumu 2007/361/EK par lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, lieko krājumu noteikšanu un to likvidēšanas finansiālajām sekām sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos (OV L 138, 14. lpp.) daļā, kas attiecas uz Slovākijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2007. gada 4. maija Lēmumu 2007/361/EK par lauksaimniecības produktu, izņemot cukura, lieko krājumu noteikšanu un to likvidēšanas finansiālajām sekām sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos daļā, kas attiecas uz Slovākijas Republiku;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Slovākijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Polijas Republika un Lietuvas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-418/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. septembrī — Beninca /Komisija

text:
               24.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 366/36

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. septembrī — Beninca/Komisija
   (Lieta T-418/12)
   2012/C 366/74
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jürgen Beninca (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — C. Zschocke, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 26. jūlija lēmumu, ar kuru netieši tiek atteikta piekļuve dokumentam, kas ir iesniegts koncentrācijas procedūrā (Lieta COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse), un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija lēmumu par prasītāja lūgumu piekļūt konkrētam dokumentam neesot pieņēmusi Regulas Nr. 1049/2001 (1) 8. panta 2. punktā paredzētajā termiņā. Atbilstoši regulas 8. panta 3. punktam tas esot netiešs un nepamatots lēmums, un tādēļ tas esot attiecīgo normu par piekļuvi dokumentiem pārkāpums.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neviens no Komisijas sākotnējā novērtējumā norādītajiem argumentiem neattaisno to, ka prasītājam tiek liegta piekļuve pieprasītajam dokumentam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-359/09: Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Jurašinović/Padome

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/80

         Prasība, kas celta 2009. gada 14. septembrī — Jurašinović/Padome
   (lieta T-359/09)
   2009/C 267/142
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Ivan Jurašinović, Angers (Francija) (pārstāvis — A. Beguin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 17. jūnija tiešo lēmumu un tam sekojošo netieši izteikto lēmumu, ar kuru prasītājam tika liegta pieeja šādiem dokumentiem:

                           —

                           Eiropas Savienības novērotāju, kas uzturējās Horvātijā no 1995. gada 1. augusta līdz 31. augustam, ziņojumiem par Kninas reģionu;

                           —

                           dokumentiem ar nosaukumu “ECMM RC Knin Log Reports”;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariātam atļaut elektronisku pieeju pieprasītajiem dokumentiem;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei samaksāt prasītājam summu EUR 2 000 apmērā bez nodokļa vai EUR 2 392 apmērā ar procentiem, ieskaitot nodokli, kā procesuālo atlīdzību saskaņā ar ECB noteikto likmi prasības celšanas brīdī.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt 2009. gada 17. jūnija tiešo lēmumu un tam sekojošo Padomes netieši izteikto lēmumu, ar kuru tam tiek liegta pieeja Eiropas Savienības novērotāju, kas uzturējās Horvātijā no 1995. gada 1. augusta līdz 31. augustam, ziņojumiem par Kninas reģionu un dokumentiem ar nosaukumu “ECMM RC Knin Log Reports”.
   Savas prasības atbalstam prasītājs izvirza divus pamatus:

               —

               sabiedrības interešu apdraudējuma neesamība saistībā ar starptautiskajām attiecībām atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu, jo:

                           —

                           attiecībā uz pieprasītajiem dokumentiem nevar piemērot nekādu īpašu aizsardzību; un

                           —

                           pat pieņemot, ka var piemērot īpašu aizsardzību, puse no maksimālā aizsardzības termiņa, kāds ir paredzēts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 7. punktā, ir jau pagājusi, kas pamato pieejas piešķiršanu pieprasītajiem dokumentiem;

                           —

                           turklāt, ja vien attiecīgie dokumenti nav klasificēti aizsargājamā kategorijā, tie neietilpst slepenu dokumentu kategorijā Regulas Nr. 1049/2001 9. panta izpratnē;

               —

               tiesvedības vai juridisku konsultāciju apdraudējuma neesamība saskaņā ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu, jo:

                           —

                           šis izņēmums attiecas uz Eiropas Savienības un dalībvalstu tiesvedību aizsardzību, savukārt šajā lietā Padome pamato savu atteikumu piešķirt pieeju sakarā ar tiesvedību Starptautiskajā Krimināltiesā attiecībā uz bijušo Dienvidslāviju;

                           —

                           pieprasītie dokumenti jau tika nosūtīti lietas dalībniekiem tiesvedībā Starptautiskajā Krimināltiesā lietā Gotovina attiecībā uz bijušo Dienvidslāviju, kas pamato pieejas šiem dokumentiem piešķiršanu arī prasītājam;

                           —

                           Padomei nav pienākuma nodrošināt tiesvedības Starptautiskajā Krimināltiesā pret bijušo Dienvidslāviju efektīvu norisi, un

                           —

                           prioritāras sabiedrības intereses pamato pieprasīto dokumentu publiskošanu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-132/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. aprīlī — ERNI Electronics /ITSB ( MaxiBridge )

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. aprīlī — ERNI Electronics/ITSB (“MaxiBridge”)
   (Lieta T-132/08)
   (2008/C 142/56)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ERNI Electronics GmbH, Adelberg (Vācija) (pārstāvis — N. Breitenbach, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 30. janvāra lēmumu lietā R 1530/2006-4;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot apelāciju procesā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MaxiBridge” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 17. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 899 647);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktā preču zīme neietver nevienu aprakstošu norādi, kas būtu jāsaglabā brīvi pieejama.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-153/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Microsoft /ITSB — Sky IP International ( “SKYDRIVE” ) (Kopienas preču zīme — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/55

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra rīkojums — Microsoft/ITSB — Sky IP International (“SKYDRIVE”)
   (Lieta T-153/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 344/99
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Microsoft Corp. (Redmond, Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Carboni un J. Colbourn, solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Panayotis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sky IP International Ltd (Isleworth, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — V. Baxter, D. Rose, solicitors, un P. Roberts, barrister)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 2293/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sky IP International Ltd un Microsoft Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājam radušos tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 184, 23.6.2012.


title: lieta C-31/05: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. janvārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/12

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. janvārī
   (lieta C-31/05)
   (2005/C 82/25)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. janvārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Michael Shotter, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šādu direktīvu prasības:

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (OV L 108, 24.04.2002., 7. lpp.);

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 24.04.2002., 21. lpp.);

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 24.04.2002., 33. lpp.);

                     vai, jebkurā gadījumā, nedarot Komisijai šos aktus zināmus, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek piekļuves direktīvas 18. pants, atļauju izsniegšanas direktīvas 18. pants un pamatdirektīvas 28. pants.

               2)

               piespriest Francijas Republika atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvu transponēšanai valsts tiesiskajā kārtībā bija 2003. gada 24. jūlijs.


title: Lieta F-17/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. februārī  —  Vereecken  pret Komisiju

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. februārī — Vereecken pret Komisiju
   (Lieta F-17/06)
   (2006/C 96/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Marc Vereecken (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Jaume, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumus, ar kuriem noraidīta prasītāja sūdzība, ieskaitot iecēlējinstitūcijas 2004. gada 19. oktobra lēmumu un darba samaksas lapas par 2005. gada februāri un nākamajiem mēnešiem, ciktāl tajos prasītāja pakāpe ir izlabota uz A*8 pakāpi, un iecēlējinstiūcijas pieņemto lēmumu par nopelnu, prioritātes un kompensācijas punktu par atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ piešķiršanu;

               —

               norādīt iecēlējinstitūcijai, kādas ir apstrīdēto lēmumu atcelšanas sekas, proti: i) prasītāja paaugstināšana A*10 pakāpē (agrākā A6) ar atpakaļ ejošu spēku no 2001. gada vai vismaz no 2004. gada 1. oktobra, datuma, kad prasītāju atjaunoja amatā; ii) prasītāja paaugstināšana vismaz A*9 pakāpē kopš 2004. gada 1. oktobra; iii) punktu piešķiršana, uz kuriem prasītājam ir tiesības, sākot no viņa paaugstināšanas amatā, ieskaitot nopelnu, prioritātes un pārejas punktus par 2003., 2004. un 2005. karjeras novērtējuma ziņojuma sastādīšanas gadiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt materiālos zaudējumus, ko prasītājs cietis tāpēc, ka nav paaugstināts A*10 pakāpē, sākot ar 2001. paaugstināšanas gadu vai vismaz 2004. gada 1. oktobri, ieskaitot tā ietekmi uz pensiju;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt morālo kaitējumu, ko prasītājs cietis tāpēc, ka nav sastādīts novērtējuma ziņojums par 1997.-1999. gadu un ar lielu nokavēšanos sastādīts novērtējuma ziņojums par 1999.-2001. gadu un karjeras novērtējuma ziņojums par 2003. un 2004. gadu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis agrākajā A7 pakāpē, pēc trīs gadu atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ 2004. gada 1. oktobrī tika atjaunots amatā A*8 pakāpē.
   Savā prasībā viņš izvirza četrus pamatus, no kuriem pirmais ir novērtējuma ziņojumu par 1997.-1999. gadu un 1999.-2001. gadu un karjeras novērtējuma ziņojumu par 2003. un 2004. gadu nesastādīšanu vai novēlotu sastādīšana.
   Kā otro pamatu prasītājs min to, ka viņa iecelšana A*8 pakāpē pēc atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ beigām pārkāpj Civildienesta noteikumu 6. pantu. Šis lēmums pārkāpjot arī principu, saskaņā ar kuru agrākajai un jaunajai karjeras struktūrai ir jābūt vienādām, kā arī vienlīdzīgas attieksmes principu un tiesiskās paļāvības aizsardzību.
   Trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka viņš ir bijis diskriminēts salīdzinājumā ar citiem aktīvā nodarbinātībā iesaistītiem ierēdņiem, jo sakarā ar atrašanos atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ viņš nav varējis izmantot pārejas pasākumus, kas tika attiecināti uz minētajiem ierēdņiem tos paaugstinot.
   Visbeidzot ar ceturto pamatu prasītājs apstrīd to, ka, jo īpaši piešķirot kompensācijas, nopelnu un prioritātes punktus, nav ņemts vērā darba stāžs, ko viņš bija sasniedzis pirms sava atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ un tā laikā. Viņš uzskata, ka ir nostādīts sliktākā situācijā nekā citi pārceltie ierēdņi.


title: Lieta C-434/08: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums ( Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Arnold und Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts/Freerk Heidinga (Kopējā lauksaimniecības politika — Integrēta pārvaldības un kontroles sistēma noteiktām atbalsta shēmām — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienreizējo maksājumu shēma — Tiesību uz maksājumu nodošana — Galīga nodošana)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 20. maija spriedums (Oberlandesgericht Oldenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Arnold und Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts/Freerk Heidinga

   (Lieta C-434/08) (1)

   (Kopējā lauksaimniecības politika - Integrēta pārvaldības un kontroles sistēma noteiktām atbalsta shēmām - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Vienreizējo maksājumu shēma - Tiesību uz maksājumu nodošana - Galīga nodošana)
   2010/C 179/09
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Oldenburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Arnold und Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts

      Atbildētājs: Freerk Heidinga

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Oldenburg — Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), 46. panta 2. punkta interpretācija — Vienošanās iekļauti noteikumi, ar kuriem formāli pilnīgi un galīgi tiek nodotas tiesības uz maksājumu, un ieguvējam kā formālam tiesību uz maksājumu īpašniekam tās jāizmanto, apsaimniekojot attiecīgās zemes platības, tomēr daļu no piešķirtajiem maksājumiem viņam ir jānodod atsavinātājam

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda vienošanās kā pamata prāvā, kuras priekšmets ir tiesību uz maksājumu galīgā nodošana un saskaņā ar kuru ieguvējam kā tiesību uz maksājumu īpašniekam ir pienākums izmantot šīs tiesības un nodot atsavinātājam bez jebkāda laika ierobežojuma visu vai daļu maksājumu, kuri ieguvējam šajā sakarā izmaksāti, ar minēto regulu tiek pieļauta ar nosacījumu, ka šādas vienošanās mērķis ir nevis atļaut atsavinātājam saglabāt tiesību uz maksājumu, kuras viņš ir formāli nodevis, daļu, bet, ņemot vērā šo tiesību uz maksājumu daļas vērtību, noteikt cenu, kas nolīgta visu tiesību uz maksājumu nodošanai.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-201/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 28. septembra spriedums — Market Watch /ITSB — Ares Trading ( Seroslim ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes Seroslim reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme SEROSTIM — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/27

         Vispārējās tiesas 2010. gada 28. septembra spriedums — Market Watch/ITSB — Ares Trading (“Seroslim”)
   (Lieta T-201/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Seroslim” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “SEROSTIM” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 317/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Frīporta, Bahamu salas) (pārstāvis — J. Korab, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ares Trading SA (Aubonne, Šveice) (pārstāvji — M. De Justo Bailey un M. De Justo Vazquez, avocats)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 6. marta lēmumu lietā R 0805/2007-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ares Trading SA un Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Market Watch Franchise & Consulting, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta T-527/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. jūnija spriedums – Itālija/Komisija Valsts atbalsts — Piena nodeva — Atbalsts, ko Itālija piešķīrusi piena ražotājiem — Atbalsta shēma, kas saistīta ar piena nodevas atmaksu — Nosacījumu lēmums — Tāda nosacījuma neievērošana, kas ir ļāvis atzīt atbalsta saderību ar iekšējo tirgu — De minimis atbalsts — Pastāvošs atbalsts — Jauns atbalsts — Pastāvoša atbalsta grozīšana — Valsts atbalsta kontroles procedūra — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādīšanas pienākums

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. jūnija spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-527/13) (1)

   (Valsts atbalsts - Piena nodeva - Atbalsts, ko Itālija piešķīrusi piena ražotājiem - Atbalsta shēma, kas saistīta ar piena nodevas atmaksu - Nosacījumu lēmums - Tāda nosacījuma neievērošana, kas ir ļāvis atzīt atbalsta saderību ar iekšējo tirgu - De minimis atbalsts - Pastāvošs atbalsts - Jauns atbalsts - Pastāvoša atbalsta grozīšana - Valsts atbalsta kontroles procedūra - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādīšanas pienākums)
   (2015/C 262/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz S. Fiorentino un P. Grasso, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Grespan, D. Nardi un P. Němečková)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmumu 2013/665/ES par valsts atbalstu SA.33726 (11/C) (ex SA.33726 (11/NN)), ko piešķīrusi Itālija (piena nodevas maksājuma atlikšana Itālijā) (OV L 309, 40. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2013. gada 17. jūlija Lēmuma 2013/665/ES par valsts atbalstu SA.33726 (11/C) (ex SA.33726 (11/NN)), ko piešķīrusi Itālija (piena nodevas maksājuma atlikšana Itālijā), 1. panta 2. punktu atcelt;

               2)

               šī lēmuma 2.–4. pantu atcelt, ciktāl tie attiecas, pirmkārt, uz tā 1. panta 2. punktā paredzēto atbalsta shēmu un, otrkārt, individuālajiem atbalstiem, kas ir piešķirti atbilstoši šai atbalsta shēmai;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Itālijas Republika un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-301/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“2000”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“2000”)
   (Lieta T-301/17)
   (2017/C 231/56)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāve – M. C. Simon, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: apzīmējums “2000” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 511 069

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. marta lēmums lietā R 651/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestātos lietā: piespriest otrajai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas atieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta F-44/11: Prasība, kas celta 2011. gada 13. aprīlī — ZZ /Komisija

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/34

         Prasība, kas celta 2011. gada 13. aprīlī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-44/11)
   2011/C 186/65
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājam atlīdzību par zaudējumiem, kuri viņam esot nodarīti tāpēc, ka Komisijas ārsts — padomnieks pieprasījis prasītāja ārstam sniegt konkrētu informāciju

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka ex lege lēmums nepastāv, vai — pakārtoti — atcelt jebkādā veidā pieņemtu lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2010. gada 6. marta paziņojumā ietvertā prasība;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka ex lege akts nepastāv, vai — pakārtoti — atcelt jebkādā veidā pieņemto aktu, ar kuru atbildētāja ir noraidījusi prasītāja 2010. gada 3. septembra sūdzību;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, konstatēt, ka Dr. M., kura tajā laikā bija Eiropas Komisijas ierēdne: a) lūdza Dr. U darīt viņai zināmu, vai prasītājs “pašreiz ir pakļauts psiho-farmakoloģiskai ārstēšanai (neiroleptiķi, antidepresanti) un kāda tā ir, vai arī viņš ir pakļauts jebkāda cita veida terapijai”; b) darīja zināmu Dr. U, ka “atbilstoši Civildienesta noteikumiem, kas ir piemērojami visiem Eiropas Komisijas ierēdņiem, M. [ZZ] administratīvā adrese saskaņā ar [viņa] augstākstāvošas priekšniecības […] lēmumu, kas ir oficiāli paziņots jūsu pacientam, kopš 2002. gada 1. aprīļa ir Briselē, nevis Angolā”;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, konstatēt, ka ikviens no faktiem, kas ir izraisījuši šos zaudējumus, atsevišķi un a fortiori kopā ir prettiesiski;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atzīt, ka ikviens no faktiem, kas ir izraisījuši šos zaudējumus, atsevišķi un a fortiori kopā ir prettiesiski;

               —

               piespriest atbildētājai nekavējoties izmaksāt prasītājam summu EUR 10 000 apmērā, kurai pieskaitīti procenti pēc likmes 10 % gadā no minētās summas ar ikgadējo kapitalizāciju no 2010. gada 5. jūlija, vai jebkuru citu summu, kura ietver visas papildu summas un kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu un godīgu, lai prasītājam tiktu atlīdzināti radītie zaudējumi;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-116/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. novembrī — Gozi /Komisija

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. novembrī — Gozi/Komisija
   (Lieta F-116/10)
   2011/C 55/70
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Sandro Gozi (Sogliano al Rubicone, Itālija) (pārstāvji — L. De Luca un G. Passalacqua, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Lēmuma, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt tam radušos tiesāšanās izdevumus kriminālprocesā valsts tiesā, atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Personāla resursu un drošības ģenerāldirekcijas — D direkcijas — HR.D.2/MB/db Ares (2010) — lēmumu Nr. Y96985;

               —

               atzīt un deklarēt, ka prasītājam ir tiesības saņemt tiesāšanās izdevumu atlīdzību, un šajā sakarā izdot rīkojumu par summas EUR 24 480 apmērā samaksu.


title: Lieta C-66/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. februārī iesniedza Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Polija) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś/DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 7. februārī iesniedza Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Polija) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś/DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG

   (Lieta C-66/17)
   (2017/C 161/10)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś

      Atbildētāja: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem (1), 4. panta 1. punkts saistībā ar šīs regulas 7. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka par lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kurš ir ietverts spriedumā par tiesību atzīšanu, var izdot Eiropas izpildes rīkojuma apstiprinājumu?

      (1)  OV L 143, 15. lpp.


title: Lieta C-686/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-776/15 Meissen Keramik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2016. gada 28. decembrī iesniedza Meissen Keramik GmbH

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2016. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-776/15 Meissen Keramik GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) 2016. gada 28. decembrī iesniedza Meissen Keramik GmbH

   (Lieta C-686/16 P)
   (2017/C 161/07)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Meissen Keramik GmbH (pārstāvji – M. Vohwinkel un Dr. M. Bagh, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-776/15;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 0531/2015-1;

               —

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) 2015. gada 13. janvāra lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) atlīdzināt izdevumus, kas radušies visos procesos.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir pamatota ar Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta kļūdainu interpretāciju kopā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 135.panta 4. punkta pārkāpumu.
   Saistībā ar Reglamenta pārkāpumu Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka tā esot balstījusies nevis uz preču zīmes vārdiskā elementa nozīmi, kāda ir tikusi konstatēta Apelācijas padomes lēmumā, bet gan uz savu šī vārdiskā elementa izpratni, tādējādi grozot strīda priekšmetu.
   Saistībā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta kļūdaino interpretāciju Vispārējai tiesai tiek pārmests, ka tā esot uzskatījusi, ka noteikta preču veida (Meisenes keramika), kura apzīmējumā ir minēts tā galvenais izgatavošanas materiāls, ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir aprakstoša arī attiecībā uz precēm, kas ietver – kaut vai nenozīmīgā apjomā – minētā materiāla sastāvdaļas vai var tikt saistītas ar minētā veida precēm.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).)


title: Lieta C-284/07: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/51/EK — Publiskā iepirkuma līgumi — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/27

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 18. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-284/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/51/EK - Publiskā iepirkuma līgumi - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 51/44)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Caeiros, D. Kukovec un P. Andrade)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvis — M. L. Fernandes)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/51/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK XX pielikumu un Direktīvas 2004/18/EK VIII pielikumu par iepirkumu (OV L 257, 127. lpp.), prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/51/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK XX pielikumu un Direktīvas 2004/18/EK VIII pielikumu par iepirkumu, prasības, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 183, 4.8.2007.


title: Lieta T-232/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. jūnija spriedums — Grieķija/Komisija (ELVGF — Sadaļa Garantija — Kopienu vīna dārzu reģistrs — Lēmums, ar kuru ir piespriests atmaksāt avansā izmaksātās summas)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/20

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. jūnija spriedums — Grieķija/Komisija
   (Lieta T-232/04) (1)

   (ELVGF - Sadaļa “Garantija’ - Kopienu vīna dārzu reģistrs - Lēmums, ar kuru ir piespriests atmaksāt avansā izmaksātās summas)
   (2007/C 170/37)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja): Grieķijas Republika, (pārstāvji — V. Kontolaimos, I. Chalkias un S. Chala)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande, piedaloties N. Korogiannakis, avocat)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumu 2004/302/EK par Kopienu finansiālu līdzdalību Grieķijas izdevumos, izveidojot Kopienu viena dārzu reģistru (OV L 89, 57. lpp.).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 179, 10.7.2004 (agrāk — lieta C-218/04).


title: Lieta T-254/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden /ITSB ( RadioCom ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes  RadioCom reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/32

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 22. maija spriedums — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden/ITSB (“RadioCom”)
   (Lieta T-254/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “RadioCom’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2008/C 171/58)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Radio Regenbogen Hörfunk in Baden Geschäftsfürhungs-GmbH, Manheima (Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. jūlija lēmumu (lieta R 1266/2005-1) attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “RadioCom” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Radio Regenbogen Hörfunk in Baden Geschäftsführungs-GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2004. gada 14. oktobrī lietā C-39/02 (Højesteret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mærsk Olie & Gas A/S pret Firma M. de Haan en W. de Boer (Briseles Konvencija — Procedūra fonda dibināšanai, lai ierobežotu atbildību attiecībā uz kuģa lietošanu — Tiesvedība par zaudējumu atlīdzību — 21. pants — Lis pendens — Identiskas puses — Pirmā uzsāktā tiesvedība — Identisks pamatojums un priekšmets — Trūkums — 25. pants — Lēmuma jēdziens — 27. panta 2. punkts — Atzīšanas atteikums)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2004. gada 14. oktobrī
   lietā C-39/02 (Højesteret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Mærsk Olie & Gas A/S pret Firma M. de Haan en W. de Boer (1)

   (Briseles Konvencija - Procedūra fonda dibināšanai, lai ierobežotu atbildību attiecībā uz kuģa lietošanu - Tiesvedība par zaudējumu atlīdzību - 21. pants -
         Lis pendens
       - Identiskas puses - Pirmā uzsāktā tiesvedība - Identisks pamatojums un priekšmets - Trūkums - 25. pants - Lēmuma jēdziens - 27. panta 2. punkts - Atzīšanas atteikums)
   (2004/C 300/06)
   tiesvedības valoda - dāņu
   Lietā C-39/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, piemērojot 1971. gada 3. jūnija protokolu par Tiesas interpretāciju 1968. gada 27. septembra Konvencijai par jurisdikciju un tiesu spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, ko Højesteret (Dānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 8. februārī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 13. februārī, tiesvedībā Mærsk Olie & Gas A/S pret Firma M. de Haan en W. de Boer, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs A. Rosas, tiesnesis R. Schintgen (referents) un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Kuģa īpašnieka līgumslēdzējas valsts tiesai iesniegts lūgums izveidot fondu atbildības ierobežošanai, kurā norādīts iespējamais zaudējumu cietējs, un šī cietēja, savukārt, iesniegtais prasības pieteikums par zaudējumu atlīdzību pret kuģa īpašnieku citas līgumslēdzējas valsts tiesā nerada lis pendens situāciju 21. panta izpratnē 1968. gada 27. septembra Konvencijā par jurisdikciju un tiesu spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, kas grozīta ar 1978. gada 9. oktobra Konvenciju par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas Apvienotās karalistes un Ziemeļīrijas pievienošanos;

               2)

               tāds lēmums izveidot fondu atbildības ierobežošanai, kāds ir pamata prāvā, ir uzskatāms par lēmumu minētās konvencijas 25. panta izpratnē;

               3)

               lēmumam izveidot fondu atbildības ierobežošanai, ja, trūkstot tiesas pavēstei attiecīgajam kreditoram, un, pat ja kreditors ir pārsūdzējis šo lēmumu, apstrīdot tās tiesas kompetenci, kura šo lēmumu pieņēma, nevar atteikt atzīšanu citā līgumslēdzējā valstī atbilstoši minētās konvencijas 27. panta 2. punktam pie nosacījuma, ka tas tika noteiktā kārtībā nosūtīts vai paziņots.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta T-479/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte /ITSB — Bricocenter Italia ( BRICO CENTER Garden )

text:
               30.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/67

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. novembrī — ATB Norte/ITSB — Bricocenter Italia (“BRICO CENTER Garden”)
   (Lieta T-479/09)
   2010/C 24/118
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ATB Norte, SL, Burgos (Spānija) (pārstāvji — P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver un G. Marín Raigal, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Bricocenter Italia Srl, Rozzano Milanofiori (Milano) (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 24. septembra lēmumu lietā R 1044/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam (ITSB) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Bricocenter Italia Srl

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “BRICOCENTER Garden” (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 935 144), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 3 262 623) un “ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO” (Nr. 989 046), attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 37. un 39. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un pilnībā noraidīt iebildumus

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza interpretācija un piemērošana


title: Lieta C-540/03: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 27. jūnijā — Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi (Imigrācijas politika — Trešās valsts pilsoņu nepilngadīgo bērnu tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos — Direktīva 2003/86/EK — Pamattiesību aizsardzība — Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību — Pienākums ņemt vērā nepilngadīga bērna intereses)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/1

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 27. jūnijā — Eiropas Parlaments pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-540/03) (1)

   (Imigrācijas politika - Trešās valsts pilsoņu nepilngadīgo bērnu tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos - Direktīva 2003/86/EK - Pamattiesību aizsardzība - Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību - Pienākums ņemt vērā nepilngadīga bērna intereses)
   (2006/C 190/02)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Dauntjers Tebenss [H. Duintjer Tebbens] un A. Kajola [A. Caiola], pārstāvji)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — O. Petersens [O. Petersen] un M. Simma [M. Simm], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. O'Reilija [C. O'Reilly] un K. Lādenburgers [C. Ladenburger], pārstāvji) un Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — A. Tīmane [A. Tiemann], V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un M. Lumma [M. Lumma], pārstāvji)
   Priekšmets
   Atcelt noteikumus, kas paredzēti 4. panta 1. punkta pēdējā daļā un 6. punktā, un 8. pantā Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvā 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (OV L 251, 12. lpp.) — Atkāpe no nepilngadīgo bērnu tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Parlaments atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta C-451/09 P: Tiesas 2010. gada 12. maija rīkojums — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia /Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija (Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Ar saskaņā ar Grieķijas tiesībām dibinātai sabiedrībai piederošu kuģi nozvejoto produktu Kopienas izcelsmes pierādījums — Tādu tiesību normu nepieņemšana, saskaņā ar kurām dalībvalstu muitas iestādes varētu pieņemt no T2M veidlapas atšķirīgus dokumentus, ko izdevusi trešā valsts)

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/19

         Tiesas 2010. gada 12. maija rīkojums — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija
   (Lieta C-451/09 P) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Ar saskaņā ar Grieķijas tiesībām dibinātai sabiedrībai piederošu kuģi nozvejoto produktu Kopienas izcelsmes pierādījums - Tādu tiesību normu nepieņemšana, saskaņā ar kurām dalībvalstu muitas iestādes varētu pieņemt no T2M veidlapas atšķirīgus dokumentus, ko izdevusi trešā valsts)
   2010/C 234/29
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia (pārstāvji — N. Skandamis un E. Perakis, dikigoroi)

      Citi lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — F. Florindo Gijón un M. Balta) un Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Patakia un B.-R. Killmann)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 16. septembra spriedumu lietā T-162/07 Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia/Padome un Komisija, kurā Pirmās instances tiesa noraidīja prasību par zaudējumu atlīdzību, kurā lūgts atlīdzināt kaitējumu, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja esot cietusi tādēļ, ka Padome un Komisija nav pieņēmušas tiesību normas, kas ļautu dalībvalsts muitas iestādēm, šajā gadījumā Grieķijas muitas iestādēm, kā ar apelācijas sūdzības iesniedzējai piederošu grieķu zvejas kuģi nozvejotu produktu Kopienas izcelsmes pierādījumu pieņemt no Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (OV 1993 L 253, 1. lpp.) paredzētā T2M dokumenta atšķirīgu trešās valsts izdotu dokumentu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-284/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojumu lietā T-64/12 Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France /Eiropas Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza Henkel AG & Co. KGaA , Henkel France

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. marta rīkojumu lietā T-64/12 Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France/Eiropas Komisija 2013. gada 24. maijā iesniedza Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France

   (Lieta C-284/13 P)
   2013/C 215/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France (pārstāvji — F. Brunet, E. Paroche, avocats, E. Bitton,  advocate)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt rīkojumu tiktāl, ciktāl Henkel prasījums prasībā par apstrīdētā lēmuma atcelšanu Vispārējā tiesā ir atzīts par nepieņemamu;

               —

               atzīt, ka Henkel prasībai Vispārējā tiesā ir priekšmets un ka tā ir pieņemama, un nosūtīt lietu Vispārējai tiesai attiecīgo faktu atkārtotai izvērtēšanai;

               —

               atcelt rīkojumu tiktāl, ciktāl ar to Henkel uzdots segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus (rīkojuma rezolutīvās daļas 3. punkts), un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā apelācijas sūdzībā ir trīs pamati, ar kuriem apelācijas sūdzības iesniedzējas apstrīd Vispārējās tiesas secinājumu, ka tām nav intereses pārsūdzēt apstrīdēto lēmumu Vispārējā tiesā. Vispārējā tiesa nepamatoti nosprieda, ka apstrīdētais lēmums ir zaudējis priekšmetu ADLC lēmuma, kurā ADLC uzskatīja, ka dokumentu nosūtīšana nav nepieciešama, lai nodrošinātu apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, un ka dokumentiem nav nozīmes lietas izvērtēšanā ADLC.
   Tieši pretēji, apelācijas sūdzības iesniedzējas apgalvo, ka tām ir juridiska interese celt prasību Vispārējā tiesā, jo tām ir nepieciešams pamatoties uz dokumentiem tiesvedībā Francijā, lai pierādītu, ka i) fakti, saistībā ar kuriem noteikts sods Lietā COMP/39.579, ir tie paši vai vismaz cieši saistīti ar faktiem, kuri tiek izskatīti tiesvedībā Francijā un kuriem ir nozīme saistībā ar apelācijas sūdzības iesniedzēju statusu sakarā ar iecietību Francijā, un ii) Henkel uzstāšana uz to, lai tai būtu ļauts izmantot dokumentus tiesvedībā Francijā, būtu jāuzskata nevis par iecietības pieteikuma iesniedzēja sadarbības neesamību, kas pamato naudas soda samazinājumu par 25 % 30 % procentu vietā, kā ir nospriedusi ADLC, bet gan par leģitīmu tiesību un interešu izmantošanu, proti, tiesību uz aizstāvību aizsardzību.
   Šī apelācijas sūdzība sastāv no trīs pamatiem:

               —

               pirmkārt, Vispārējā tiesa ir sagrozījusi faktus, jo tā kļūdaini konstatēja, ka pēc ADLC lēmuma nav citas procesuālas stadijas, kurā dokumenti varētu tikt izvērtēti, ja apstrīdētais lēmums būtu atcelts un dokumenti nosūtīti ADLC;

               —

               otrkārt, rīkojumā nav norādīts pamatojums, jo Vispārējā tiesa, neizvērtējot Henkel norādītos argumentus, ir uzskatījusi, ka Henkel nav intereses celt prasību;

               —

               treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtējot, vai Henkel ir saglabājusi interesi celt prasību Vispārējā tiesā, lai izvairītos no prettiesiskas darbības atkārtošanas.

         Katra šī iemesla dēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas ar cieņu lūdz Tiesu atcelt rīkojumu.


title: Lieta C-408/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. augustā iesniedza Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) – Aliny Wojciechowski / Office national des pensions ( ONP )

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. augustā iesniedza Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) – Aliny Wojciechowski/Office national des pensions (ONP)
   (Lieta C-408/14)
   2014/C 421/27
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aliny Wojciechowski

      Atbildētājs: Office national des pensions (ONP)

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai lojālas sadarbības principam un LES 4. panta 3. punktam, no vienas puses, un Eiropas Pamattiesību hartas 34. panta 1. punktam, no otras puses, ir pretrunā tas, ka dalībvalsts samazina vai pat atsaka vecuma pensiju, kas pienākas darba ņēmējam atbilstoši saskaņā ar šīs dalībvalsts likumu pabeigtajam sniegumam, ja šajā dalībvalstī un Eiropas iestādē nostrādāto karjeras gadu kopējais skaits pārsniedz vienu karjeras vienību 45 gadu apmērā, kas paredzēta 1967. gada 24. oktobra karaļa dekrēta Nr. 50 par darba ņēmēju izdienas pensiju un apgādnieka zaudējuma pensiju 10.a pantā?


title: Lieta C-218/10: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 26. janvāra spriedums ( Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ADV Allround Vermittlungs AG , kas atrodas likvidācijas procesā/ Finanzamt Hamburg-Bergedorf (PVN — Sestā direktīva — 9., 17. un 18. pants — Pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana — Jēdziens “personāla nodrošināšana” — Pašnodarbinātas personas — Vajadzība nodrošināt pakalpojumu sniegšanas vienādu novērtēšanu kā pakalpojumu sniedzēja, tā pakalpojumu saņēmēja gadījumā)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 26. janvāra spriedums (Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — ADV Allround Vermittlungs AG, kas atrodas likvidācijas procesā/Finanzamt Hamburg-Bergedorf

   (Lieta C-218/10) (1)

   (PVN - Sestā direktīva - 9., 17. un 18. pants - Pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana - Jēdziens “personāla nodrošināšana” - Pašnodarbinātas personas - Vajadzība nodrošināt pakalpojumu sniegšanas vienādu novērtēšanu kā pakalpojumu sniedzēja, tā pakalpojumu saņēmēja gadījumā)
   2012/C 73/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ADV Allround Vermittlungs AG, kas atrodas likvidācijas procesā

      Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Finanzgericht Hamburg — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta sestā ievilkuma, 17. panta 1. punkta, 2. punkta a) apakšpunkta un 3. punkta a) apakšpunkta, kā arī 18. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Tāda pakalpojuma sniegšanas nodokļu piesaistes vietas noteikšana, ko veido pašnodarbinātu personu, kuras nav nodarbinātas pie pakalpojumu sniedzēja, nodrošināšana pakalpojumu ņēmējam — Jēdziens “personāls” — Vajadzība nodrošināt, lai viena un tā paša pakalpojuma aplikšana ar PVN pakalpojumu sniedzēja un pakalpojumu saņēmēja gadījumā tiktu novērtēta vienādi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta sestais ievilkums ir interpretējams tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais jēdziens “personāla nodrošinājums [nodrošināšana]” attiecas arī uz tādu pašnodarbinātu personu nodrošināšanu, kuras nav nodarbinātas pie pakalpojumu sniedzēja;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts, 3. punkta a) apakšpunkts, kā arī 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka saskaņā ar tiem dalībvalstīm nav jāpielāgo savi procesuālie noteikumi, lai nodrošinātu, ka pakalpojuma aplikšana ar nodokli un pievienotā vērtības nodokļa maksāšanas pienākums par šo pakalpojumu kā pakalpojumu sniedzēja, tā pakalpojumu saņēmēja gadījumā tiktu novērtēti vienādi arī tad, ja par katru no tiem atbild cita nodokļu pārvaldes iestāde. Tomēr saskaņā ar šo tiesību normu dalībvalstīm ir pienākums veikt pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu pareizu pievienotās vērtības nodokļa iekasēšanu un nodokļu neitralitātes principa ievērošanu.

      (1)  OV C 221, 14.08.2010.


title: Lieta T-272/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – P-D Glasseiden  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – P-D Glasseiden u.c./Komisija
   (Lieta T-272/14)
   2014/C 223/31
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Vācija), P-D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Vācija), P-D Industriegesellschalt mbH, Glasfaser Brattendorf (Wilsdruff STT Grumbach, Vācija) un Glashütte Freital GmbH (Freital, Vācija (pārstāvji – H. Janssen un G. Engel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa un īpašais kompensācijas režīms nav uzskatāmi par valsts līdzekļu vai valsts kontrolētu līdzekļu piešķīrumu. Visi fakti, kuriem ir nozīme šo pasākumu kvalificēšanā, esot tikuši konstatēti pirmstiesas procedūrā starp Komisiju un Vācijas Federatīvo Republiku. Vairs neesot pastāvējušas nekādas neskaidrības, kuras Komisijai būtu bijis jāizmeklē sīkāk procedūrā atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 4. panta 4. punktam.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un tiesiskās noteiktības principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi LESD 108. panta 1. punktu un tiesiskās noteiktības principu, piemērojot procedūru attiecībā uz jaunu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 4. panta 4. punktam, nevis procedūru attiecībā uz jau pastāvošu atbalstu atbilstoši Regulas Nr. 659/1999 17. un nākamajiem pantiem, lai pārliecinātos par savu provizorisko novērtējumu, saskaņā ar kuru EEG tika atzīts par atbalstu. Šajā ziņā prasītāja it īpaši norāda, ka Komisija 2002. gada 22. maija lēmumā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums. Pārejas no 2000. gada EEG uz 2012. gada EEG laikā nebija radušās būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar Komisijas 2002. gada 22. maija lēmumu. Līdz ar to savu grozīto juridisko vērtējumu Komisija varēja paust, izmantojot LESD 108. panta 1. punktā paredzēto procedūru, neskarot prasītājas.

               3.

               Trešais pamats: Pamattiesību hartas 41. panta un tiesību tikt uzklausītam principa pārkāpums

                           —

                           Prasītājas arī apgalvo, ka atbildētāja ir pieņēmusi apstrīdēto lēmumu, iepriekš nesniedzot prasītājām iespēju paust savu nostāju.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-11/06 un C-12/06: Tiesas (virspalāta) 2007. gada 23. oktobra spriedums ( Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rhiannon Morgan (C-11/06)/ Bezirksregierung Köln , Iris Bucher (C-12/06)/ Landrat des Kreises Düren (Eiropas Savienības pilsonība — EKL 17. un 18. pants — Atteikums piešķirt atbalstu izglītībai dalībvalsts pilsoņiem, kuri studē citā dalībvalstī — Prasība par vismaz viena gada studiju mācību iestādē izcelsmes dalībvalsts teritorijā turpinājumu citā dalībvalstī)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/11

         Tiesas (virspalāta) 2007. gada 23. oktobra spriedums (Verwaltungsgericht Aachen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Rhiannon Morgan (C-11/06)/Bezirksregierung Köln, Iris Bucher (C-12/06)/Landrat des Kreises Düren

   (Apvienotās lietas C-11/06 un C-12/06) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - EKL 17. un 18. pants - Atteikums piešķirt atbalstu izglītībai dalībvalsts pilsoņiem, kuri studē citā dalībvalstī - Prasība par vismaz viena gada studiju mācību iestādē izcelsmes dalībvalsts teritorijā turpinājumu citā dalībvalstī)
   (2007/C 315/18)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Aachen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Rhiannon Morgan (C-11/06), Iris Bucher (C-12/06)

      Atbildētāji: Bezirksregierung Köln (C-11/06), Landrat des Kreises Düren (C-12/06)
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Aachen — EKL 17. un 18. panta interpretācija — Atteikums valsts pilsonim, kas dzīvo un studē citā dalībvalstī, saņemt atbalstu izglītībai (“Ausbildungsförderung”) tādēļ, ka viņš nav vismaz vienu gadu studējis valsts teritorijā esošā mācību iestādē
   Rezolutīvā daļa:
   ar EKL 17. un 18. pantu tādos apstākļos kā pamata lietā netiek pieļauts nosacījums, saskaņā ar kuru, lai saņemtu atbalstu izglītībai, kas tiek piešķirts par studijām dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kuras pilsoņi ir studenti, kas lūdz šādu atbalstu, šīm ārvalstu studijām ir jābūt viena gada studiju šo studentu izcelsmes dalībvalsts teritorijā turpinājumam.

      (1)  OV C 121, 20.5.2006.


title: Lieta T-719/15 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. janvāra spriedums – LP/Eiropols Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Darba līgums uz noteiktu laiku — Lēmums par nepagarināšanu — Netiešs lēmums par noraidīšanu — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Pienākums norādīt pamatojumu — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. janvāra spriedums – LP/Eiropols
   (Lieta T-719/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Darba līgums uz noteiktu laiku - Lēmums par nepagarināšanu - Netiešs lēmums par noraidīšanu - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Pienākums norādīt pamatojumu - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses)
   (2017/C 070/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LP (pārstāvis – M. Velardo, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji – D. Neumann un C. Falmagne, piedaloties D. Waelbroeck un A. Duron, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas rīkojumu lietā [konfidenciāli] (2) ar mērķi atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               LP sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Policijas biroja (Eiropols) tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.

      (2)  Aizklāta konfidenciāla informācija.


title: Lieta F-128/05: Civildienesta tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums Adolf u.c./Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/67

         Civildienesta tiesas 2008. gada 23. septembra rīkojums Adolf u.c./Komisija
   (Lieta F-128/05) (1)

   (2008/C 301/131)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 60, 11.3.2006., 56. lpp.


title: Lieta C-389/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 2. oktobrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso Administrativo n o 3 de Almería (Spānija) — Águeda María Sáenz Morales/Consejería para la Igualdad y Bienestar Social

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2009. gada 2. oktobrī iesniedza Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería (Spānija) — Águeda María Sáenz Morales/Consejería para la Igualdad y Bienestar Social

   (Lieta C-389/09)
   2010/C 113/22
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 3 de Almería

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Águeda María Sáenz Morales

      Atbildētāja: Consejería para la Igualdad y Bienestar Social

   Ar 2010. gada 20. janvāra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) ir atzinusi lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.


title: Tiesas spriedums (Tiesas plēnums) 2004. gada 5. oktobrī lietā C-475/01 Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 90. panta pirmās daļas pārkāpums — Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem — Zemāka nodokļa piemērošana ouzo nekā citiem alkoholiskajiem dzērieniem — Šī nodokļa saderība ar direktīvu, kas nav apstrīdēta EKL 230. pantā paredzētajā termiņā)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Tiesas plēnums)
   2004. gada 5. oktobrī
   lietā C-475/01 Eiropas Kopienu Komisija, ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 90. panta pirmās daļas pārkāpums - Akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem - Zemāka nodokļa piemērošana ouzo nekā citiem alkoholiskajiem dzērieniem - Šī nodokļa saderība ar direktīvu, kas nav apstrīdēta EKL 230. pantā paredzētajā termiņā)
   (2004/C 300/04)
   tiesvedības valoda - grieķu
   Lietā C-475/01 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226.pantam, ko 2001. gada 6. decembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - E.Traversa un M.Condou Durande), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis – K. Manji), pret Grieķijas Republiku (pārstāvji – A.Samoni-Rantou un P. Mylonopoulos), Tiesa (Tiesas plēnums) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet un J. N. Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric un tiesnesis S. von Bahr (referents), ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 5. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasība ir noraidāma;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija sedz izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste savus izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 68, 16.3.2002.


title: Lieta T-18/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. janvārī – Čehijas Republika/Komisija

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. janvārī – Čehijas Republika/Komisija
   (Lieta T-18/17)
   (2017/C 070/35)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek un J. Vláčil)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. oktobra Īstenošanas regulu (ES) 2016/1867, ar ko groza pielikumu Regulai (EK) Nr. 3199/93 par spirta pilnīgas denaturēšanas procesu savstarpējo atzīšanu sakarā ar atbrīvojumu no akcīzes nodokļa; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Līguma par Eiropas Savienību 13. panta 2. punkts un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 27. panta 3. punkts un 4. punkts. Pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija esot iejaukusies Čehijas Republikas valsts noteikumos par alkohola pilnīgu denaturēšanu, kaut arī Čehijas Republika Komisijai neesot nosūtījusi paziņojumu atbilstoši Direktīvas 92/83 27. panta 3. punktam, un Komisija savukārt esot atkārtoti paziņojusi, ka tā nepiekrīt šādai pieejai. Taču Direktīvas 92/83 27. panta 4. punktā neesot atļauts iejaukties dalībvalsts noteikumos, kuri attiecas uz pilnīgu alkohola denaturēšanu, bez šīs dalībvalsts paziņojuma.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Direktīvas 92/83 27. panta 1. punkta a) apakšpunkts, jo eirodenaturants 1:1:1 neatbilstot šīs tiesību normas nosacījumiem, tāpēc ka tas nesniedzot pietiekamas garantijas attiecībā uz krāpšanas apkarošanu nodokļu jomā. Eirodenaturants 1:1:1 esot ļoti vājš denaturēšanas maisījums, un alkohols, kas, izmantojot šo maisījumu, ir pilnībā denaturēts, varot tikt ļaunprātīgi izmantots alkoholisko dzērienu ražošanai.


title: Lieta T-131/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. martā — Lardini /ITSB (zieda attēls)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. martā — Lardini/ITSB (zieda attēls)
   (Lieta T-131/13)
   2013/C 141/41
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lardini Srl (Filottrano, Itālija) (pārstāvji — P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi un N. Parrotta, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 13. decembra lēmumu lietā R 2578/2011-1 un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies apelācijas procesā lietā R 2578/2011-1.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: pozīcijas preču zīme, ko veido zieds, attiecībā uz precēm, ka ietilpst 25. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-150/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Gobierno de Aragón u.c./Padome

text:
               30.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 130/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 14. martā — Gobierno de Aragón u.c./Padome
   (Lieta T-150/11)
   2011/C 130/53
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gobierno de Aragón (Aragona, Spānija), Principado de Asturias, Junta de Castilla y León (pārstāvji — C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez, M. López Garrido, advokātes)

      Atbildētāja: Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Lēmuma 2010/78/ES 3. panta 1. punkta a), b) un f) apakšpunktu, 3. panta 3. punktu un 7. panta 2. un 3. punktu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasības pamatā ir daļēja Padomes 2010. gada 10. decembra Lēmuma par valsts atbalstu konkurētnespējīgu akmeņogļu raktuvju aizvēršanas atvieglošanai (2010/787/ES) atcelšana.
   Prasītāji savu prasību balsta uz četriem pamatiem.

               1)

               Pirmais pamats: acīmredzami kļūdains faktu vērtējums un no tā izrietošais LESD 194. panta pārkāpums.
               Faktu vērtējums lēmumā ir acīmredzami kļūdains, jo tajā minēts, ka, ņemot vērā niecīgo subsidēto akmeņogļu daļu kopējā enerģētikas sajaukumā, nav pamatoti saglabāt šādu atbalstu enerģijas apgādes nodrošināšanā Savienībā. Šīs kļūdas dēļ apstrīdētajā lēmumā esot paredzēti pasākumi, kuri ir pretrunā vienam no LESD 194. pantā minētajiem enerģētikas politikas mērķiem, kura b) apakšpunktā ir noteikts pienākums nodrošināt energoapgādes drošību Savienībā.

               2)

               Otrais pamats: samērīguma principa pārkāpums.
               Attiecībā uz raktuvēm, kas vēl 2011. gadā neesot konkurētspējīgas, taču tādas varētu kļūt 2018. gadā, saskaņā ar apstrīdēto lēmumu pieprasīt to slēgšanu vai piešķirtā atbalsta atmaksu esot nesamērīgi ar šo lēmumu sasniedzamo mērķu kontekstā. Šajā prasībā apstrīdētās tiesību normas pārsniedzot vajadzīgo vides aizsardzības nodrošināšanai, jo tās nekādi nepalīdz samazināt no akmeņoglēm radītās enerģijas daļu. Apstrīdētās tiesību normas arī neesot piemērotas, lai sasniegtu ar akmeņogļu ieguves industrijas konkurētspēju saistītos mērķus, jo (i) to rezultātā 2018. gadā varētu tikt slēgtas raktuves, kas tobrīd būs konkurētspējīgas, bet kam saskaņā ar apstrīdēto lēmumu tomēr bija jāuzņemas pienākums beigt savu darbību, jo 2011. gadā tās bez valsts atbalsta, kas piešķirts ar šo lēmumu, nebija spējīgas turpmāk pastāvēt, un (ii) neveicinot vides un drošības ziņā konkurētspējīgu raktuvju saglabāšanu.

               3)

               Trešais pamats: tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.
               Daži apstrīdētā lēmuma aspekti esot pretrunā Kopienu tiesību principam par tiesisko paļāvību, jo ar tiem tiekot likvidēta apgādes drošība kā viens no mērķiem, kurš jāaizsargā ar jauno tiesisko regulējumu.

               4)

               Ceturtais pamats: pamatojuma trūkums.
               Pieņemtie pasākumi, kas atšķiroties no iepriekšējā tiesiskā regulējuma un tādējādi arī no normatīvā konteksta, kas ar to saistīts, neesot pietiekami pamatoti.


title: Lieta F-52/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. novembra spriedums – Carlo De Nicola /EIB Civildienests — EIB personāls — Psiholoģiska vardarbība — Izmeklēšanas procedūra — Izmeklēšanas komitejas ziņojums — Kļūdaina psiholoģiskas vardarbības jēdziena definīcija — EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību — Atcelšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               22.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/33

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 11. novembra spriedums – Carlo De Nicola/EIB
   (Lieta F-52/11) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Psiholoģiska vardarbība - Izmeklēšanas procedūra - Izmeklēšanas komitejas ziņojums - Kļūdaina psiholoģiskas vardarbības jēdziena definīcija - EIB priekšsēdētāja lēmums neturpināt izskatīt sūdzību - Atcelšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2014/C 462/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: EIB (pārstāvji – T. Gilliams un F. Martin, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt bankas priekšsēdētāja vēstuli, kurā atzīts, ka, ņemot vērā Izmeklēšanas komitejas lēmumu noraidīt prasītāja iesniegto sūdzību par psiholoģisku vardarbību, nav jāveic nekādi turpmāki pasākumi, kā arī atcelt pārējos lēmumus, kas attiecas uz izmeklēšanu saistībā ar psiholoģisku vardarbību. Otrkārt, prasība apstiprināt, ka prasītājs ir cietis no psiholoģiskas vardarbības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2010. gada 1. septembra lēmumu, ar kuru Eiropas Investīciju bankas priekšsēdētājs noraidīja C. De Nicola sūdzību par psiholoģisku vardarbību;

               2)

               piespriest Eiropas Investīciju bankai samaksāt C. De Nicola summu EUR 3  000 apmērā;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Investīciju banka sedz savus un atlīdzina C. De Nicola tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 186, 25.6.2011., 37. lpp.


title: Lieta C-529/08: Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 10. jūlija rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz/Deutsche Lufthansa AG

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 10. jūlija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda, Helmar Rendenz/Deutsche Lufthansa AG

   (Lieta C-529/08) (1)

   2009/C 282/59

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-185/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 20. novembra spriedums — Itālija/Komisija (Valodu lietojums — Pieņemšanas darbā Eiropas Savienības civildienestā kārtība — Prasība atcelt tiesību aktu, pamatojoties uz EKL 230. pantu — Dalībvalsts celta prasība, kas vērsta, pirmkārt, pret Komisijas lēmumu publicēt paziņojumus par augstākā līmeņa vadītāja amata vakanci angļu, franču un vācu valodā un, otrkārt, pret Komisijas paziņojumu par vakanci, kurš attiecībā uz OLAF ģenerāldirektora amata vietu publicēts šajās trijās valodās — Pieņemamība — Termiņš prasības celšanai — Pārsūdzami akti — Pamatojums — EKL 12., 230. un 290. pants — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumu 1.d un 27. pants — Nediskriminācijas princips)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 20. novembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-185/05) (1)

   (Valodu lietojums - Pieņemšanas darbā Eiropas Savienības civildienestā kārtība - Prasība atcelt tiesību aktu, pamatojoties uz EKL 230. pantu - Dalībvalsts celta prasība, kas vērsta, pirmkārt, pret Komisijas lēmumu publicēt paziņojumus par augstākā līmeņa vadītāja amata vakanci angļu, franču un vācu valodā un, otrkārt, pret Komisijas paziņojumu par vakanci, kurš attiecībā uz OLAF ģenerāldirektora amata vietu publicēts šajās trijās valodās - Pieņemamība - Termiņš prasības celšanai - Pārsūdzami akti - Pamatojums - EKL 12., 230. un 290. pants - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d un 27. pants - Nediskriminācijas princips)
   (2009/C 6/40)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bragulja [I. Braguglia] un M. Fjorilli [M. Fiorilli], avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Čimalja [L. Cimaglia] un P. Ālto [P. Aalto])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Diess Moreno [F. Díez Moreno], abogado del Estado), Latvijas Republika (pārstāvji — sākotnēji E. Balode-Buraka, pēc tam L. Ostrovska)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt, pirmkārt, Komisijas 2004. gada 10. novembra sanāksmē Nr. 1678 pieņemto lēmumu, saskaņā ar kuru laika posmā, kam principā būtu jābeidzas 2007. gada 1. janvārī, ārēji publicējamie paziņojumi par augstākā līmeņa vadītāja amata vakanci Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tiks publicēti angļu, franču un vācu valodās, un, otrkārt, paziņojumu par vakanci COM/2005/335 Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektora amatam (A*15/A*16 pakāpe), ko Komisija publicējusi 2005. gada 9. februārī (OV C 34 A, 3. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2004. gada 10. novembra sanāksmē Nr. 1678 pieņemto lēmumu, saskaņā ar kuru laika posmā, kam principā būtu jābeidzas 2007. gada 1. janvārī, ārēji publicējamie paziņojumi par augstākā līmeņa vadītāja amata vakanci Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tiks publicēti angļu, franču un vācu valodās;

               2)

               atcelt paziņojumu par vakanci COM/2005/335 Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektora amatam (A* 15/A* 16 pakāpe), ko Komisija publicējusi 2005. gada 9. februārī (OV C 34 A, 3. lpp.);

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta C-457/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/20

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-457/08)
   (2008/C 313/30)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/14/EK, ar ko groza Padomes Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK, 88/357/EEK un 90/232/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/26/EK attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 6. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2007. gada 11. jūnijā.

      (1)  OV L 149, 14. lpp.


title: Lieta C-172/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/5

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-172/09)
   2009/C 167/09
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Dejmek un K. Gawlik)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvu 2005/60/EK, par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (1), vai, katrā ziņā, nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā un EK līgumā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2005/60/EK transponēšanas termiņš beidzās 2007. gada 15. decembrī. Šīs prasības iesniegšanas datumā atbildētāja vēl nebija pieņēmusi visus direktīvas transponēšanai vajadzīgos noteikumus vai, katrā ziņā, nebija par to informējusi Komisiju.

      (1)  OV L 309, 15. lpp.


title: Lieta T-88/09: Prasība, kas celta 2009. gada 27. februārī – Idromacchine u.c./Komisija

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 27. februārī – Idromacchine u.c./Komisija
   (Lieta T-88/09)
   2009/C 102/45
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Idromacchine Srl, Porto Marghera (Itālija), Alessandro Capuzzo, Mirano (Itālija), Roberto Capuzzo, Mogliano Veneto (Itālija) (pārstāvji – W. Viscardini, avvocato, G. Donà, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               A)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai:

                           1)

                           attiecībā uz materiālo kaitējumu samaksāt Idromacchine Srl summu EUR 5 459 641, 28 apmērā (vai citu summu, kādu noteiks tiesa);

                           2)

                           attiecībā uz nemateriālo kaitējumu:

                                       —

                                       samaksāt Idromacchine Srl summu, kuru tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, un iespējami, kas tādā apmērā būtu maksimāli līdzvērtīgs materiālo zaudējumu summai (piemēram, no 30 % līdz 50 %);

                                       —

                                       samaksāt Alessandro Capuzzo un Roberto Capuzzo tādu summu, kuru tiesa uzskatītu par taisnīgu un atbilstošu, un kas tādā apmērā būtu maksimāli līdzvērtīgs materiālo zaudējumu summai (piemēram, no 30 % līdz 50 %);

                           3)

                           atjaunot Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo un Roberto Capuzzo reputāciju, veicot pasākumus, kurus tiesa uzskatītu par visatbilstošākiem (piemēram, veicot ad hoc publikāciju Oficiālajā Vēstnesī un/vai nosūtot vēstuli galvenajiem klientiem attiecīgajā nozarē, labojot to informāciju par prasītājiem, kas tika publicēta 2005. gada 18. februāra Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, C 42 sērijā, 15. un turpmākajās lpp.;

               B)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji apgalvo, ka Komisija, pirmkārt, publicējot Idromacchine Srl vārdu, kas ir trešā puse attiecībā pret Komisijas 2004. gada 30. decembra Lēmuma C(2004) 5426, galīgā redakcija, kas tika publicēts 2005. gada 18. februāra Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, C 42 sērijā, 15. un turpmākajās lpp., adresātu, un, otrkārt, informāciju, ar kuru tika radīts kaitējums prasītājai, ir pieļāvusi vairāku Kopienu tiesību principu būtiskus pārkāpumus un līdz ar to tie lūdz zaudējumu atlīdzību par būtisko materiālo un nemateriālo kaitējumu, kas tiem radās šo darbību rezultātā.
   It īpaši, Komisija, publicējot attiecīgo informāciju, neveicot vajadzīgo izmeklēšanu, kuru galvenokārt bija jāveic dodot prasītājiem iepriekšēji iespēju tikt uzklausītiem, Komisija nav ievērojusi savu pienākumu veikt darbības ar pienācīgu rūpību un ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un profesionālā noslēpuma principu.
   Katrā ziņā, ņemot vērā, ka publicētais lēmums netika adresēti Idromacchine Srl, attiecīgās informācijas publicēšana ir jāuzskata par nesamērīgu attiecībā pret mērķi, kuru centās sasniegt Komisija un kurš bija attiecināms tikai uz tās informācijas publikāciju, kas bija saistīta ar Kopienu konkurences tiesību piemērošanu.
   Attiecībā uz zaudējumiem, kas ir radušies, informācijas publikācija tādos apstākļos, kādi ir norādīti iepriekš, rada sekas, kuru rezultātā Idromacchine Srl apgrozījums attiecīgajā nozarē, kurā tā veic savas darbības, ir samazinājies līdz nullei un ir radīts nopietns kaitējums attiecīgās sabiedrības un personu, kas to pārstāv, reputācijai.


title: Lieta T-141/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Internationaler Hilfsfonds e.V. iesniedza 2005. gada 11. aprīlī

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/40

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Internationaler Hilfsfonds e.V. iesniedza 2005. gada 11. aprīlī
   (Lieta T-141/05)
   (2005/C 143/75)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Internationaler Hilfsfonds e.V., Rosbaha f.d.H. [Rosbach v.d.H.] (Vācija), kuru pārstāv H. Kaltenekers [H. Kaltenecker], advokāts.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2005. gada 14. februāra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja pieteikums nodrošināt neierobežotu pieeju Komisijas dokumentiem attiecībā uz līgumu LIEN 97-2001;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās un prasītājas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija noraidīja prasītājas pieteikumu nodrošināt neierobežotu pieeju Eiropas Komisijas dokumentiem attiecībā uz līgumu LIEN 97-2001, atsaucoties uz Regulas par publisku piekļuvi dokumentiem (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 4. panta 3. punktu, kā arī uz Personas datu aizsardzības regulu (2).
   Prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar Regulas par publisku piekļuvi dokumentiem 4. panta 3. punktu. Prasītāja uzskata, ka Komisijas norādītais pamatojums atteikumam nodrošināt neierobežotu pieeju dokumentiem attiecībā uz līgumu LIEN 97-2001, tas ir, ka neierobežota pieeja dokumentiem nopietni kaitētu lēmumu pieņemšanai iestādē, nav pareizs. Tālāk prasītāja norāda, ka sabiedrības pieeja attiecīgajam dokumentam ir jānodrošina saskaņā ar publiskām interesēm. Bez tam prasītāja apstrīd Regulas par publisku piekļuvi dokumentiem 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanu.
   Prasītāja apstrīd arī atbildētājas atteikumu nodrošināt neierobežotu pieeju dokumentiem uz Personas datu aizsardzības regulas pamata.
   Turpinājumā prasītāja norāda, ka Eiropas Komisija ir rīkojusies patvarīgi.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001 gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000 gada 18. septembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 1. lpp.).