title: Lieta C-89/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking , kas atrodas likvidācijas procesā

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 17. februārī iesniedza Hof van Cassatie van België (Beļģija) — Rose Marie Bark/Galileo Joint Undertaking, kas atrodas likvidācijas procesā
   (Lieta C-89/12)
   2012/C 133/32
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rose Marie Bark

      Atbildētāja: Galileo Joint Undertaking, kas atrodas likvidācijas procesā

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2002. gada 21. maija Regulai (EK) Nr. 876/2002, ar ko izveido kopuzņēmumu “Galileo” (1), kā pielikuma pievienoto Kopuzņēmuma “Galileo” statūtu 11. panta 2. punkts, lasot to kopā ar šīs regulas 2. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība un it īpaši šajā nodarbināšanas kārtībā paredzētie atalgojuma noteikumi ir piemērojami kopuzņēmuma “Galileo” darbiniekiem, ar kuriem ir noslēgts darba līgums uz noteiktu laiku?

      (1)  OV L 138, 1. lpp.


title: Lieta T-297/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. maija spriedumu lietā F-79/13 Gyarmathy/EMCDDA 2016. gada 9. jūnijā iesniedza Valéria Anna Gyarmathy

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/13

      Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. maija spriedumu lietā F-79/13 Gyarmathy/EMCDDA2016. gada 9. jūnijā iesniedza Valéria Anna Gyarmathy

      (Lieta T-297/16 P)
      (2016/C 364/09)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (pārstāvis – A. Véghely, advokāts)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (EMCDDA)

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  atcelt un grozīt pārsūdzēto Civildienesta tiesas 2015. gada 18. maija spriedumu lietā F-79/13 Gyarmathy/EMCDDA;

                  —

                  atcelt EMCDDA (bijušā) direktora 2012. gada 11. septembra lēmumu, ar ko tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgums sniegt palīdzību;

                  —

                  atcelt EMCDDA (bijušā) direktora 2012. gada 14. septembra lēmumu nepagarināt apelācijas sūdzības iesniedzējas darba līgumu;

                  —

                  atcelt EMCDDA valdes (bijušā) priekšsēdētāja 2013. gada 13. maija lēmumu un attiecīgi EMCDDA (bijušā) direktora 2013. gada 25. jūnija lēmumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: prasība atcelt EMCDDA direktora 2012. gada 11. septembra lēmumu, ar ko tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgums sniegt palīdzību:
                  Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Civildienesta tiesa pirmajā instancē 2015. gada 18. maijā pasludinātajā spriedumā lietā F-79/13, uzskatot, ka iestādes administrācija pienācīgi bija izskatījusi apelācijas sūdzības iesniedzējas sūdzības, ir sagrozījusi faktus un nonākusi pretrunā lietā esošajiem plašajiem dokumentārajiem pierādījumiem. EMCDDA (bijušais) direktors noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgumu sniegt palīdzību, galvenokārt, viņas lūgumu pārcelt viņu citā amatā, lai atbrīvotu viņu no ilgās un pārmērīgās iebiedēšanas un psiholoģiskās vardarbības, ko viņa cieta no sava tiešā priekšnieka. (Bijušais) direktors esot pārkāpis pienākumu sniegt palīdzību un pienākumu ņemt vērā ierēdņa intereses, kā arī labas pārvaldības principu (spriedumi, 2008. gada 27. novembris, Klug/EMA, F-35/07, EU:F:2008:150, 74. punkts; un 2011. gada 12. jūlijs, Komisija/Q, T-80/09 P, EU:T:2011:347, 84. punkts). Pamatojoties uz lietas materiālos esošajiem faktiem un pierādījumiem, Civildienesta noteikumu 24. pantu un attiecīgo pastāvīgo judikatūru, (bijušais) EMCDDA direktors, rīkojoties kā iecēlējinstitūcija, neesot sniedzis apelācijas sūdzības iesniedzējai lūgto palīdzību un neesot veicis vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu vispārējo mieru dienestā un prasītāju no sliktas izturēšanās, no kā viņa ir īpaši esot cietusi. Līdz ar to Civildienesta tiesas pirmajā instancē pasludinātajā spriedumā attiecībā uz pirmo pamatu esot kļūda faktos un turklāt tas esot pretrunā Kopienas tiesību aktiem un pastāvīgajai judikatūrai. Tātad tas ir jāatceļ un jāgroza, kā arī ir jāatceļ apstrīdētais lēmums.

                  2.

                  Otrais pamats: prasība atcelt 2012. gada 14. septembra lēmumu nepagarināt apelācijas sūdzības iesniedzējas darba līgumu:
                  Pārsūdzētajā pirmās instances spriedumā Civildienesta tiesa esot pamatojusies uz argumentāciju, saskaņā ar kuru (bijušā) EMCDDA direktora 2012. gada 19. decembra lēmumā esot izskatīta apelācijas sūdzības iesniedzējas formālā 2012. gada 10. decembrī iesniegtā sūdzība, kurā – tostarp, bet ne tikai –, tika apstrīdēts (bijušā) direktora 2012. gada 14. septembra lēmums nepagarināt apelācijas sūdzības iesniedzējas darba līgumu. Tomēr, kā tas skaidri izriet no minētās vēstules paša formulējuma, to nevar šādi interpretēt. Gluži pretēji, tas esot lēmums, ar kuru ir jāuzsāk administratīvā izmeklēšana, pamatojoties uz apelācijas sūdzības iesniedzējas sūdzību. Turklāt šajā pašā vēstulē (bijušais) direktors esot noliedzis, ka tas būtu pieņēmis jebkādu lēmumu attiecībā uz apelācijas sūdzības darba līgumu. Pat ja būtu jāpiekrīt apstrīdētā lēmuma acīmredzami kļūdainajai interpretācijai, šis lēmums būtu pretrunā likumam un prettiesisks, jo apelācijas sūdzības iesniedzēja iepriekš netika uzklausīta (spriedums, 2013. gada 12. decembris, CH/Parlaments, F-129/12, EU:F:2013:203), un minētais lēmums esot uzskatāms par vienkāršu sagatavošanās aktu (spriedums, 2009. gada 16. marts, R/Komisija, T-156/08 P, EU:T:2009:69) un to kā tādu nevarot pārsūdzēt atsevišķi (spriedums, 2009. gada 10. novembris, N/Parlaments, F-71/08, EU:F:2009:150; un rīkojums, 2012. gada 23. oktobris, Possanzini/Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Ar apstrīdēto lēmumu arī esot nepareizi izmantotas pilnvaras (spriedumi, 1995. gada 19. oktobris, Obst/Komisija, T-562/93, EU:T:1995:181; 2000. gada 12. decembris, Dejaiffe/ITSB, T-223/99, EU:T:2000:292; un spriedums, 2012. gada 25. septembris, Bermejo Garde/EESC, F-41/10, EU:F:2012:135), pamatojoties uz lietas materiālos esošajiem pierādījumiem. Nav pat skaidrs vai (bijušajam) EMCDDA direktoram apstrīdētā lēmuma pieņemšanas brīdī bija pilnvaras rīkoties (rīkojums, 1996. gada 25. oktobris, Lopes/Tiesa, T-26/96, EU:T:1996:157). Ir jāatgādina, ka atbildētājs neiesniedza aizstāvības rakstu, kas savukārt padarot spriedumu par aizmugurisku spriedumu. Apstrīdētā pirmās instances sprieduma pamatojumā Civildienesta tiesa esot pamatojusies uz argumentāciju, ko atbildētājs bija minējis citā lietā iesniegtajā atbildes rakstā (F-22/14, Gyarmathy/EMCDDA), tādējādi pārkāpjot procesuālās robežas. Civildienesta tiesas pirmajā instancē pasludinātais spriedums attiecībā uz otro pamatu arī ir pretrunā lietas materiālos esošajiem faktiem un pierādījumiem. Līdz ar to tas ir jāatceļ un jāgroza, kā arī ir jāatceļ apstrīdētais lēmums.


title: Lieta C-485/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)
   (Lieta C-485/15)
   (2015/C 414/19)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA

      Atbildētāja: Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līgumā par Eiropas Savienību paredzētie principi par nediskrimināciju, vienlīdzīgu attieksmi, pārskatāmību, paziņošanu un konkurenci nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kādu veido Likuma Nr. 537/93 10. pants, ministrijas Dekrēta Nr. 521/1997 6., 7., 8. un 17. pants, Leģislatīvā dekrēta Nr. 67/97 17. pants, Leģislatīvā dekrēta Nr. 96/2005 3. panta 2. punkts un Leģislatīvā dekrēta Nr. 216/2011 11. pants saistībā ar Leģislatīvā dekrēta Nr. 78/2010 6. pantu, ciktāl šīs valsts tiesību normas pieļauj četrdesmit gadu ilgas lidostas pilnīgas pārvaldības koncesijas piešķiršanai nepiemērot publiskā iepirkuma procedūru?


title: Lieta T-235/00: Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Codess Sociale u.c./Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/44

         Vispārējās tiesas 2011. gada 6. oktobra rīkojums — Codess Sociale u.c./Komisija
   (Lieta T-235/00) (1)

   2011/C 347/78
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 4, 06.01.2001.


title: Lieta C-42/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 27. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie
   (Lieta C-42/14)
   2014/C 135/21
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 14. panta 1. punkta, 15. panta 1. punkta un 24. panta 1. punkta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka runa ir par iznomātāja veiktām elektrības, siltuma un ūdens piegādēm, kā arī atkritumu apsaimniekošanas pakalpojumu sniegšanu nomniekam, kurš tieši izmanto šīs preces un pakalpojumus, ja attiecīgajā telpā šīs preces piegādā un pakalpojumus sniedz attiecīgajā jomā specializējusies trešā persona un iznomātājs ir attiecīgo preču piegādes un pakalpojumu sniegšanas līgumu puse, kura attiecīgās izmaksas tikai pāradresē uz nomnieku, kurš faktiski izmanto šīs preces un pakalpojumus?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai, sniedzot nomas pakalpojumu, izmaksas par telpas nomnieka izmantoto elektrību, siltumu, ūdensapgādi un atkritumu apsaimniekošanu palielina nodokļa bāzi (nomas maksu) Direktīvas 2006/112 73. panta nozīmē, vai arī attiecīgās preču piegādes un pakalpojumi ir no telpas nomas pakalpojuma atsevišķi pakalpojumi?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-2/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — BW /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Pārbaudāmais ierēdnis — Neapstiprināšana amatā pārbaudes laika beigās — Lēmuma atlaist pārbaudāmo ierēdni no amata pamatojums — Tiesības uz aizstāvību)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/30

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — BW/Komisija
   (Lieta F-2/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Pārbaudāmais ierēdnis - Neapstiprināšana amatā pārbaudes laika beigās - Lēmuma atlaist pārbaudāmo ierēdni no amata pamatojums - Tiesības uz aizstāvību)
   2013/C 38/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BW (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — L. Levi, S. Bonté un A. Blot, advokāti, pēc tam — H. Soland, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Baquero Cruz un P. Pecho, pēc tam — J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Prasības pieteikums atcelt lēmumu par prasītāja atlaišanu no amata pārbaudes laika beigās, kā arī prasība atlīdzināt ar šo lēmumu radītos zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BW sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011., 36. lpp.


title: Lieta F-37/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Doyle/Eiropols

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/26

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. aprīlī — Doyle/Eiropols
   (Lieta F-37/09)
   2009/C 167/51
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Margaret Doyle, Noordwijkerhout (Nīderlande) (pārstāvis — P. de Casparis)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

      Strīda priekšmets un apraksts

   2008. gada 12. jūnija lēmuma, ar kuru prasītāja tiek informēta par neiespējamību piedāvāt viņai pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmuma, ar kuru tiek noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība, atcelšana

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru atbildētājs prasītājai ir norādījis, ka nevar viņai piedāvāt pastāvīgu darbu, kā arī par viņas sūdzību pieņemto 2009. gada 7. janvāra lēmumu, kurā par nepamatotiem atzīti iebildumi, kurus prasītāja ir izvirzījusi pret 2008. gada 12. jūnija lēmumu;

               —

               piespriest Eiropolam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-256/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. maijā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Lisboagás GDL , Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA / Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 28. maijā iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugāle) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-256/14)
   2014/C 303/16
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības nepieļauj aprēķināt PVN gadījumā, kad privāts uzņēmums, kas nodrošina dabas gāzes izplatīšanas iekārtas, nenosakot papildu summas, pārliek uz uzņēmumu, kas nodrošina pakalpojumus, apmēru, kas atbilst zemes lietošanas nodoklim, kas tiek maksāts pašvaldībām, kurās atrodas caurules, kurās atrodas šīs iekārtas?

               2)

               Tā kā pašvaldības zemes lietošanas nodokli aprēķina, pildot savas valsts pilnvaras, neaprēķinot PVN, vai Eiropas Savienības tiesības nepieļauj aprēķināt PVN tad, ja summa, kas atbilst šiem nodokļiem, kurus maksā privāts uzņēmums, kas nodrošina dabas gāzes izplatīšanas iekārtas, tiek pārlikta uz uzņēmumu, kas nodrošina pakalpojumus?


title: Lieta T-114/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā F-43/10 Cerafogli /ECB 2013. gada 22. februārī iesniedza Maria Concetta Cerafogli

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/42

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 12. decembra spriedumu lietā F-43/10 Cerafogli/ECB 2013. gada 22. februārī iesniedza Maria Concetta Cerafogli

   (Lieta T-114/13 P)
   2013/C 114/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt am Main, Vācija) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Centrālā Banka

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           atcelt Eiropas Centrālās Bankas 2009. gada 24. novembra lēmumu, ar kuru tika noraidītas apelācijas sūdzības iesniedzējas sūdzības par diskrimināciju un cieņas aizskaršanu tās vadības uzvedības dēļ un, ja nepieciešams, atcelt 2010. gada 24. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta īpašā apelācijas sūdzība;

                           —

                           apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgumus, kas izteikti tās pieteikumā par administratīvu pārskatīšanu, un, konkrētāk:

                           —

                           izbeigt visa veida diskrimināciju un psiholoģisku vardarbību pret apelācijas sūdzības iesniedzēju, neatkarīgi no tā, vai tā ir mutiska vai notiek ar darba uzdevumu un noteikumu starpniecību;

                           —

                           saņemt no G. k-ga aizskarošo un draudus izsakošo paziņojumu rakstisku atsaukumu;

                           —

                           katrā ziņā piespriest atlīdzināt nodarīto morālo un materiālo kaitējumu, kas ex aequo un bono novērtēts EUR 50 000 apmērā (morālais kaitējums) un EUR 15 000 apmērā (materiālais kaitējums);

                           —

                           pieprasīt no ECB iesniegt pilnīgu iekšējās administratīvās izmeklēšanas ziņojumu kopā ar visiem tā pielikumiem, tostarp sēžu protokolus. Turklāt pieprasīt no ECB iesniegt visu saraksti starp izmeklēšanas komisiju un ECB valdi un/vai prezidentu;

                           —

                           pieprasīt uzaicināt atbildētājas agrāko padomnieku sociālajos jautājumos kā liecinieku;

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas instancē, kā arī pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību, sagrozīti lietas materiāli, pārkāpts samērīguma princips, pārkāpts Regulas (EK) Nr. 45/2001 (1) 20. pants un pārkāptas tiesības efektīvi vērsties tiesā. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Civildienesta tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību, uzskatot, ka tā nevarēja atsaukties uz ECB pienākumu ievērot tiesības uz aizstāvību. Patiešām, lēmums, ar kuru tika noraidīts apelācijas iesniedzējas lūgums sniegt palīdzību, būtiski ietekmēja tās intereses, un turklāt pret apelācijas sūdzības iesniedzēju tika “uzsākts” process judikatūras (spriedums lietā Komisija/Lisrestal) izpratnē. Tā kā apelācijas sūdzības iesniedzējai netika atļauts iepazīties ar lietas materiāliem, tā nevarēja pienācīgi aizstāvēt savas tiesības arī attiecībā uz tiesvedības Eiropas tiesā lietas materiāliem, kas nozīmēja, ka tika pārkāptas arī tās tiesības efektīvi vērsties tiesā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības efektīvi vērsties tiesā un ka tiesa neesot ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja Civildienesta tiesai prasīja piespriest ECB iesniegt saskaņā ar šīs tiesas Reglamenta 55. pantu izmeklēšanas dokumentus, izmeklēšanas ziņojuma pielikumus un sēžu protokolus. Pārsūdzētajā spriedumā tika atteikts veikt šos procesa organizatoriskos pasākumus, pārkāpjot tiesības efektīvi vērsties tiesā, kādas ir apelācijas sūdzības iesniedzējai, un neievērojot tiesas pienākumu norādīt pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka izmeklēšanas komisija esot pārkāpusi savas pilnvaras un neesot izpildījusi pienākumu sniegt palīdzību, ņemot vērā, ka šo abu izvērtējumu (proti, izmeklēšanas un Civildienesta tiesas vērtējuma) rezultāti ir ļoti ierobežoti, jo ar tiem tika pierādīts vienīgi tas, ka bija kolēģi, kuri sniedza negatīvu vērtējumu par apelācijas sūdzības iesniedzēju un viņas darbu. Bet ar šo netika izpildīts lūguma sniegt palīdzību mērķis (un līdz ar to izmeklēšanas komisijas uzdevumi), it īpaši novērtēt konstatētos pret viņu vērstos negatīvos komentārus. Turklāt pārsūdzētajā spriedumā netika ņemta vērā negodīgā situācija, proti, tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija informēta par negatīvajiem komentāriem, kas nozīmē, ka viņa atradās bezpalīdzīgā situācijā, kurā, ņemot vērā tās reputācijas aizskārumu, nevarēja sevi aizstāvēt.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts ECB valdes 2006. gada 21. marta Administratīvā apkārtraksta Nr. 1/2006 par iekšēju administratīvo izmeklēšanu 6. panta 5. punkts, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā tika kļūdaini uzskatīts, ka izmeklēšanas ziņojums kopā ar visiem lietas materiāliem bijā jānosūta vienīgi par izmeklēšanu atbildīgajai personai.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka tiesa neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, ciktāl pārsūdzētajā spriedumā formulētā acīmredzamas kļūdas vērtējumā definīcija neatbilst Eiropas Savienības Vispārējās tiesas judikatūrai, kas nozīmē, ka pārsūdzētais spriedums ir kļūdains attiecībā uz acīmredzamas kļūdas vērtējumā pārbaudi.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV L 8, 1. lpp.).


title: Lieta T-421/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. decembra spriedums — Qualitest /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu — Naudas līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/43

         Vispārējās tiesas 2012. gada 5. decembra spriedums — Qualitest/Padome
   (Lieta T-421/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Pret Irānas Islāma Republiku pieņemtie ierobežojošie pasākumi ar mērķi novērst kodolieroču izplatīšanu - Naudas līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 26/82
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Qualitest FZE (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — L. Catrain González, advokāts, E. Wright un H. Zhu, barristers)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Marhic un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Boelaert un T. Scharf)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 65. lpp.), Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp), un Padomes 2011. gada 23. maija Regulu Nr. 267/2011, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 88, 1. lpp)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt tiktāl, ciktāl attiecas uz Qualitest FZE:

                           —

                           Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;

                           —

                           Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu;

                           —

                           Padomes 2011. gada 23. maija Regulu Nr. 267/2011, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (ES) Nr. 961/2010;

               2)

               Lēmuma 2011/299 sekas tiek paturētas spēkā saistībā ar Qualitest līdz stājas spēkā Īstenošanas regulas Nr. 503/2011 un Regulas Nr. 267/2012 atcelšana;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Qualitest tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: lieta T-130/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dominique Alber-Bousquet un 142 citi prasītāji iesniedza 2005. gada 14. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/31

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dominique Alber-Bousquet un 142 citi prasītāji iesniedza 2005. gada 14. martā
   (lieta T-130/05)
   (2005/C 132/57)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dominiks Albērs-Bukē [Dominique Alber-Bousquet] ar dzīvesvietu Briselē un 142 citi ierēdņi, kurus pārstāv Sebastians Orlandi [Sébastien Orlandi], Ksavjē Martēns [Xavier Martin], Alberts Kūlens [Albert Coolen], Žans-Noels Lūi [Jean-Noël Louis]un Etjēns Maršals [Etienne Marchal], avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt lēmumus par prasītāju iecelšanu Eiropas Kopienu ierēdņu amatos, ciktāl viņiem ir noteiktas amatu pakāpes, piemērojot Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji izskatāmajā lietā, kuri visi iecelti amatos pēc 2004. gada 1. maija no kandidātu sarakstiem, kas izveidoti pirms šī datuma publicēto konkursu rezultātā, iebilst pret iespējamo diskrimināciju, ko izraisa tas, ka viņu iecelšana pakāpē atbilstoši XIII pielikumam Regulā (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus, atšķiras no tās, ko piemēro tādu pašu konkursu kandidātiem, kas iecelti amatos pirms šiem Civildienesta noteikumu grozījumiem.
   Pamatojot savus prasījumus, prasītāji norāda uz:

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu;

               —

               Civildienesta noteikumu 31. panta pirmā punkta un 29. panta pirmā punkta pārkāpumu;

               —

               Civildienesta noteikumu 5. panta 5. punkta pārkāpumu;

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.

         Prasītāji šajā sakarā uzskata, ka no Kopienu judikatūras izriet, ka vienu un to pašu konkursu kandidāti atrodas salīdzināmā situācijā un tāpēc tiem jābauda vienāda attieksme. Turklāt, viņi izvirzīja savas kandidatūras ar nolūku tikt ieceltiem vakantos amatos, ko paredz to konkursu noteikumi, kuros tie piedalījās. Tāpēc viņi varēja pamatoti cerēt, ka tiks iecelti amatos tādās pakāpēs, kas paredzētas paziņojumos par konkursiem, kuros tie piedalījās.


title: Lieta C-264/12: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 26. jūnija rīkojums ( Tribunal do Trabalho de Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins / Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 53. panta 2. punkts — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir paredzēts atalgojuma samazinājums atsevišķiem darbiniekiem valsts sektorā — Savienības tiesību piemērošanas neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/26

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 26. jūnija rīkojums (Tribunal do Trabalho de Porto (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA

   (Lieta C-264/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 53. panta 2. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru ir paredzēts atalgojuma samazinājums atsevišķiem darbiniekiem valsts sektorā - Savienības tiesību piemērošanas neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2014/C 315/39
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal do Trabalho de Porto

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Atbildētāja: Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences izskatīt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru ar 2012. gada 22. maija lēmumu (lieta C-264/12) ir iesniegusi Tribunal do Trabalho do Porto (Portugāle).

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-431/14 P: Tiesas (virspalāta) 2016. gada 8. marta spriedums – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Grieķijas Lauksaimniecības apdrošināšanas sabiedrības (ELGA) 2008. un 2009. gadā izmaksātais kompensācijas atbalsts — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt — Jēdziens “valsts atbalsts” — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts — Pamatnostādnes valsts atbalsta sniegšanai lauksaimniecības nozarē — Pienākums norādīt pamatojumu — Pierādījumu sagrozīšana

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/9

         Tiesas (virspalāta) 2016. gada 8. marta spriedums – Grieķijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta C-431/14 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Grieķijas Lauksaimniecības apdrošināšanas sabiedrības (ELGA) 2008. un 2009. gadā izmaksātais kompensācijas atbalsts - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un uzdots to atgūt - Jēdziens “valsts atbalsts” - LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts - Pamatnostādnes valsts atbalsta sniegšanai lauksaimniecības nozarē - Pienākums norādīt pamatojumu - Pierādījumu sagrozīšana)
   (2016/C 156/11)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvji – I. Chalkias un A. Vasilopoulou)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar, R. Sauer un D. Triantafyllou)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta T-481/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. jūnijā  – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki / EIT

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/10

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. jūnijā – European Dynamics Luxembourg un Evropaïki Dynamiki/EIT

   (Lieta T-481/14)
   2014/C 351/12
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburga) un Evropaïki Dynamiki Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – E. Siouti un M. Sfyri, advokāti)

      Atbildētājs: European Institute of Innovation and Technology (EIT)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības saistībā ar paziņojumu par konkursu, kas prasītājām tika paziņots ar 2014. gada 11. aprīļa vēstuli, kā arī visus turpmākos saistītos atbildētāja lēmumus, tostarp lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības izraudzītajam pretendentam (kurš nav paziņots kandidātiem);

               —

               atcelt EIT priekšsēdētāja 2014. gada 25. aprīļa lēmumu, ar kuru ir atteikts izpaust Novērtēšanas komitejas sastāvu;

               —

               piespriest atbildētājam sniegt prasītājām kompensāciju par zaudējumiem zaudētās iespējas dēļ, piešķirot līguma slēgšanas tiesības saistībā ar paziņojumu par konkursu EUR 1 58  430,40 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus un citas izmaksas, kas radušās saistībā ar šo tiesvedību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir sajaucis atlases un piešķiršanas kritērijus, tādējādi pārkāpjot Finanšu regulas (1) 110. pantu un Deleģētās regulas (2) 149. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Finanšu regulas 105. un 113. panta, kā arī Deleģētās regulas 138. panta pārkāpums, jo atbildētājs, izvērtējot piedāvājumus, izmantoja nezināmus kritērijus, kuri nebija ietverti konkursa specifikācijās, līdz ar to tas ir pārkāpis tam uzlikto pienākumu norādīt piešķiršanas kritērijus un to relatīvo svērumu, vai tos norādīt dilstošā secībā pēc svarīguma, kur tas ir piemēroti. Prasītājas turklāt apgalvo, ka atbildētājs ir izmantojis slepenu un nevienmērīgu novērtēšanas sistēmu, tādējādi izraisot sagrozījumus un kļūdas novērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pieļāvis vairākas acīmredzamas kļūdas novērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (3) 2. panta 3. punkta un 8. panta pārkāpums, jo ir atteikts izpaust Novērtēšanas komitejas sastāvu, kas būtu ļāvis prasītajām pārbaudīt, vai nepastāv interešu konflikts.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētā regula (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem (OV L 362, 1 lpp.)

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-243/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. maijā – Freddo/EUIPO – Freddo Freddo (“Freggo”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/48

         Prasība, kas celta 2016. gada 18. maijā – Freddo/EUIPO – Freddo Freddo (“Freggo”)
   (Lieta T-243/16)
   (2016/C 243/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freddo SA (Buenosairesa, Argentīna) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, K. Gilbert, G. Lodge, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Freddo Freddo, SL (Madride, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Freggo” – reģistrācijas pieteikums Nr. 7 606 064

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 17. februāra lēmums lietā R 919/2015–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO (un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestātos lietā) segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-539/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Revīzijas palātas pausts nodoms veikt revīziju dalībvalstī — Šīs dalībvalsts izteikts atteikums — Revīzijas palātas pilnvaras — EKL 248. pants — Pārbaude par valsts administratīvo iestāžu sadarbību pievienotās vērtības nodokļa jomā — Regula (EK) Nr. 1798/2003 — Kopienas ieņēmumi — Pašu resursi, ko veido pievienotās vērtības nodoklis)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/5

      Tiesas (virspalāta) 2011. gada 15. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
      (Lieta C-539/09) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Revīzijas palātas pausts nodoms veikt revīziju dalībvalstī - Šīs dalībvalsts izteikts atteikums - Revīzijas palātas pilnvaras - EKL 248. pants - Pārbaude par valsts administratīvo iestāžu sadarbību pievienotās vērtības nodokļa jomā - Regula (EK) Nr. 1798/2003 - Kopienas ieņēmumi - Pašu resursi, ko veido pievienotās vērtības nodoklis)
      (2012/C 25/08)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Caeiros un B. Conte)

         Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — C. Blaschke un N. Graf Vitzthum)

         Personas, kas iestājšās lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji — R. Passos un E. Waldherr), Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — R. Crowe, T. Kennedy un Schäfer)

         Priekšmets

      Valsts pienākumu neizpilde — EKL 10. un 248. panta 1., 2. un 3. punkta, kā arī Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.) 140. panta 2. punkta un 142. pantā 1. punkta pārkāpums — Atteikums atļaut Revīzijas palātai izdarīt pārbaudes Vācijā attiecībā uz administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā — Revīzijas palātas kontroles kompetences apjoms

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  iebilzdama pret Eiropas Savienības Revīzijas palātas revīzijas veikšanu Vācijā par administratīvo sadarbību atbilstoši Padomes 2003. gada 7. oktobra Regulai (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā un tās piemērošanas kārtību, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi EKL 248. panta 1.–3. punktā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  pārējā daļā prasību noraidīt;

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

                  4)

                  Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Revīzijas palāta sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta T-5/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. februāra rīkojums — Komisija/ Earthscan

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. februāra rīkojums — Komisija/Earthscan

   (Lieta T-5/10) (1)

   2011/C 113/41
   Tiesvedības valoda — angļu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 80, 27.03.2010.


title: Lieta C-17/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Société générale SA , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 16. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Société générale SA, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-17/14)
   2014/C 129/13
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Société générale SA

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai LESD 63. panta piemērošanai ir nepieciešams, ka nerezidenta salīdzinājums ar rezidentu tādā gadījumā kā šis, kurā izmaksātās dividendes ienākumu gūšanas valsts aplika ar dividenžu nodokli, ir attiecināms arī uz ienākuma nodokli, kas maksājams par ienākumiem no dividendēm, no kura rezidentu gadījumā tiek atskaitīts dividenžu nodoklis?

               2)

                           a.

                           Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai, veicot salīdzinājumu, ir jāņem vērā visas izmaksas, kurām ir ekonomiska saistība ar daļām, no kurām izriet dividendes?

                           b.

                           Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir noraidoša, vai tomēr ir jāņem vērā iespējamā līdziegādātās dividendes norakstīšana un iespējamais finansiālais slogs, kas rodas no attiecīgo daļu turējuma?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai, novērtējot, vai, iespējams, diskriminējoša nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā tiek tiesiski neitralizēta, pamatojoties uz ienākumu gūšanas vietas valsts noslēgtu konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, pietiek ar to, ka i) attiecīgā nodokļu dubultās uzlikšanas konvencija paredz nodokļa samazinājumu reģistrācijas valstī, atskaitot ienākumu iegūšanas vietā ieturēto nodokli, un, lai gan šī iespēja nav beznosacījumu, ii) konkrētajā gadījumā no tā izriet, ka Nīderlandes nodokļu slogs nerezidentam nav augstāks nekā rezidentam? Vai gadījumā, kad gadā, kurā tika saņemtas dividendes, ir saņemta nepietiekama kompensācija, novērtējot neitralizāciju, būtiska ir iespēja pārnest iztrūkumu un izmantot atskaitīšanu turpmākajos gados?


title: Lieta F-35/06: Prasība, kas celta  2006. gada 30. martā  —  Grünheid  pret Komisiju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/36

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. martā — Grünheid pret Komisiju
   (Lieta F-35/06)
   (2006/C 143/70)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītāja: Sabine Grünheid, Overijse (Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2004. gada 20. jūlija lēmumu, par ko prasītājai netika paziņots, bet par kuru viņa uzzināja nejauši 2005. gada 23. jūnijā, kad tika noraidīta cita viņas celtā sūdzība, kas reģistrēta ar numuru R/162/05 un ar ko tā iepazinās pēc pieprasījuma 2005. gada 29. jūnijā, un to, ka viņai galīgi noteikta A7 pakāpe, 3. līmenis, kā arī atcelt visus pēc tam pieņemtos un/vai saistītos aktus;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2005. gada 16. decembra lēmumu, kas paziņots 2006. gada 10. janvārī un ar kuru tika noraidīta prasītājas sūdzība, kas reģistrēta 2005. gada 22. septembrī ar numuru R/732/05;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz pamatiem, kas ir līdzīgi tiem, uz kuriem viņa ir atsaukusies lietā F-101/05 (1), ko pati bija ierosinājusi.

      (1)  OV C 10, 14.01.2004., 26. lpp. (lieta ierosināta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā un reģistrēta ar numuru T-388/05)


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 224, 16.9.2006 .

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/26

         (2006/C 237/43)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 224, 16.9.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 212, 2.9.2006.

      OV C 190, 12.8.2006.

      OV C 178, 29.7.2006.

      OV C 165, 15.7.2006.

      OV C 154, 1.7.2006.

      OV C 143, 17.6.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-15/06 P: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 22. martā — Regione Siciliana /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Finanšu atbalsta slēgšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Reģionālā vai vietējā iestāde — Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli — Tieša ietekme)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/15

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2007. gada 22. martā — Regione Siciliana/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-15/06 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Finanšu atbalsta slēgšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Reģionālā vai vietējā iestāde - Akti, kas šo iestādi skar tieši un individuāli - Tieša ietekme)
   (2007/C 96/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Regione Siciliana (pārstāvis — Dž. Aijello [G. Aiello], avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. di Maršs [E. de March] un L. Flinns [L. Flynn], pārstāvji, Dž. Faedo [G. Faedo], avocat)
   Priekšmets
   Apelācija pret Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta paplašinātā sastāvā) 2005. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-60/03 Regione Siciliana/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja kā nepamatotu prasību atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmumu C (2002) 4905 par atbalsta atcelšanu, kas Itālijas Republikai tika piešķirts ar Komisijas 1987. gada 17. decembra Lēmumu C (87) 2090 026 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) atbalsta piešķiršanu 15 miljonu [euro] vai lielākā apmērā investīciju ieguldījuma infrastruktūrā Itālijā (Sicīlijas reģions) ietvaros un avansa maksājuma, ko Komisija piešķīrusi atbalsta ietvaros, atmaksāšanai.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2005. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-60/03 Regione Siciliana/Komisija;

               2)

               noraidīt kā nepieņemamu Sicīlijas reģiona prasību par Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmuma C (2002) 4905 par atbalsta atcelšanu, kas Itālijas Republikai tika piešķirts ar Komisijas 1987. gada 17. decembra Lēmumu C (87) 2090 026 par Eiropas Reģionālās attīstības fonda atbalsta piešķiršanu 15 miljonu euro vai lielākā apmērā investīciju ieguldījuma infrastruktūrā Itālijā (Sicīlijas reģions) ietvaros un avansa maksājuma, ko Komisija piešķīrusi atbalsta ietvaros, atmaksāšanu;

               3)

               nav jālemj par Sicīlijas reģiona celto apelāciju pret šī sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktā minēto spriedumu;

               4)

               Sicīlijas reģions atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā instancē, kā arī tiesāšanās izdevumus, kas radušies tiesvedībā pirmajā instancē.

      (1)  OV C 74, 25.3.2006.


title: Lieta T-66/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī – Bredenkamp  u.c./Padome un Komisija

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. janvārī – Bredenkamp u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-66/14)
   2014/C 112/60
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabve), Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Kāsltauna, Mena), Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare) un Fodya (Private) Ltd (Harare) (pārstāvji – P. Moser, QC (Queen's Counsel) un G. Martin, Solicitor)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               procesa organizatoriskā pasākuma formā uzdot atbildētājām iesniegt visas šo iestāžu rīcībā iespējami esošās ziņas vai pierādījumus jautājumā par prasītāju iekļaušanu sarakstā;

               —

               piespriest Padomei un/vai Komisijai samaksāt prasītājiem atlīdzinājumu par nemateriālo un materiālo kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts ar to, ka tiem ir prettiesiski piemērotas ES sankcijas, ar attiecīgi: Padomes Kopējo nostāju 2009/68/KĀDP un Komisijas Regulu (EK) Nr. 77/2009; Padomes Lēmumu 2010/92/KĀDP un Komisijas Regulu (ES) Nr. 173/2010, un Padomes Lēmumu 2011/101/KĀDP un Komisijas Regulu (ES) Nr. 174/2011 iekļaujot (un pēc tam līdz 2012. gadam saglabājot) prasītāju vārdus/nosaukumus Padomes Regulas (EK) Nr. 314/2004 pielikumā;

               —

               noteikt, ka par atbildētāju kopš sprieduma pasludināšanas dienas prasītājiem maksājamo summu ir jāmaksā saliktie procenti atbilstoši likmei Euribor + 2 % (vai citai procentu likmei, kas varētu tikt noteikta);

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus prasības pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajiem aktiem neesot nekāda pienācīga juridiska pamatojuma, jo tie ir pieņemti, pamatojoties tikai uz EKL 60. un 301. pantu, kuri attiecas uz pasākumiem attiecībā pret tikai un vienīgi trešajām valstīm, nevis privātpersonām un sabiedrībām.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajos aktos esot rodamas acīmredzamas kļūdas faktos, jo nav pierādītas nedz ciešas saites ar Zimbabves valdību, nedz šā režīma atbalstīšana finansiāli vai kā citādi, tādējādi netiekot izpildītam atbildētāju pierādīšanas pienākumam un izraisot prettiesisku lēmumu pieņemšanas procesu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajos aktos neesot ievērotas būtiskas procesuālās prasības, jo iemesli vai nu nav norādīti vispār, vai arī ir norādīti nepietiekami, un prasītājiem nav dota iespēja tikt uzklausītiem vai iesniegt attaisnojošus pierādījumus.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgajos aktos esot pārkāpti ES tiesību pamatprincipi, kas atzīti arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECTK) 1. papildprotokola 1. pantu, prettiesiski ierobežojot prasītāju tiesības uz tiem piederošo īpašumu.


title: Lieta C-446/13: Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société Fonderie 2A / Ministre de l'Économie et des Finances Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sestā PVN direktīva — 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Preču piegādes vietas noteikšana — Piegādātājs, kas reģistrēts dalībvalstī, kura nav tā dalībvalsts, kurā reģistrēts pircējs — Preces pārstrāde dalībvalstī, kurā reģistrēts pircējs

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/15

         Tiesas (otrā palāta) 2014. gada 2. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Société Fonderie 2A/Ministre de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-446/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sestā PVN direktīva - 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Preču piegādes vietas noteikšana - Piegādātājs, kas reģistrēts dalībvalstī, kura nav tā dalībvalsts, kurā reģistrēts pircējs - Preces pārstrāde dalībvalstī, kurā reģistrēts pircējs)
   2014/C 421/20
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Société Fonderie 2A

      Atbildētāja: Ministre de l'Économie et des Finances

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ir jāuzskata, ka par tādas preces piegādes vietu, ko sabiedrība, kura ir reģistrēta vienā dalībvalstī, pārdevusi pircējam, kas reģistrēts citā dalībvalstī, un kurai pirms šīs preces nosūtīšanas pārdevējs ir uzticējis veikt apdares darbus pakalpojumu sniedzējam, kurš ir reģistrēts šajā otrajā dalībvalstī un kurš šo preci nosūta pircējam, ir jāuzskata dalībvalsts, kurā ir reģistrēts pircējs.

      (1)  OV C 304, 19.10.2013.


title: Lieta T-186/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. septembra rīkojums — LPN/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību — Vide — Direktīva 92/43/EEK — Sūdzības izskatīšanas izbeigšana — Valsts pienākumu neizpildes procesa neuzsākšana — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Acīmredzama nepieņemamība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/64

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 7. septembra rīkojums — LPN/Komisija
   (lieta T-186/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu un par zaudējumu atlīdzību - Vide - Direktīva 92/43/EEK - Sūdzības izskatīšanas izbeigšana - Valsts pienākumu neizpildes procesa neuzsākšana - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Acīmredzama nepieņemamība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 267/116
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Liga para Protecção da Natureza (LPN), Lisabona (Portugāle) (pārstāvis — P. Vinagre e Silva, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un D. Recchia)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Portugāles Republika (pārstāvji –L. Inez Fernandes, T. Moreira un A. de Oliveira Mendonça, kuriem palīdz D. Abecasis un A. Marques, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, Komisijas 2008. gada 28. februāra lēmumu, kas minēts Komisijas 2008. gada 3. aprīļa vēstulē, kura adresēta prasītājai ar numuru ENV.A.2/MAS/mm/D (2008) 5542 un ar kuru Komisija paziņoja par savu nodomu izbeigt izskatīt sūdzību par dambja uz upes Sabor (Portugāle) celtniecības projekta apgalvoto neatbilstību Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvai 92/43/CEE par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) (sūdzība Nr. 2003/4523 — dambja “Baixo Sabor” projekts), un, otrkārt, apgalvoto netieši izteikto Komisijas lēmumu atteikties prasītājai piešķirt piekļuvi dažiem dokumentiem, kā arī prasība par zaudējumu atlīdzību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedība tiek izbeigta tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasību atcelt apgalvoto netieši izteikto lēmumu atteikties piešķirt piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 8. panta 3. punktu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               3)

               Liga para Protecção da Natureza (LPN) sedz savus un atlīdzina Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Portugāles Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta C-432/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2007. gada 18. septembrī rīkojumu — Stefan Böck un Cornelia Lepuschitz / Air France SA

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2007. gada 18. septembrī rīkojumu — Stefan Böck un Cornelia Lepuschitz/Air France SA

   (Lieta C-432/07)
   (2007/C 283/37)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Handelsgericht Wien
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Stefan Böck un Cornelia Lepuschitz

      Atbildētājs: Air France SA

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 5. pants, skatīts kopā ar 2. panta l) punktu un 6. pantu, 2004. gada 11. februāra Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (1), ir interpretējams tādējādi, ka 22 stundu izlidošanas nokavēšanās ir uzskatāma par “kavēšanos” 6. panta nozīmē?

               2)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 2. panta l) punkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumi, kad pasažieri tiek nogādāti ievērojami vēlāk (ar 22 stundu nokavēšanos) ar papildus reisa numuru (sākotnējais reisa numurs, kurš papildināts ar “A”), turklāt tiek nogādāta tikai pasažieru daļa (lai arī liela daļa), kuriem sākotnēji bija rezervētas biļetes, bet papildus — arī citi, kuriem sākotnēji nebija rezervētas biļetes, ir uzskatāmi par “atcelšanu”, nevis “kavēšanos”?
               Gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša:

               3)

               Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka lidaparāta tehnisks defekts un šī iemesla izraisītās izmaiņas lidojumu plānā ir uzskatāms par ārkārtējiem apstākļiem (no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja tiktu veikti visi iespējamie pasākumi)?

      (1)  OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta C-23/16: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 1071/2009 — Kopīgi noteikumi par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem — 16. panta 1. un 5. punkts — Autopārvadājumu uzņēmumu valsts elektroniskais reģistrs — Savstarpēja savienojuma ar citu dalībvalstu valsts elektroniskajiem reģistriem neesamība

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/7

      Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 5. oktobra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-23/16) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 1071/2009 - Kopīgi noteikumi par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem - 16. panta 1. un 5. punkts - Autopārvadājumu uzņēmumu valsts elektroniskais reģistrs - Savstarpēja savienojuma ar citu dalībvalstu valsts elektroniskajiem reģistriem neesamība)
      (2016/C 441/09)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis – J. Hottiaux)

         Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  neizveidojot autopārvadājumu uzņēmumu valsts elektronisko reģistru un to savstarpēji nesavienojot ar citu dalībvalstu valsts elektroniskajiem reģistriem, Polijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regulas (EK) Nr. 1071/2009, ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK, 16. panta 1. un 5. punktā paredzētos pienākumus;

                  2)

                  Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 98, 14.3.2016.


title: Lieta T-577/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 4. septembra spriedums – NIOC u.c./Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts administratīvi teritoriāla vienība — Tiesības un interese celt prasību — Pieņemamība — Pienākums norādīt pamatojumu — Juridiskā pamata norādīšana un izvēle — Padomes kompetence — Savienības tiesību aktu paredzamības princips — Saistītas struktūras jēdziens — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/16

         Vispārējās tiesas 2015. gada 4. septembra spriedums – NIOC u.c./Padome
   (Lieta T-577/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts administratīvi teritoriāla vienība - Tiesības un interese celt prasību - Pieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Juridiskā pamata norādīšana un izvēle - Padomes kompetence - Savienības tiesību aktu paredzamības princips - Saistītas struktūras jēdziens - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu)
   (2015/C 346/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapūra, Singapūra), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (Londona, Apvienotā Karaliste), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teherāna, Irāna), Karoon Oil & Gas Production Co. (Khouzestan, Irāna), Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teherāna), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teherāna), National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Khouzestan), South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Irāna), Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz, Irāna), Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan), Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Irāna), Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Khouzestan), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Irāna), West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Irāna), East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Irāna), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teherāna) un Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Irāna) (pārstāvis – J.-M. Thouvenin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), kā arī Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītājus, un, otrkārt, prasība, lai panāktu to, ka tiek atzīts, ka Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), kas grozīts ar Lēmumu 2012/635, 20. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kā arī Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) 23. panta 2. punkta d) apakšpunkts nav piemērojami prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) un Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-329/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Archer Daniels Midland pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Nātrija glukonāts — EKL 81. pants — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai — Paziņojums par sadarbību — Samērīguma princips — Vienlīdzīga attieksme — Atpakaļejoša spēka aizliegums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvēšanos)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/40

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Archer Daniels Midland pret Komisiju
   (Lieta T-329/01) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Nātrija glukonāts - EKL 81. pants - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai - Paziņojums par sadarbību - Samērīguma princips - Vienlīdzīga attieksme - Atpakaļejoša spēka aizliegums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvēšanos)
   (2006/C 294/85)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Archer Daniels Midland Co., Dekatura [Decatur], Ilinoisa [Illinois] (Savienotās Valstis) (pārstāvji — K. O. Lencs [C. O. Lenz], advokāts, L. Martina Alegi [L. Martin Alegi], M. Garsija [M. Garcia] un E. Bačelors [E. Batchelor], solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Velans [A. Whelan], A. Bukē [A. Bouquet] un V. Vilss [W. Wils])
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2001. gada 2. oktobra Lēmuma C(2001) 2931 (galīgā redakcija) par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (COMP/E-1/36.756 — Nātrija glukonāts) 1. punktu attiecībā uz prasītāju vai vismaz tiktāl, ciktāl ar to konstatēts, ka prasītāja ir piedalījusies pārkāpumā pēc 1994. gada 4. oktobra, un prasība atcelt šī lēmuma 3. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī, pakārtoti, prasība atcelt vai samazināt ar šo lēmumu prasītājai uzlikto naudas sodu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Archer Daniels Midland Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 84, 06.04.2002.


title: Lieta C-151/05: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. novembra rīkojums ( Bundesfiananzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. Weissheimer Malzfabrik pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/24

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 7. novembra rīkojums (Bundesfiananzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F. Weissheimer Malzfabrik pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-151/05) (1)

   (2006/C 331/45)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 143, 11.6.2005.


title: Lieta T-10/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – Bank of Industry and Mine/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Pieņemamība — Iebilde par prettiesiskumu — Kļūda tiesību piemērošanā — Samērīgums — Tiesības uz īpašumu — Padomes kompetence — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Kļūda vērtējumā

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 29. aprīļa spriedums – Bank of Industry and Mine/Padome
   (Lieta T-10/13) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Pieņemamība - Iebilde par prettiesiskumu - Kļūda tiesību piemērošanā - Samērīgums - Tiesības uz īpašumu - Padomes kompetence - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Pieņemto ierobežojošo pasākumu pārskatīšana - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Kļūda vērtējumā)
   (2015/C 198/42)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank of Industry and Mine (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – E. Glaser un S. Perrotet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – V. Piessevaux un M. Bishop)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība daļēji atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru ir grozīts Lēmums 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), 1. panta 8. punktu, un, otrkārt, prasība atcelt Lēmumu 2012/635, Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.), un lēmumu, kas tika nosūtīts ar Padomes 2014. gada 14. marta vēstuli, ciktāl prasītājas nosaukums ir iekļauts Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), II pielikumā un Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bank of Industry and Mine atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta T-85/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 23. novembra spriedumu lietā F-65/09 Marcuccio /Komisija 2011. gada 11. februārī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2010. gada 23. novembra spriedumu lietā F-65/09 Marcuccio/Komisija 2011. gada 11. februārī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-85/11 P)
   2011/C 103/46
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               katrā ziņā pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               atzīt, ka dokuments, ko Eiropas Komisija iesniegusi tiesas sēdes dienā, vienmēr ir bijis un joprojām ir pilnībā nepieņemams in hanc litem;

               —

               pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt pirmajā instancē iesniegtajā prasībā izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar šo lietu visās līdzšinējās instancēs;

               —

               pakārtoti: nosūtīt šo lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā iztiesāšanas sastāvā, lai tā no jauna lietu izskata pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2010. gada 23. novembra spriedumu. Ar šo spriedumu tika noraidīta prasība atcelt 2008. gada 5. augusta lēmumu, kas pieņemts, izpildot Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. jūnija spriedumu lietā T-18/04 Marcuccio/Komisija (Krājumā nav publicēts), prasība atcelt lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība par minēto lēmumu, kā arī prasība piespriest Komisijai samaksāt viņam konkrētu naudas summu kā atlīdzību par iespējamo kaitējumu, kas nodarīts ar minētajiem lēmumiem.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda četrus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz dažām procesuālām kļūdām un kļūdām tiesību piemērošanā, cita starpā, tiesību uz aizstāvību pārkāpuma dēļ.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz lēmuma, kuru prasībā pirmajā instancē tika lūgts atcelt, izdevēja kompetences neesamību.

               3)

               Trešais pamats attiecas uz absolūtu pamatojuma nenorādīšanu lēmumā, kuru prasībā pirmajā instancē tika lūgts atcelt.

               4)

               Ceturtais pamats attiecas uz vairāku pārsūdzētajā spriedumā iekļauto apgalvojumu prettiesiskumu īpaši šādu pārkāpumu dēļ: a) tiesību normu pārkāpums, kā arī kļūdaina, nepareiza un nesaprātīga interpretācija un piemērošana, b) patere legem quam ipse fecisti principa pārkāpums, c) pilnvaru nepareiza un ļaunprātīga izmantošana, it īpaši tiesvedības nepareiza un ļaunprātīga izmantošana; d) absolūta pamatojuma nenorādīšana.


title: Lieta T-317/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Vakalis /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Valstī iegūto pensijas tiesību pārnešana — Darba stāža aprēķināšana — Vispārējās īstenošanas tiesību normas — Pienākums norādīt pamatojumu — Sacīkstes princips — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               7.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 22. maija spriedums — Vakalis/Komisija
   (Lieta T-317/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Valstī iegūto pensijas tiesību pārnešana - Darba stāža aprēķināšana - Vispārējās īstenošanas tiesību normas - Pienākums norādīt pamatojumu - Sacīkstes princips - Vienlīdzīga attieksme)
   2012/C 200/33
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Ioannis Vakalis (Luvinate, Itālija) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas attiecas uz Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 13. aprīļa spriedumu lietā F-38/10 Vakalis/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) un ar kuru tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ioannis Vakalis sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta C-332/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 3. jūnija spriedumu lietā T-189/07 Frosch Touristik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 18. augustā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2009. gada 3. jūnija spriedumu lietā T-189/07 Frosch Touristik GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2009. gada 18. augustā iesniedzis Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-332/09 P)
   2009/C 256/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — B. Schmidt, pilnvarotā persona)

      Pārējie lietas dalībnieki:
      Frosch Touristik GmbH, DSR touristik GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               —

               piespriest pārējiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir vērsta pret Pirmās instances tiesas spriedumu, ar kuru atcelts Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 22. marta lēmums. Ar minēto lēmumu Apelāciju padome bija noraidījusi apelācijas sūdzību, ko iesniegusi atbildētāja apelācijas tiesvedībā par Anulēšanas nodaļas lēmumu attiecībā uz Kopienas vārdiskas preču zīmes “FLUGBÖRSE” daļēju spēkā neesamību. Pirmās instances tiesa uzskatīja, ka Apelāciju padome bija nepareizi piemērojusi Regulas (EK) Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 40/94”) 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu, jo, izskatot, pirmkārt, jautājumu, vai pastāvēja pamats preču zīmes reģistrācijas atteikumam saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. pantu, un, otrkārt, jautājumu, vai līdz ar to šī preču zīme bija jāatzīst par spēkā neesošu, tā bija ņēmusi vērā apstākļus un strīdīgās preču zīmes radīto iespaidu nevis reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā, bet tās reģistrēšanas brīdī. No pārsūdzētā sprieduma izriet, ka vienīgais brīdis, kas ir izšķirošs saistībā ar pieteikuma par atzīšanu par spēkā neesošu izskatīšanu, ir apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas diena. Pamatojot savu nostāju, Pirmās instances tiesa turklāt balstījās uz argumentu, ka šī interpretācija esot vienīgā interpretācija, kas ļauj novērst, ka preču zīmes atbilstības reģistrācijas nosacījumiem zuduma iespējamība kļūst lielāka līdz ar reģistrācijas procesa ilguma palielināšanos. Veicot atkārtoto pārbaudi attiecībā uz vēlāk izvirzītajiem atteikuma pamatojumiem, pārbaudītājs savukārt var ņemt vērā apstākļus, kas ir vēlāki par reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datumu, tikai tad, ja tie ļauj izdarīt secinājumus par situāciju, kāda tā bija šajā datumā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir kļūdaini interpretējusi Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu tiktāl, ciktāl tā uzskatīja, ka reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas datums esot vienīgais atbilstošais datums izskatīšanai. Šī šaurā interpretācija neatbilst attiecīgās normas tekstam un turklāt nevar būt saderīga ar tās jēgu un mērķi un ar aizsardzības un tās atpakaļejošā spēka sistēmu atbilstoši Regulai Nr. 40/94.
   Regulas Nr. 40/94 51. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēta preču zīmes izslēgšana no reģistra gadījumos, kad tā “ir reģistrēta” [“a été enregistrée”], pārkāpjot 7. panta noteikumus. Nav iespējams, ņemot vērā tikai šīs normas tekstu, izprast Pirmās instances tiesas secinājumu, ka attiecīgā norma nemaz neattiecas (arī) uz atbilstošu datumu izskatīšanas mērķiem, bet vienīgi nosaka, kādos gadījumos preču zīme ir jāizslēdz no reģistra vai jāatzīst par spēkā neesošu. Tā kā Pirmās instances tiesa nav sniegusi nekādu citu pamatojumu, nav redzams, kādi sīkāki apsvērumi bija tās izdarītā secinājuma pamatā. Gluži otrādi, interpretāciju, ko piedāvājis apelācijas sūdzības iesniedzējs un saskaņā ar kuru izteiciens “ir reģistrēta” [“a été enregistrée”] ir saistīts vismaz ar atbilstošu datumu, varot daudz vieglāk saprast, aplūkojot attiecīgo tekstu.
   Interpretācija, ko Pirmās instances tiesa sniegusi pārsūdzētajā spriedumā, neatbilst aizsardzības principam, kas ir Regulas Nr. 40/94 7. un 51. panta pamatā un saskaņā ar kuru reģistrācija, kas ir pretrunā vispārējām interesēm, ir jāizslēdz no paša sākuma vai, ja tomēr šāda reģistrācija tikusi veikta, ir jābūt iespējai to atzīt par spēkā neesošu. Tas ir vienīgais līdzeklis, lai novērstu preču zīmes reģistrāciju, kas veikta, pārkāpjot Regulas Nr. 40/94 noteikumus, un šīs normas pamatā esošo vispārējo interešu neievērošanu šādā veidā. Ja Pirmās instances tiesas tēze būtu pareiza, ne tikai preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs iegūtu papildu aizsardzību attiecībā uz preču zīmēm, par kurām reģistrācijas dienā pastāv absolūti atteikuma pamatojumi, bet attiecīgās preču zīmes vairs nevarētu atzīt par spēkā neesošām pēc reģistrācijas atbilstoši Regulas Nr. 40/94 51. pantam, ja tās ir bijušas reģistrējamas reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienā un ja Pirmās instances tiesa skaidri neņem vērā izmaiņas, kas notikušas laikposmā starp pieteikuma iesniegšanas dienu un reģistrācijas dienu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka šāda situācija sniegtu nepamatotu priekšrocību privātpersonai par sliktu aizsargājamajām vispārējām interesēm, un tas neatbilst Regulas Nr. 40/94 7. un 51. pantā paredzētajam aizsardzības mērķim.
   Visbeidzot, saistībā ar Pirmās instances tiesas argumentu par procesa ilgumu, esot jāatzīmē, ka šīs ilgums varētu būt atkarīgs no ļoti daudziem faktoriem, kas neietilpst vienīgi jomā, ko ietekmē apelācijas sūdzības iesniedzējs, bet ietilpst arī jomā, ko ietekmē pats reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs vai kas ir atkarīga no trešām personām, piemēram, Regulas Nr. 40/94 paredzētā iebildumu procesa gadījumā pirms reģistrācijas. Absolūti atteikuma pamatojumi var arī atklāties ļoti īsā laikā — neatkarīgi no tā, vai to ietekmē apelācijas sūdzības iesniedzējs vai nē. Interešu, kas iesaistītas šādās “gadījuma rakstura” situācijās, taisnīga novērtēšana prasa dot priekšroku vispārējām interesēm vēl jo vairāk tāpēc, ka reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs līdz reģistrācijai nevar būt pilnībā pārliecināts, ka tas faktiski iegūs lūgtās aizsardzības tiesības. Līdz ar to šādos gadījumos būtu jāņem vērā arī izmaiņas, kas notikušas pirms reģistrācijas datuma.
   Iepriekš minēto iemeslu dēļ tātad būtu jāatceļ pārsūdzētais Pirmās instances tiesas spriedums sakarā ar Regulas Nr. 40/94 51. panta pārkāpumu.


title: Lieta C-255/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums ( High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – I / Health Service Executive Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EK) Nr. 883/2004 — 19. panta 1. punkts un 20. panta 1. un 2. punkts — Regula (EK) Nr. 987/2009 — 11. pants — Dalībvalsts pilsonis, kas ir apdrošināts dzīvesvietas valstī — Smaga un pēkšņa slimība, kas iestājusies brīvdienu laikā citā dalībvalstī — Persona, kura slimības un specializētas medicīniskās aprūpes pieejamības tuvu tās dzīvesvietai dēļ ir spiesta šajā laikposmā uzturēties šajā otrajā dalībvalstī vienpadsmit gadus — Pabalstu natūrā sniegšana šajā otrajā valstī — “Dzīvesvietas” un “uzturēšanās” jēdzieni

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums (High Court of Ireland (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – I/Health Service Executive

   (Lieta C-255/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EK) Nr. 883/2004 - 19. panta 1. punkts un 20. panta 1. un 2. punkts - Regula (EK) Nr. 987/2009 - 11. pants - Dalībvalsts pilsonis, kas ir apdrošināts dzīvesvietas valstī - Smaga un pēkšņa slimība, kas iestājusies brīvdienu laikā citā dalībvalstī - Persona, kura slimības un specializētas medicīniskās aprūpes pieejamības tuvu tās dzīvesvietai dēļ ir spiesta šajā laikposmā uzturēties šajā otrajā dalībvalstī vienpadsmit gadus - Pabalstu natūrā sniegšana šajā otrajā valstī - “Dzīvesvietas” un “uzturēšanās” jēdzieni)
   2014/C 253/14
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

   High Court of Ireland

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: I

      Atbildētājs: Health Service Executive

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – High Court of Ireland – Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 1. lpp.) 19. panta 1. punkta un 20. panta 1. un 2. punkta interpretācija – Jēdziens “uzturēties” dalībvalstī, kura nav kompetentā dalībvalsts – Dalībvalsts pilsonis, kurš 11 gadus cieš no smaga veselības stāvokļa, kas pirmo reizi parādījās, šai personai atrodoties ceļojumā otrajā minētajā dalībvalstī – Pilsonis, kurš spiests palikt otrās minētās dalībvalsts teritorijā sava veselības stāvokļa dēļ

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 1. panta j) un k) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šīs regulas 19. panta 1. punkta vai 20. panta 1. un 2. punkta piemērošanas vajadzībām, ja Savienības pilsoni, kura dzīvesvieta ir pirmajā dalībvalstī, ceļojuma laikā otrā dalībvalstī ir skārusi pēkšņa un smaga slimība un ja viņš slimības un specializētas medicīniskās aprūpes tuvuma savai dzīvesvietai dēļ ir spiests šajā laikposmā uzturēties šajā dalībvalstī vienpadsmit gadus, šis pilsonis ir jāuzskata par tādu, kas “uzturas” šajā otrajā dalībvalstī, tāpēc ka viņa parastais interešu centrs ir pirmajā dalībvalstī. Iesniedzējtiesai, izvērtējot visus atbilstošos faktus un ņemot vērā šī pilsoņa no šiem faktiem izrietošo gribu, ir jānosaka, kur ir viņa parastais interešu centrs. Fakts vien, ka šis pilsonis ir uzturējies otrajā dalībvalstī ilgu laikposmu, kā tāds un pats par sevi nav pietiekams, lai uzskatītu, ka šajā valstī ir viņa dzīvesvieta.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-62/12: Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — ClientEarth /Padome

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 9. februārī — ClientEarth/Padome
   (Lieta T-62/12)
   2012/C 109/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — O. Brouwer un P. van den Berg, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas lēmumu, ar kuru tika (pilnībā) liegta piekļuve dokumentam Nr. 6865/09, kas ietvēra atbildētājas juridiskā dienesta atzinumu par Eiropas Komisijas priekšlikuma attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (1) pārstrādāto redakciju grozījumu projekta tiesiskumu saskaņā ar minēto regulu, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums, ciktāl atbildētāja neesot pierādījusi, kādā veidā attiecīgā dokumenta publiskošana negatīvi ietekmētu juridisko atzinumu aizsardzību.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpta Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmā daļa, ciktāl atbildētāja neesot pierādījusi, kādā veidā attiecīgā dokumenta publiskošanai būtu nopietna negatīva ietekme uz Padomes lēmumu pieņemšanas procesu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrais ievilkums un 4. panta 3. punkta pirmā daļa, ciktāl atbildētāja neesot ņēmusi vērā prioritāras sabiedrības intereses, kas pamato attiecīgā dokumenta publiskošanu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkts un samērīguma princips, ciktāl Padome neesot pienācīgi izvērtējusi iespēju piešķirt plašāku piekļuvi attiecīgajam dokumentam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-215/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. marta rīkojums — Freistaat Sachsen /Komisija

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. marta rīkojums — Freistaat Sachsen/Komisija
   (Lieta T-215/09) (1)

   2013/C 141/47
   Tiesvedības valoda — vācu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 180, 01.08.2009.


title: lieta T-480/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 10. novembra  rīkojums —  Muller Touw  un  A&C Braid and Rope  pret Padomi

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/26

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 10. novembra rīkojums — Muller Touw un A&C Braid and Rope pret Padomi
   (lieta T-480/04) (1)

   (2006/C 22/50)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta C-157/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 30. martā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH/SC Laminorul SA

   (Lieta C-157/12)
   2012/C 184/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

      Atbildētāja: SC Laminorul SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 34. panta 4. punkts attiecas arī uz gadījumu, kad “nesavienojamais” nolēmums ir pieņemts tajā pašā dalībvalstī (sprieduma valstī)?

      (1)  OV 2001, L 12, 1. lpp.


title: Lieta T-278/15 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 1. marta spriedums – EĀDD/KL Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2013. gada paaugstināšana amatā — Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā — Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 1. marta spriedums – EĀDD/KL

   (Lieta T-278/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2013. gada paaugstināšana amatā - Neiekļaušana amatā paaugstināto ierēdņu sarakstā - Kļūdas tiesību piemērošanā neesamība)
   (2017/C 129/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) (pārstāvji – sākotnēji S. Marquardt un M. Silva, vēlāk S. Marquardt)

      Otrs lietas dalībnieks: KL (pārstāvji – N. de Montigny un J.-N. Louis, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas spriedumu [konfidenciāli] (2), lūdzot šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD) sedz savus, kā arī atlīdzina KL tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā instancē pati.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.

      (2)  Konfidenciāli dati ir aizklāti.


title: Lieta C-14/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) 2009. gada 12. janvāra rīkojumu – Hava Genc/Land Berlin

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) 2009. gada 12. janvāra rīkojumu – Hava Genc/Land Berlin

   (Lieta C-14/09)
   2009/C 102/13
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichts Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hava Genc

      Atbildētāja: Land Berlin

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Turcijas pilsonis, kurš ietilpst dalībvalsts legālajā darba tirgū un ilgu laiku ir sniedzis pakalpojumus citiem pēc to norādījumiem, un šiem pakalpojumiem ir zināma saimnieciska vērtība un par tiem viņš saņem samaksu, ir uzskatāms par darba ņēmēju EEK un Turcijas Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 1/80 (turpmāk tekstā arī – “ARB 1/80”) 6. panta 1. punkta izpratnē arī tad, ja darbs laika izteiksmē ir tikai 14% no pilnu darba laiku nodarbinātas personas darba laika (šajā gadījumā – 5,5 stundas no 39 stundu darba nedēļas) un ka ienākumi no šī darba sedz tikai aptuveni 25% no dalībvalsts tiesībās paredzētā iztikas minimuma (šajā gadījumā – aptuveni EUR 175 no aptuveni EUR 715)?
               Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:

               2)

               Vai Turcijas pilsonis uz asociācijas tiesībās paredzētajām tiesībām brīvi pārvietoties ARB 1/80 6. panta 1. punkta izpratnē var atsaukties arī tad, ja vairs nepastāv tas uzturēšanās pamats, kāds tas bija, ieceļojot (šajā gadījumā – sekošana laulātajam), nepastāv arī citas aizsargājamas intereses, lai paliktu līgumslēdzējā valstī, un neienesīgas nodarbošanās turpināšana līgumslēdzēja valstī nevar būt iemesls palikšanai tur, jo nav pieliktas īpašas pūles stabilai ekonomiskai integrācijai, izņemot paļaušanos uz sociālajiem pabalstiem iztikas nodrošināšanai?


title: Lieta T-108/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – ClientEarth/Komisija

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. februārī – ClientEarth/Komisija
   (Lieta T-108/17)
   (2017/C 121/61)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – A. Jones, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 7. decembra lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), ar ko tā ir atteikusies pārskatīt savu Lēmumu C(2016) 3549 (turpmāk tekstā – “lēmums par licencēšanu”), kurā tā, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (1), uzņēmumiem VinyLoop Ferrara SpA, Stena Recycling AB un Plastic Planet srl ir atļāvusi lietot ķīmisku vielu, kas tiek saukta par bis(2-etilheksil) ftalātu;

               —

               atcelt lēmumu par licencēšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un

               —

               uzdot veikt jebkādus citus pasākumus, kas tiktu uzskatīti par atbilstošiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā saistībā ar apgalvoto VinyLoop, Stena, un Plastic Planet iesniegtā licencēšanas pieteikuma atbilstību Regulas (EK) Nr. 1907/2006 62. panta un 60. panta 7. punkta izpratnē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un vērtējumā, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1907/2006 60. panta 4. punktu saistībā sociālo un ekonomisko aspektu analīzi.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1907/2006 60. panta 4. un 5. punktu saistībā ar alternatīvu analīzi.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā un vērtējumā attiecībā uz piesardzības principa piemērošanu Regulā (EK) Nr. 1907/2006 paredzētā licencēšanas procesa kontekstā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp.).