title: Lieta T-118/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. februārī – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlaments

text:
               18.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. februārī – Institute for Direct Democracy in Europe/Parlaments
   (Lieta T-118/17)
   (2017/C 121/65)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Institute for Direct Democracy in Europe (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – E. Plasschaert un E. Montens, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2016. gada 15. decembra lēmumu, ciktāl ar to i) tiek apturēts 2017. gada dotācijas maksājums, tostarp priekšfinansējuma maksājums, ii) priekšfinansējuma summa par 2017. gada dotāciju tiek ierobežota līdz 33 % no maksimālās dotācijas summas un iii) priekšfinansējuma summas maksājumam tiek piemērots nosacījums par pirmā pieprasījuma garantijas iesniegšanu, un līdz ar to atcelt šim lēmumam pievienotā Dotācijas piešķīruma lēmuma FINS-2017-28 I.4.1. pantu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.
   a)   Par lēmumu apturēt 2017. gada dotācijas maksājumu, tostarp priekšfinansējuma summas maksājumu IDDE

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāpts labas pārvaldības princips un IDDE tiesības uz aizstāvību. It īpaši lēmums neesot ticis pieņemts taisnīgā un objektīvā iestādē un IDDE neesot nedz pienācīgi ticis uzklausīts, nedz tam dota efektīva iespēja komentēt un apstrīdēt pret to vērstās apsūdzības.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāpts Finanšu regulas piemērošanas noteikumu 208. panta 1. punkta pirmais teikums, Eiropas Parlamenta Prezidija lēmuma 8. panta a) punkts un Dotācijas piešķīruma lēmuma II.13.2. pants. It īpaši 2017. gada dotācijas maksājums nevarot tikt apturēts, pamatojoties uz nepārbaudītiem apgalvojumiem, kas neesot saistīti ar minēto lēmumu un iespējami attiecas tikai uz 2015. gada dotācijas piešķīruma lēmumu. Turklāt 2017. gada dotācijas maksājums varot tikt apturēts tikai pārbaužu dēļ, kas šajā lietā jau esot veiktas un pabeigtas, galīgi neapstiprinot nevienu no apgalvotajām aizdomām vai apgalvojumiem. Līdz ar to apturēšana esot jāatceļ. Visbeidzot, apgalvotās aizdomas un pieņēmumi neesot pietiekami, lai pamatotu jebkādu maksājuma apturēšanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāpts samērīguma princips. It īpaši veikto pasākumu apjoms, t.i., 2017. gada dotācijas maksājuma, tostarp tās priekšfinansējuma maksājuma apturēšana esot pilnībā nesamērīga salīdzinājumā ar apgalvotajām aizdomām un nelikumībām, pat ja tās tiktu apstiprinātas.

         b)   Par lēmumu ierobežot priekšfinansējumu līdz 33 % no maksimālās dotācijas summas un priekšfinansējuma summas maksājumam izvirzīt nosacījumu par pirmā pieprasījuma bankas garantijas iesniegšanu

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāpts labas pārvaldības princips un IDDE tiesības uz aizstāvību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka šajā lēmumā nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu, ar šo lēmumu ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un Eiropas Parlamenta Prezidija lēmuma 6. pants, Finanšu regulas 134. pants un Finanšu regulas piemērošanas noteikumu 206. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi. IDDE esot tikusi aizspriedumaini diskriminēta salīdzinājumā ar citiem nodibinājumiem un partijām, kas ir objektīvi salīdzināmās situācijās.


title: Lieta T-195/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 11. maija rīkojums — Cahier u.c./Padome un Komisija (Pagaidu noregulējums — Ārpuslīgumiskā atbildība — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Daļēja nepieņemamība — Steidzamības neesamība)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/26

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 11. maija rīkojums — Cahier u.c./Padome un Komisija
   (Lieta T-195/11 R)
   (Pagaidu noregulējums - Ārpuslīgumiskā atbildība - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Daļēja nepieņemamība - Steidzamības neesamība)
   2011/C 186/49
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Jean-Marie Cahier (Montchaude, Francija) un 28 citi prasītāji, kuru uzvārdi norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvis — C.-É. Gudin, avocat)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — É. Sitbon Bercain un P. Mahnič Bruni) un Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi, B. Schima un M. Vollkommer)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu un Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju (OV L 179, 1. lpp.) 28. panta izpildes apturēšanu, kas saglabāts spēkā ar Padomes 2008. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1493/1999, (EK) Nr. 1782/2003, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 3/2008 un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2392/86 un (EK) Nr. 1493/1999 (OV L 148, 1. lpp.), 128. panta 3. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-58/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. februārī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 10. februārī iesniedza Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart

   (Lieta C-58/15)
   (2015/C 171/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Firma Theodor Pfister

      Atbildētājs: Landkreis Main-Spessart

      Prejudiciālais jautājums

               —

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 882/2004 (1) 27. panta 3. punkta otrajam teikumam ir pieļaujams par 2007. gada pārejas periodu izmaksu segšanai piemērot gaļas higiēnas nodevas saskaņā ar iepriekšējo tiesisko regulējumu (Direktīva 85/73/EEK Direktīvas 96/43/EK redakcijā)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 1. lpp.).


title: Lieta T-260/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra rīkojums — Arktouros /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 1655/2000 — Ekoloģiskam projektam piešķirta finanšu atbalsta atcelšana — Lēmums, ar kuru tika izbeigts projekts un izdots rīkojums atmaksāt iepriekš pārskaitītās summas — Apstiprinošs akts — Prasības celšanai noteiktā termiņa izbeigšanās — Nepieņemamība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 30. janvāra rīkojums — Arktouros/Komisija
   (Lieta T-260/06) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 1655/2000 - Ekoloģiskam projektam piešķirta finanšu atbalsta atcelšana - Lēmums, ar kuru tika izbeigts projekts un izdots rīkojums atmaksāt iepriekš pārskaitītās summas - Apstiprinošs akts - Prasības celšanai noteiktā termiņa izbeigšanās - Nepieņemamība)
   (2008/C 171/63)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Etairia prostasias kai diacheirisis fysikou perivallontos kai agrias zoïs Arktouros, Thessalonique (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un N. Keramidas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. Konstantinidis)
   Priekšmets
   Komisijas 2006. gada 6. jūlija Lēmuma E (2006) 3181, galīgā redakcija, ar kuru, pirmkārt, tika izbeigts projekts attiecībā uz saglabāšanas darbībām Pinde septentrional nacionālajā parkā (Grieķija) (Ellas — LIFE03/NAT/GR/000089) un, otrkārt, tika izdots rīkojums atmaksāt prasītājam iepriekš pārskaitīto Kopienas finansiālo palīdzību, kas tam tika piešķirta, īstenojot Komisijas 2003. gada 4. septembra Lēmumu C (2003) 2919, galīgā redakcija, atcelšana.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu,

               2)

               Etairia prostasias kai diacheirisis fysikou perivallontos kai agrias zoïs Arktouros sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 18.11.2006.


title: Lieta C-97/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. februārī iesniedza Commissione Tributaria Provincale di Palermo (Itālija) — Amia Spa , pret kuru ir uzsākta likvidācija/ Provincia Regionale di Palermo

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. februārī iesniedza Commissione Tributaria Provincale di Palermo (Itālija) — Amia Spa, pret kuru ir uzsākta likvidācija/Provincia Regionale di Palermo

   (Lieta C-97/11)
   2011/C 238/02
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione Tributaria Provincale di Palermo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Amia Spa, pret kuru ir uzsākta likvidācija

      Atbildētāja: Provincia Regionale di Palermo

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai, ņemot vērā spriedumu lietā C-172/08 (1), 1995. gada 28. decembra Likuma Nr. 549 3. panta 26. un 31. punkts nav piemērojams, jo tas ir pretrunā Direktīvas 1999/31/EK (2) 10. pantam, kā arī Direktīvas 2000/35/EK (3) 1., 2. un 3. pantam?

      (1)  Tiesas 2010. gada 25. februāra spriedums lietā Pontina Ambiente Srl (Krājumā vēl nav publicēts).

      (2)  OV L 348, 1. lpp.

      (3)  OV L 200, 35. lpp.


title: Lieta C-99/16: Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. maija spriedums (Tribunal de grande instance de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Philippe Lahorgue/Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux “CNB”, Conseil des barreaux européens “CCBE”, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Direktīva 77/249/EEK — 4. pants — Advokāta profesionālā darbība — Pieslēguma advokātu privātajam virtuālajam tīklam saskarne (RPVA) — “RPVA” saskarne — Atteikums piešķirt piekļuvi citas dalībvalsts advokātu kolēģijā reģistrētam advokātam — Diskriminējoši pasākumi

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/12

         Tiesas (trešā palāta) 2017. gada 18. maija spriedums (Tribunal de grande instance de Lyon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jean-Philippe Lahorgue/Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux “CNB”, Conseil des barreaux européens “CCBE”, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

   (Lieta C-99/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Direktīva 77/249/EEK - 4. pants - Advokāta profesionālā darbība - Pieslēguma advokātu privātajam virtuālajam tīklam saskarne (RPVA) - “RPVA” saskarne - Atteikums piešķirt piekļuvi citas dalībvalsts advokātu kolēģijā reģistrētam advokātam - Diskriminējoši pasākumi)
   (2017/C 239/16)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Lyon

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jean-Philippe Lahorgue

      Atbildētāji: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux “CNB”, Conseil des barreaux européens “CCBE”, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

      Piedaloties: Ministère public

      Rezolutīvā daļa:

   Kompetento iestāžu atteikums piešķirt pieslēguma advokātu privātajam virtuālajam tīklam saskarni advokātam, kas ir pienācīgi reģistrēts citas dalībvalsts advokātu kolēģijā, tikai tādēļ, ka šis advokāts nav reģistrēts pirmās dalībvalsts advokātu kolēģijā, kurā viņš vēlas veikt savu profesionālo darbību brīva pakalpojumu sniedzēja statusā, gadījumā, kad pienākums izmantot sadarbības advokātu nav noteikts likumā, ir pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvas 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus, 4. panta, skatīta LESD 56. panta un 57. panta trešās daļas gaismā, izpratnē. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šāds atteikums, ņemot vērā konkrētus tā piemērošanas apstākļus, patiešām atbilst patērētāju aizsardzības un pareizas tiesvedības mērķiem, kas var to attaisnot, un vai ar to uzliktie ierobežojumi nešķiet nesamērīgi ar šiem mērķiem.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta T-282/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūlijā — Fédération Internationale des Logis/ITSB (zaļa kvadrāta attēls)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/40

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. jūlijā — Fédération Internationale des Logis/ITSB (zaļa kvadrāta attēls)
   (Lieta T-282/09)
   2009/C 220/84
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération Internationale des Logis, Parīze (Francija) (pārstāvis — B. Brisset, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 22. aprīļa lēmumu lietā R 1511/2008-1 un atļaut reģistrēt reģistrācijai pieteikto preču zīmi;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, ko veido zaļa kvadrāta attēls, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 18., 24., 43. un 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 6 468 789

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo īpašs un specifisks zaļa kvadrāta ar izliektām malām attēls esot atšķirtspējīgs attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām precēm un pakalpojumiem, jo šie elementi piešķir īpašu aspektu preču zīmei saistībā ar šīm precēm un pakalpojumiem


title: Lieta F-95/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums – Seigneur/ECB Civildienests — ECB personāls — Personāla komitejas locekļi — Atalgojums — Darba alga — Papildu piemaksa pie darba algas — Atbilstība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/92

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums – Seigneur/ECB
   (Lieta F-95/14) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Personāla komitejas locekļi - Atalgojums - Darba alga - Papildu piemaksa pie darba algas - Atbilstība)
   (2016/C 048/104)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Olivier Seigneur (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji – E. Carlini, D. Camilleri Podestà un M. López Torres, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB valdes lēmumu nepiešķirt prasītājam papildu piemaksu pie darba algas ikgadējā darba algu un prēmiju pārskata procedūrā par 2014. gadu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Centrālās bankas valdes 2014. gada 25. februāra lēmumu nepiešķirt O. Seigneur papildu piemaksu pie darba algas par 2014. gadu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Centrālā banka sedz savus, kā arī atlīdzina O. Seigneur tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 421, 24.11.2014., 63. lpp.


title: Apvienotās lietas F-14/05 un F-20/05: Civildienesta tiesas 2009. gada 18. jūnija rīkojums — Albert-Bousquet u.c. un Johansson u.c./Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/37

         Civildienesta tiesas 2009. gada 18. jūnija rīkojums — Albert-Bousquet u.c. un Johansson u.c./Komisija
   (apvienotās lietas F-14/05 un F-20/05) (1)

   2009/C 193/62

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt apvienotās lietas no reģistra.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005., 31. lpp., un C 171, 9.7.2005., 27. lpp.


title: Lieta C-31/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'économie et des finances

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. februārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Sucrerie de Toury SA/Ministre de l'économie et des finances

   (Lieta C-31/17)
   (2017/C 112/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Sucrerie de Toury SA

      Atbildētājs: Ministre de l'économie et des finances

      Prejudiciālais jautājums

   Vai uz energoproduktiem, kurus izmanto kombinētajā siltuma un elektroenerģijas ražošanā, ir attiecināma vienīgi atbrīvošanas no nodokļiem iespēja, kas paredzēta saskaņā ar Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK (1) 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu, vai attiecībā uz to šo produktu daļu, kuras patēriņš atbilst elektroenerģijas ražošanai, tie arī ietilpst šīs direktīvas 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētajā atbrīvošanas no nodokļiem pienākuma piemērošanas jomā?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).


title: Lieta C-227/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 2. jūnijā iesniedza Marie-Luise Lindorfer par 2004. gada 18. marta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-204/01 M.-L. Lindorfer pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/10

         Apelācija, ko 2004. gada 2. jūnijā iesniedza Marie-Luise Lindorfer par 2004. gada 18. marta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) spriedumu lietā T-204/01 M.-L. Lindorfer pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-227/04 P)
   (2004/C 190/17)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 2. jūnijā ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 18. marta spriedumu lietā T-204/01 M.-L.Lindorfer pret Eiropas Savienības Padomi, ko iesniedza Marie-Luise Lindorfer, ko pārstāv G. Vandersanden un L. Levi.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 18. marta spriedumu lietā T-204/01;

               —

               tā rezultātā apmierināt viņas prasījumus pirmajā instancē un tādējādi

               —

               atzīt par spēkā neesošu 2000. gada 3. novembra atbildētāja lēmumu, kas uz 5 gadiem, 5 mēnešiem un 8 dienām nosaka ikgadējās pensijas iemaksas daudzumu iesniedzējas Kopienās uzkrātajai pensijai pēc tam, kad tika pārcelta viņas pirms sākšanas strādāt Eiropas kopienu dienestā uzkrātā pensija Austrijā, un vajadzības gadījumā atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības Padomes 2001. gada 31. maija noraidošo lēmumu par prasītājas 2001. gada 2. februāra sūdzību;

               —

               uzlikt atbildētājam par pienākumu, balstoties uz atbilstošām tiesību normām, noteikt jaunas ikgadējās pensiju iemaksas iesniedzējas Kopienās uzkrātajai pensijai pēc viņas Austrijā uzkrātās pensijas pārcelšanas;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus par tiesvedību pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi EK Līguma 141. pantu, Izpildes vispārīgo noteikumu (1) 10. panta 4. punkta b) apakšpunktu, nediskriminācijas principu un pienākumu pamatot lēmumu.
   Uzskatot, ka Padome pārcelšanas formulā varēja labā ticībā ņemt vērā statistiska rakstura faktorus, kas saistīti ar personas vecumu un dzimumu, Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi nediskriminācijas principu, it īpaši, tā izpausmi vīriešu un sieviešu vienlīdzības formā. Kas attiecas uz formulu, saskaņā ar kuru pirmajā sistēmā – valsts – uzkrātā pensija tiek pārcelta uz Kopienas sistēmu, Pirmās instances tiesa uzskatīja par pamatotu ņemt vērā darbinieka dzimumu un mazāk labvēlīgā veidā attiekties pret sieviešu dzimuma darbiniekiem, un attaisnoja šādu formulu, atsaucoties uz budžeta kārtības apsvērumiem. Turklāt, Pirmās instances tiesa neievēroja savu pienākumu pamatot lēmumu, neatbildot uz iesniedzējas argumentāciju, kuras nolūks bija pierādīt to, ka budžeta līdzsvaru nevar izjaukt, ņemot vērā statistiska rakstura faktoru brīdī, kad ikgadējās pensijas iemaksas tiek pārceltas uz Kopienās uzkrāto pensiju sistēmu.
   Pirmās instances tiesa nav lēmusi par divu iespēju pastāvēšanas likumību, kur katras no tām mērķis ir izpildīt Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu, bet darīt to atšķirīgā veidā, tikpat labi ņemot vērā uzkrātās pensijas pārcelšanas datumu, kā arī datumu, kad notikusi iecelšana ierēdņa amatā. Turklāt, ņemot vērā tikai ierēdņa pamatalgu viņa pensijai un neizvērtējot arī ikgadējo pensijas iemaksu daudzumu, Pirmās instances tiesa nav atbildējusi uz prasītājas argumentu un nav ievērojusi savu pienākumu pamatot lēmumu.
   Pirmās instances tiesa izdara kļūdainus juridiskus secinājumus attiecībā uz faktiem un, jo īpaši, uz prasītājas sniegtajiem piemēriem. Pieņemot, ka dažādu valstu valūtu svārstības rodas no Kopienām neatkarīgu apstākļu dēļ, kas it nemaz neprasa šīm Kopienām uzraudzīt, jo īpaši, attiecībā uz to personālu, nediskriminācijas principa ievērošanu, un šajā lietā – saskaņā ar šo principu pieņemt noteikumus, lai valsts apdrošināšanas sistēmā uzkrātā pensija tiktu pārcelta uz Kopienās uzkrāto pensiju sistēmu. Tas, jo īpaši, nozīmē, ka Padome nevarētu piemērot konvertēšanas procentu formulas, ar kurām netiek ievērots nediskriminācijas princips. Taču šajā gadījumā tas ir konstatēts. Faktiski, piemērojot nediskriminācijas principu, naudas summas, kuras ir pārskaitītas no valsts pensijas apdrošināšanas, neatšķiras no tā, vai tās nāk no valsts ar tā saukto “vājo valūtu” vai no valsts ar tā saukto “spēcīgo valūtu”. No otras puses, Pirmās instances tiesa konstatēja, ka šo naudas summu apstrāde atšķīrās atkarībā no attiecīgās valsts līmeņa, jo pret pārskaitījumiem, kas nāca no valstīm “ar vāju valūtu”, attiecās labāk. Visbeidzot, Pirmās instances tiesa nav izvērtējusi un a fortiori pierādījusi, ar ko šī atšķirīgā attieksme būtu objektīvi attaisnojama. Fakts, ka tā rastos no Kopienu darbības neatkarīgu apstākļu dēļ, nevarētu kalpot par šādu attaisnojumu, jo Padome ir tā, kas nolēma, ka pastāv divas iespējas, un vēl aizvien ir tā, kura nosaka, kam tās tiks piemērotas.

      (1)  Padomes 1992. gada 13. jūlija lēmums par izpildes vispārīgo noteikumu noteikšanu attiecībā uz Civildienestu noteikumu VIII pielikuma 11. panta 1. un 2. punkta piemērošanu, kas atceļ ar Padomes 1994. gada 19. decembra lēmumu grozīto Padomes 1970. gada 26. janvāra lēmuma IV un V nodaļas.


title: Lieta C-356/10: Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2011. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Īrija

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/21

         Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2011. gada 22. novembra rīkojums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-356/10) (1)

   2012/C 49/36
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta)  2005. gada 15. decembrī  lietā C-253/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/21/EK — Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi — Kopējs tiesiskais regulējums — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/13

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   lietā C-253/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/21/EK - Elektronisko komunikāciju tīkli un pakalpojumi - Kopējs tiesiskais regulējums - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 36/23)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-253/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 14. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavos [G. Zavvos] un M. Šoters [M. Shotter]) pret Grieķijas Republiku (pārstāvji — N. Dafniu [N. Dafniou]), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarčiks [J. Makarczyk], tiesneši R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] un P. Kūris [P. Kūris] (referents), ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Grieķijas republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta T-325/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. augustā — Iliad u.c./Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/43

      Prasība, kas celta 2010. gada 3. augustā — Iliad u.c./Komisija
      (Lieta T-325/10)
      ()
      (2010/C 288/82)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Iliad SA (Parīze, Francija), Free infrastructure SAS (Parīze) un Free SA (Parīze) (pārstāvis — T. Cabot, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītāju prasījumi:

                  —

                  atzīt šo prasības pieteikumu par pieņemamu;

                  —

                  saskaņā ar LESD 263. pantu atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu, ar kuru apstiprināts publisks finansējums EUR 59 miljonu apmērā ļoti liela ātruma platjoslas tīkla projektam Hauts-de-Seine departamentā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7426 (1), galīgā redakcija, ar kuru atzīts, ka sabiedriskā pakalpojuma izmaksu kompensācija EUR 59 miljonu apmērā, Francijas iestādes piešķīrušas uzņēmumu grupai par ļoti liela ātruma platjoslas elektronisko sakaru tīkla izveidošanu un uzturēšanu (projekts THD 92) Hauts-de-Seine departamentā, nav valsts atbalsts.
      Savas prasības pamatojumam prasītājas izvirza trīs pamatus, kas attiecas uz:

                  —

                  LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu, jo Komisija, uzskatīdama, ka attiecīgais pasākums nav valsts atbalsts, neesot ievērojusi nevienu no četriem kritērijiem, kas noteikti spriedumā Altmark (2);

                  —

                  pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo apstrīdētajā lēmumā neesot iekļauta pietiekama informācija, kas ļautu secināt, ka ir izpildīti visi sprieduma Altmark piemērošanas nosacījumi;

                  —

                  pienākuma uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto oficiālo izmeklēšanas procedūru neizpilde, jo visas norādes, kas izriet no iepriekšējās izmeklēšanas procedūras ilguma, dokumentiem, kas liecina par veicamās izmeklēšanas apmēru un sarežģītību, un apstrīdētā lēmuma daļēji nepilnīgā un nepietiekamā satura, ilustrējot, ka Komisija esot pieņēmusi strīdīgo lēmumu, neraugoties uz to, ka tai bija jāsastopas ar būtiskām grūtībām, lai izvērtētu, vai attiecīgais pasākums ir saderīgs ar kopējo tirgu.

         (1)  Valsts atbalsts Nr. 331/2008 — Francija.

         (2)  Tiesas 2003. gada 24. jūlija spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg (Recueil, I-7747. lpp.).


title: Lietas C-338/03 izslēgšana no reģistra

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/19

         Lietas C-338/03 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 296/36)

      (tiesvedības valoda — itāļu)

   2005. gada 14. jūlijā Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-338/03 (Tribunale Civile e Penale di Perugia lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): kriminālprocess pret Rosario Alessandrello, Vicenzo Biccari, Daniel Buaron.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta C-129/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Conseil d'État (Beļģija) 2009. gada 6. aprīļa rīkojumu — Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds/Région wallonne
   (lieta C-129/09)
   2009/C 153/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Guido Durlet, Angela Verweij, Chretien Bruninx, Hans Hoff, Michel Raeds

      Atbildētājs: Région wallonne

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 1. panta 5. punktu var interpretēt tā, ka ar to no tās piemērošanas jomas ir izslēgti tādi tiesību akti kā Valonijas reģiona 2008. gada 17. jūlija dekrēts par atļaujām, kuras pamato primāri vispārējo interešu iemesli, kuros, lai piešķirtu būvatļaujas, vides atļaujas un vienreizējas atļaujas attiecībā uz darbībām un darbiem, kas tajā uzskaitīti, ir tikai paziņots, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”, un ar kuriem ir “apstiprinātas” atļaujas, attiecībā uz kurām ir norādīts, ka “primāru vispārējo interešu iemeslu pastāvēšana ir apstiprinājusies”?

               2.

                           a)

                           Vai Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu Nr. 97/11/EK (2) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Nr. 2003/35/EK (3), 1., 5., 6., 7., 8. un 10.a pantam ir pretrunā juridisks režīms, kurā tiesības īstenot projektu, kuram jāveic ietekmes novērtējums, ir piešķirtas ar tiesību aktu, kuru nevar pārsūdzēt tiesā vai citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta ar likumu, lai — pamatojoties uz materiāliem vai procesuāliem aspektiem — pārsūdzētu lēmumu, kas dod tiesības projektu īstenot?

                           b)

                           Vai 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (4), 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai — pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem — apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, uz ko attiecas 6. panta noteikumi?

                           c)

                           Vai, raugoties no 1998. gada 25. jūnijā pieņemtās Orhūsas konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, ko Eiropas Kopiena ir apstiprinājusi ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK, viedokļa, Direktīvas 85/337/EKK, kas grozīta ar Direktīvu 2003/35/EK, 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to dalībvalstīm ir uzlikts pienākums paredzēt iespēju griezties tiesā vai kādā citā neatkarīgā un objektīvā institūcijā, kas noteikta likumā, lai apstrīdētu lēmumu, darbības vai bezdarbības likumību, pamatojoties uz projektu, kuri pakļauti ietekmes novērtējumam, atļauju materiālo un procesuālo režīmu materiāliem vai procesuāliem aspektiem?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).

      (2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva 97/11/EK, ar kuru groza Direktīvu 85/337/EKK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 73, 5. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EKK un 96/61/EK (OV L 73, 5. lpp.).

      (4)  Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmums 2005/370/EK par to, ka Eiropas Kopienas vārdā noslēdz Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV L 124, 1. lpp.).


title: Lieta T-230/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Laboratorios Del Dr. Esteve /ITSB — Ester C ( ESTER-E ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ESTER-E reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka grafiska preču zīme ESTEVE — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/33

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Laboratorios Del Dr. Esteve/ITSB — Ester C (“ESTER-E”)
   (Lieta T-230/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ESTER-E” reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka grafiska preču zīme “ESTEVE” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 205/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Laboratorios Del Dr. Esteve, SA, Barselona (Spānija) (pārstāvis — K. Manhaeve, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Cita procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: The Ester C Company, Prescott (Arizona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji R. Bird, solicitor, pēc tam H. Wistam, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 17. aprīļa lēmumu (lieta R 737/2006-2) par iebildumu procesu starp Laboratorios Del Dr. Esteve, SA un The Ester C Company.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Laboratorios Del Dr. Esteve, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 199, 25.08.2007.


title: Lieta T-404/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra spriedums – Toshiba/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus — Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa daļēji bija atcēlusi sākotnējo lēmumu — Naudas sodi — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Sākumsumma — Līdzdalības pārkāpumā apmērs

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/13

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. janvāra spriedums – Toshiba/Komisija
   (Lieta T-404/12) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Projektu, kas saistīti ar gāzes izolācijas slēgiekārtām, tirgus - Lēmums, kas pieņemts pēc tam, kad Vispārējā tiesa daļēji bija atcēlusi sākotnējo lēmumu - Naudas sodi - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Sākumsumma - Līdzdalības pārkāpumā apmērs)
   (2016/C 078/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toshiba Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji – J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz un S. Sakellariou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – N. Khan un F. Ronkes Agerbeek)

      Priekšmets

   Par prasību pamatā atcelt Komisijas 2012. gada 27. jūnija Lēmumu C(2012) 4381, ar kuru tiek grozīts Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmums C(2006) 6762, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta (tagadējais LESD 101. pants) un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru, ciktāl tā adresāti ir Mitsubishi Electric Corp. un Toshiba Corp (Lieta COMP/F/39.966 – Gāzes izolācijas slēgiekārtas – Naudas sodi), un pakārtoti samazināt prasītājai uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Toshiba Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: Lieta C-129/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) 2008. gada 31. marta rīkojumu — C. Cloet un J. Cloet / Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Beļģija) 2008. gada 31. marta rīkojumu — C. Cloet un J. Cloet/Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)

   (Lieta C-129/08)
   (2008/C 142/27)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: C. Cloet un J. Cloet

      Atbildētājs: Westvlaamse Intercommunale voor Economische Expansie, Huisvestingsbeleid en Technische Bijstand CVBA (WVI)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tas ir saderīgi ar kopējo tirgu, ja Flāmu reģions/Flāmu kopiena, ko pārstāv tās vietējā pārvaldes iestāde, tas ir W.V.I., pārdodot (uzņēmumam) NV. Metafox zemesgabalus komerciālai apbūvei, 1 ha 82 a 74 m2, ir piešķīrusi tam finansiālas priekšrocības, izziņā par pārdošanu “nodoklim” norādot summu EUR 294 394,14, bet faktiski uzņēmumam samaksājot pazeminātu (pirkuma) cenu EUR 91 720,60 apmērā, kaut gan, ņemot vērā parastos nosacījumus un ražošanas un komerciālai apbūvei izmantojamu zemesgabalu vidējo vērtību, ražošanas un komerciālai apbūvei izmantojama zemesgabala pilna iepirkuma cena šajā vietā ir EUR 1 007 926,40?

               2)

               Vai Flāmu reģions/Flāmu kopiena, ko pārstāv W.V.I., ar šādu atsavināšanas pasākumu un tam sekojošo pārdošanu (uzņēmumam) NV. Metafox ir devusi priekšroku labuma guvējam NV. Metafox (konkrēti, nosakot, ka NV. Metafox ir jāmaksā pazemināta cena EUR 91 720,60 apmērā), pie tam veicot to tieši, NV. Metafox tieši piešķirot ekonomiskas priekšrocības (proti, starpību starp samaksāto cenu un izziņā kā “nodoklim” norādīto pārdošanas cenu), jo atbalstāmais uzņēmums NV. Metafox šos zemesgabalus (par šādu cenu] nebūtu varējis iegādāties nedz pie parastajiem tirgus nosacījumiem (EUR 1 007 926,40), nedz arī par kā “nodoklim” norādīto pirkuma cenu (EUR 294 394,14)?
               Vai tādēļ šādu W.V.I. īstenotu pasākumu (konkrēti, ražošanas apbūvei izmantojamu zemesgabalu pārdošanu par faktiski samaksāto pazemināto cenu) var klasificēt kā finansiālu priekšrocību piešķiršanu, kas ir pretrunā EKL 87. panta 1. punktam?

               3)

               Vai par šādu pasākumu un finansiālu priekšrocību, ko ir piešķīris Flāmu reģions/Flāmu kopiena, saskaņā ar EKL 88. panta 3. punktu ir jāziņo Eiropas Komisijai?


title: Lieta C-534/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. oktobrī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/BB construct s.r.o.

   (Lieta C-534/16)
   (2017/C 022/09)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Atbildētāja: BB construct s.r.o.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var uzskatīt par atbilstīgu Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 273. panta mērķim, proti, cīņai pret krāpšanu pievienotās vērtības nodokļa jomā, tādu valsts administratīvo procedūru, kurā tas, ka kādas juridiskās personas pašreizējais vadītājs ir bijis citas juridiskās personas – kurai ir neapmaksāts nodokļu parāds – vadītājs, saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu tiek uzskatīts par iemeslu, lai piemērotu nodokļu nodrošinājumu apmērā līdz EUR 500 000?

               2)

               Vai var uzskatīt, ka minētais nodokļu nodrošinājums apmērā līdz EUR 500 000, kā tas, kas ir piemērots pamatlietā, ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. pantā paredzētajai darījumdarbības brīvībai un netieši izraisa nodokļu maksātāja bankrota atzīšanu, ir diskriminējošs Hartas 21. panta 1. punkta izpratnē un saistībā ar PVN iekasēšanu pārkāpj ne bis in idem principu un atpakaļejoša spēka aizlieguma principu, kas minēti Hartas 49. panta 1. un 3. punktā?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-74/10: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-94/07 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) /Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-94/07 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)/Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 9. februārī iesniedza European Renewable Energies Federation ASBL (EREF)

   (Lieta C-74/10)
   2010/C 113/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (pārstāvis — J. Kuhbier, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Pirmās instances tiesas (turpmāk tekstā — “PIT”) 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-94/07 EREF/Eiropas Kopienu Komisija;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējās tiesas sestajai palātai pārskatīšanai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atzīt par spēkā neesošu PIT 2009. gada 19. novembra rīkojumu lietā T-94/07 un nodot to atpakaļ Vispārējai tiesai pārskatīšanai.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd PIT secinājumu, ka tās juriste Fouquet neesot varējusi to pārstāvēt PIT, un ka līdz ar to tās pieteikums bijis nepieņemams.
   PIT uzskata, ka, tā kā Fouquet tika iecelta par EREF direktori 2004. gada 29. jūnijā, viņu nevarēja ilgāk uzskatīt par neatkarīgu trešo personu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Fouquet neesot bijusi formāli iecelta par EREF direktori — saskaņā ar Beļģijas tiesisko regulējumu šādai iecelšanai būtu bijusi nepieciešama oficiāla reģistrācija Beļģijas kompetentajās iestādēs. Fouquet direktores statuss EREF esot bijis tikai nomināls vai ļoti ierobežotā mērā — saistīts par pārstāvības pilnvarām.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja arī apgalvo, ka ja pat tiek pieņemts, ka Fouquet direktores amats esot bijis formāla rakstura, PIT esot nepareizi piemērojusi kritērijus, novērtējot jurista kā neatkarīgas trešās personas statusu. Tiek apgalvots, ka PIT ir maldījusies gan par EREF pārstāves tiesā tiesisko situāciju, gan par patieso darbu un pienākumu pārdali starp Fouquet un EREF. Atbilstoši Vācijas tiesiskajam regulējumam Fouquet direktores amats EREF viņai būtu ļāvis pārstāvēt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesā.


title: Lieta T-385/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Transnáutica/Komisija (Muitas savienība — Kopienas ārējais tranzīts — Etilspirta un tabakas pārvadājumi uz ārvalstīm — Krāpšana — Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants — Regulas (EEK) Nr. 2454/93 905. pants — Taisnīguma klauzula — Īpašas situācijas esamība — Kopējā garantija)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/53

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Transnáutica/Komisija
   (lieta T-385/05) (1)

   (Muitas savienība - Kopienas ārējais tranzīts - Etilspirta un tabakas pārvadājumi uz ārvalstīm - Krāpšana - Pieteikums par ievedmuitas nodokļa atlaišanu - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants - Regulas (EEK) Nr. 2454/93 905. pants - Taisnīguma klauzula - Īpašas situācijas esamība - Kopējā garantija)
   2009/C 267/90
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Matosinhos (Portugāle) (pārstāvji — C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, D. Ortigão Ramos un B. Aniceto Silva, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un J. Hottiaux)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 6. jūlija lēmumu lietā REM 05/2004 attiecībā uz muitas nodevas atlaišanu un atmaksāšanu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 6. jūlija lēmumu lietā REM 05/2004;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


title: Lieta C-482/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. novembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/15

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. novembrī — Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-482/08)
   (2009/C 32/24)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — V. Jackson, pārstāvis, T. Ward, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmumu 2008/633/TI par izraudzīto dalībvalstu iestāžu un Eiropola piekļuvi Vīzu informācijas sistēmai (VIS) konsultāciju nolūkos, lai novērstu, atklātu un izmeklētu teroristu nodarījumus un citus smagus noziedzīgus nodarījumus (1);

               —

               pēc lēmuma par policijas piekļuvi VIS atcelšanas noteikt, ka tās noteikumi paliek spēkā, izņemot tos noteikumus, saskaņā ar kuriem Apvienotā Karaliste netiek iekļauta lēmuma par policijas piekļuvi VIS piemērošanā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apvienotajai Karalistei tika liegtas tiesības piedalīties lēmuma par policijas piekļuvi VIS pieņemšanā, jo Padome uzskatīja, ka šis pasākums ir uzskatāms par Šengenas acquis noteikumu, kurā Apvienotā Karaliste nepiedalās, proti, kopējās vīzu politikas papildinājumu. Līdz ar to Padome uzskata, ka lēmums Apvienotajai Karalistei nav saistošs un tai nav šis lēmums jāpiemēro.
   Apvienotā Karaliste iebilst, ka Padome nepamatoti ir secinājusi, ka lēmums ir uzskatāms par Šengenas acquis noteikumu, kurā Apvienotā Karaliste nepiedalās, papildinājumu. Lēmums par policijas piekļuvi VIS nav kopējās vīzu politikas papildinājums, bet gan policijas sadarbības pasākums. Ne lēmuma par policijas piekļuvi VIS mērķis, ne tā saturs nav saistīts ar kopējo vīzu politiku. Tas pilnībā skar vīzu iestāžu ievadītās informācijas apmaiņu ar izraudzītajām tiesībaizsardzības iestādēm un Eiropolu, lai novērstu, atklātu un izmeklētu teroristu nodarījumus un citus smagus noziedzīgus nodarījumus. Par to liecina Padomes izvēlētais juridiskais pamats, proti, LES 30. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 34. panta 2. punkta c) apakšpunkts.
   Lēmuma par policijas piekļuvi VIS atcelšana līdz ar to tiek pieprasīta, pamatojoties uz apstākli, ka Apvienotās Karalistes neiekļaušana tā pieņemšanā rada būtiskas procesuālas prasības pārkāpumu un/vai Līguma pārkāpumu LES 35. panta 6. punkta nozīmē.

      (1)  OV L 218, 129. lpp.


title: Lieta T-117/16: Prasība, kas celta 2016. gada 21. martā – Isdin/EUIPO - Spirig Pharma (“ERYFOTONA ACTINICA”)

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 21. martā – Isdin/EUIPO - Spirig Pharma (“ERYFOTONA ACTINICA”)
   (Lieta T-117/16)
   (2016/C 191/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Isdin, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal un E. Armero, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Spirig Pharma AG (Egerkingen, Šveice)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES vārdiska preču zīme “ERYFOTONA ACTINICA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 853 116

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 20. janvāra lēmums lietā R 1387/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un attiecīgajā gadījumā – otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot būtiskos izdevumus, kas ir radušies procesā Iebildumu nodaļā un EUIPO Apelācijas padomē.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padomes lēmums neapturēt procesu esot acīmredzama kļūda vērtējumā, pilnvaru nepareiza izmantošana un Regulas Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punkta, aplūkojot kopsakarā ar 50. noteikuma 1. punktu, Regulas Nr. 2868/95 52. noteikuma 1. punkta, Regulas Nr. 207/2099 75. panta, 76. panta 1. punkta un 99. panta 1. punkta pārāpums, kā arī vienlīdzības likuma priekšā, samērīguma, tiesiskās noteiktības un labas pārvaldības principu pārkāpums;

               —

               pakārtoti, Regulas Nr. 207/2099 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-34/10: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 18. oktobra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV (Direktīva 98/44/EK — 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts — Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība — Pirmšūnu iegūšana no cilvēka embrionālajām cilmes šūnām — Patentspēja — “Cilvēka embrija izmantošanas rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem” izslēgšana — Jēdzieni “cilvēka embrijs” un “izmantošana rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem” )

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/5

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 18. oktobra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Oliver Brüstle/Greenpeace eV

   (Lieta C-34/10) (1)

   (Direktīva 98/44/EK - 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts - Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība - Pirmšūnu iegūšana no cilvēka embrionālajām cilmes šūnām - Patentspēja - “Cilvēka embrija izmantošanas rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem” izslēgšana - Jēdzieni “cilvēka embrijs” un “izmantošana rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem”)
   2011/C 362/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Oliver Brüstle

      Atbildētāja: Greenpeace eV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā (OV L 213, 13. lpp.) 6. panta 1. punkta un 2. punkta c) apakšpunkta interpretācija — Pirmšūnu iegūšana zinātniskās pētniecības mērķiem no cilvēka embrionālām cilmes šūnām, kuras tiek iegūtas no blastocistas, kas jau zaudējusi savu spēju attīstīties līdz pilnvērtīgam cilvēka organismam — Šī procesa kā “cilvēka embriju izmantošanas rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem” izslēgšana no patentspējas — “Cilvēka embrija” un “izmantošanas rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem” jēdzieni

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē šādi:

                           —

                           “cilvēka embrijs” ir katra cilvēka olšūna no tās apaugļošanas stadijas, katra neapaugļota cilvēka olšūna, kurā transplantēts nobriedušas cilvēka šūnas kodols, un katra neapaugļota cilvēka olšūna, kuras dalīšanās un turpmākā attīstība tiek ierosināta partenoģenēzes ceļā;

                           —

                           valsts tiesai ir jānoskaidro, vai, ņemot vērā zinātnes attīstību, cilmes šūna, kura ir iegūta no cilvēka embrija blastocistas stadijā, ir “cilvēka embrijs” Direktīvas 98/44 6. panta 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē;

               2)

               Direktīvas 98/44 6. panta 2. punkta c) apakšpunktā noteiktā patentspējas nepieļaušana attiecībā uz cilvēka embriju izmantošanu rūpnieciskiem vai komerciāliem mērķiem attiecas arī uz izmantošanu zinātniskās pētniecības nolūkos un vienīgi to izmantošana terapeitiskos vai diagnostiskos nolūkos, ko piemēro cilvēka embrijam un kas tam ir noderīgi, var būt patenta priekšmets;

               3)

               Direktīvas 98/44 6. panta 2. punkta c) apakšpunkts nepieļauj izgudrojuma patentspēju, ja patenta pieteikuma priekšmetā minētais tehniskais paņēmiens paredz cilvēka embriju iepriekšēju iznīcināšanu vai to izmantošanu kā izejmateriālu neatkarīgi no stadijas, kurā tas notiek, pat ja pieprasītā tehniskā paņēmiena raksturojumā nav minēta cilvēka embriju izmantošana.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta C-263/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

   (Lieta C-263/15)
   (2015/C 294/28)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Pieteicējas: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. un Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai šīs lietas faktiskajos apstākļos pieteicējas rīkojas nodokļa maksātāju statusā, ievērojot, ka komercsabiedrību veiktās darbības PVN direktīvas (1) 9. panta 1. punkta interpretācija no saimnieciskās darbības jēdziena tvēruma neizslēdz pat tad, ja šīs sabiedrības komerciāla rakstura saimniecisko darbību var veikt tikai papildu kārtā?

               2)

               Vai pieteicējām esošo nodokļa maksātāju statusu ietekmē apstāklis, ka būtiska daļa no investīcijām, ko tās veic, tiek finansēta ar valsts atbalsta līdzekļiem un ka saistībā ar ekspluatāciju tās gūst ieņēmumus, iekasējot maza apmēra maksu?

               3)

               Vai gadījumā, ja uz otro jautājumu atbildams noliedzoši, ir uzskatāms, ka šī “maksa” ir atlīdzība par pakalpojumu un ka šā pakalpojuma sniegšana ir tieši saistīta ar atlīdzības samaksu?

               4)

               Vai pieteicēju veiktā investīciju ekspluatācija ir pakalpojumu sniegšana PVN direktīvas 24. panta izpratnē vai arī nav uzskatāma par pakalpojumu sniegšanu tāpēc, ka tiek izpildīts likumisks pienākums?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-84/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/21

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. februārī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-84/07)
   (2007/C 95/37)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un H. Støvlbæk, pārstāvji)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika ar zemāk minētajiem tiesību aktiem nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/51/EEK par otro vispārējo sistēmu profesionālās izglītības un mācību atzīšanai, lai papildinātu Direktīvu 89/48/EEK (1), 3. pants, 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. pants;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbilstoši Komisijas uzskatiem Grieķijas Republika atsakās izskatīt un atzīt tādus okulistu diplomus, kurus ir izdevusi Itālijas izglītības iestāde, balstoties uz frančīzes vienošanos, kas noslēgta ar Grieķijas izglītības iestādi.
   Komisija apgalvo, ka pamatfakts, ka Grieķijas iestādes var noteikt, vai diploms dod pieeju attiecīgajai profesijai un noteikt, vai attiecīgais diploms ir izsniegts, balstoties uz frančīzes vienošanos, neattiecas uz tā atzīšanu, ko veic Grieķijas iestādes. Direktīva 92/51 šajā sakarā neparedz šādu atšķiršanu. Tāpat Komisija apgalvo, ka šis strīds neskar EKL 149. un 150. pantu vai Grieķijas Konstitūcijas 6. pantu, tā kā diplomus likumīgi izsniedza Itālijas izglītības iestādes, nevis Grieķijas iestādes, ar kurām Itālijas iestādes noslēdza frančīzes vienošanās par izglītības diplomu piešķiršanu.
   Balstoties uz šiem pamatojumiem, Grieķijas iestāžu atteikums izskatīt un atzīt minētos Itālijas diplomus pārkāpj Direktīvas 92/51 3. un 12. pantu. Turklāt, pēc Komisijas uzskatiem un kā tas izriet no pamatotām sūdzībām, Grieķijas iestādes pieprasīja sūdzību iesniedzējiem, kuri atzīšanai iesniedza Itālijā iegūtu okulistu diplomu, veikt pielīdzināšanas kursus. Komisija uzskata, ka šāds pielīdzināšanas kurss pārkāpj Direktīvas 92/51 4. panta 19. punkta b) apakšpunktu, saskaņā ar kuru Grieķijas iestādēm ir jādod ārvalstniekiem, kas iesniedz lūgumu, iespēju izvēlēties pielīdzināšanas kursu vai zināšanu pārbaudi.

      (1)  OV L 209, 24.7.1992., 25.-45. lpp.


title: Lieta C-42/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Nekustamā īpašuma noma — Elektrības, siltuma un ūdens piegāde, kā arī atkritumu savākšana — Līgums starp iznomātāju un šo preču un pakalpojumu piegādātājiem — Nomniekam piegādāti pakalpojumi, kas uzskatāmi par tādiem, ko veicis iznomātājs — Kopējie izdevumi — Nodokļa bāzes noteikšana — Iespēja kopējos izdevumus iekļaut nomas pakalpojumu nodokļa bāzē — Darījums, kurā ietilpst viens vienīgs pakalpojums vai vairāki neatkarīgi pakalpojumi

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/11

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. aprīļa spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Minister Finansów/Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

   (Lieta C-42/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Nekustamā īpašuma noma - Elektrības, siltuma un ūdens piegāde, kā arī atkritumu savākšana - Līgums starp iznomātāju un šo preču un pakalpojumu piegādātājiem - Nomniekam piegādāti pakalpojumi, kas uzskatāmi par tādiem, ko veicis iznomātājs - Kopējie izdevumi - Nodokļa bāzes noteikšana - Iespēja kopējos izdevumus iekļaut nomas pakalpojumu nodokļa bāzē - Darījums, kurā ietilpst viens vienīgs pakalpojums vai vairāki neatkarīgi pakalpojumi)
   (2015/C 198/14)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, kas grozīta ar Padomes 2009. gada 22. decembra Direktīvu 2009/162/ES, 14. panta 1. punkts, 15. panta 1. punkts un 24. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nekustamā īpašuma nomas gadījumā elektrības, siltuma un ūdens piegāde, kā arī atkritumu pārvaldes pakalpojumi, ko nomniekam, kurš šīs preces uz pakalpojumus izmanto nepastarpināti, sniedz trešās personas, ir jāuzskata, ka tos ir sniedzis iznomātājs, ja viņš ir noslēdzis līgumus par šo pakalpojumu piegādi un ja viņš tikai pāradresē izmaksas nomniekam;

               2)

               minētā direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka nekustamā īpašuma noma un tai klātpievienotā ūdens, elektrības un siltuma piegāde, kā arī atkritumu savākšana principā būtu jāuzskata par vairākiem atsevišķiem un neatkarīgiem pakalpojumiem, kas no PVN viedokļa būtu jāvērtē atsevišķi, ja vien darījuma sastāvdaļas, ieskaitot tās, kas raksturo līguma noslēgšanas ekonomisko pamatojumu, ir tik cieši saistītas, ka tās objektīvi veido vienu ekonomiski nedalāmu pakalpojumu, kura sadalīšana būtu mākslīga;

               3)

               Iesniedzējtiesai ir jāveic vajadzīgais vērtējums, ņemot vērā visus tos apstākļus, kādos noma ir spēkā, un tai klātpievienotos pakalpojumus, it īpaši paša līguma saturu.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta C-138/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Naime Dogan /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. martā iesniedza Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) — Naime Dogan/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-138/13)
   2013/C 171/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Naime Dogan

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1963. gada 2. septembra Līguma par Eiropas Ekonomikas Kopienas un Turcijas asociācijas izveidi 1970. gada 23. novembra Papildu protokola attiecībā uz asociācijas pārejas posmu (“PP”) 41. panta 1. punktam ir pretrunā pirmo reizi pēc minēto noteikumu stāšanās spēkā ieviesta valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka nosacījums Turcijas valstspiederīgā ģimenes locekļa, kurš juridisko statusu izmanto saskaņā ar PP 41. panta 1. punktu, pirmreizējai ieceļošanai ir tāds, ka ģimenes loceklis pirms ieceļošanas pierāda savu prasmi elementāri saprasties vācu valodā?

               2)

               Vai Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvas 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes atkalapvienošanos (1) 7. panta 2. punkta pirmā daļa ir pretrunā 1. jautājumā minētajai valsts tiesību normai?

      (1)  OV L 251, 12. lpp.


title: Lieta T-202/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”)
   (Lieta T-202/15)
   (2015/C 198/62)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “WORLD OF BINGO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 669 396

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 23. februāra lēmums lietā R 1899/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-148/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. aprīlī — Beifa Group /ITSB — Schwan-STABILO Schwanhäußer (rakstāmlietu dizains)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. aprīlī — Beifa Group/ITSB — Schwan-STABILO Schwanhäußer (rakstāmlietu dizains)
   (Lieta T-148/08)
   (2008/C 142/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beifa Group Co. Ltd, (iepriekš — Ningbo Beifa Group Co. Ltd) Zheijiang (Ķīna) (pārstāvji — R. Davis, Barrister un N. Cordell, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Schwan-STABILO Schwanhäußer GmbH & Co KG, Heroldsberg (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju tresās padomes 2008. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1352/2006-3;

               —

               nodot lietu atpakaļ Anulēšanas nodaļai, lai tālāk izvērtētu pieteikumā pat atzīšanu par spēkā neesošu izvirzītos jautājumus; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas reģistrētais dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: preces “rakstāmlietas” dizainparaugs — reģistrētais Kopienas dizainparaugs Nr. 352315-0007

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: otra Lietas dalībniece procesā Apelāciju padomē

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts grafiska preču zīme, kas attēlo rakstāmlietu; reģistrēta 2006. gada 14. decembrī attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 16. klasē — reģistrācijas numurs DE 30045470

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto dizainparaugu par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju trešā padome piemērojusi nepareizu kritēriju, lai izlemtu, vai, kā tiek prasīts, prasītāja izmantojusi preču zīmi; Apelāciju trešajai padomei esot bijis jāizvērtē, vai otra procesa dalībniece preču zīmi izmantojusi gan Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta izpratnē, gan Vācijas tiesiskā regulējuma izpratnē; nonākot pie sava lēmuma atbilstoši Padomes Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunktam, Apelāciju trešajai padomei esot bijis jāizmanto preču zīmes tiesību pārkāpuma kritēriji atbilstoši Vācijas tiesiskajā regulējumā apstiprinātajam.


title: Lieta C-503/07 P: Tiesas 2008. gada 8. aprīļa rīkojums — Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH / Fels-Werke GmbH , Spenner-Zement GmbH & Co. KG , Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Direktīva 2003/87/EK — Siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma — Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole — Vācijas Federatīvā Republika — Kvotu piešķiršana — Laikposms no 2008. līdz 2012. gadam — Nosacījumi — Individuāla skaršana — Nepieņemamība — Tiesības tikt uzklausītam tiesā — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu)

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/10

         Tiesas 2008. gada 8. aprīļa rīkojums — Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-503/07 P) (1)

   (Apelācija - Direktīva 2003/87/EK - Siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole - Vācijas Federatīvā Republika - Kvotu piešķiršana - Laikposms no 2008. līdz 2012. gadam - Nosacījumi - Individuāla skaršana - Nepieņemamība - Tiesības tikt uzklausītam tiesā - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu)
   (2008/C 142/15)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (pārstāvji — H. Posers [H. Posser] un S. Altenšmits [S. Altenschmidt], Rechtsanwälte)

      Pretējās puses procesā: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — U. Velkers [U. Wölker])
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 11. septembra spriedumu lietā T-28/07 Fels-Werke u.c./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa atzina kā nepieņemamu prasību daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju kvotu tirdzniecībai, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniedza par laikposmu no 2008. līdz 2012. gadam atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvai 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.) — Prasība, lai apstrīdētais lēmums skartu individuāli — Tiesības tikt uzklausītam tiesā un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 64, 8.3.2008.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 6, 10.1.2009 .

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/1

         (2009/C 19/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 6, 10.1.2009.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 327, 20.12.2008.

      OV C 313, 6.12.2008.

      OV C 301, 22.11.2008.

      OV C 285, 8.11.2008.

      OV C 272, 25.10.2008.

      OV C 260, 11.10.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Tiesas spriedums (sestā palāta)  2005. gada 15. decembrī  lietā C-33/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/60/CE — Kopienas ūdens resursu politika — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/9

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 15. decembrī
   lietā C-33/05 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/60/CE - Kopienas ūdens resursu politika - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 48/18)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-33/05 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2005. gada 31. janvārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāves — J. Hottiaux un S. Pardo Quintillán) pret Beļģijas Karalisti (pārstāvis — M. Wimmer), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Malenovský, tiesneši J.-P. Puissochet un A. Ó Caoimh (referents), ģenerāladvokāts P. Léger, sekretārs R. Grass, 2005. gada 15. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvu 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, attiecībā uz Briseles galvaspilsētas reģionu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta T-307/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – TechnoCompound /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – TechnoCompound/Komisija
   (Lieta T-307/14)
   2014/C 223/58
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TechnoCompound GmbH (Bad Sobernheim, Vācija) (pārstāvji –D. Greinacher, J. Martin un B. Scholtka, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. panta pirmajai daļai atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu uzsākt pret Vācijas Federatīvo Republiku oficiālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un elektroenerģijai no metāna atbilstoši Likumam par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; EEG) un EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem – Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), kas publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2014. gada 7. februārī (OV C 37, 73. lpp.), ciktāl Komisija ir kvalificējusi EEG 40. un 41. pantā paredzēto īpašo kompensācijas režīmu par valsts atbalstu LESD 107. panta izpratnē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Tiesas Reglamenta 87. panta 3. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta pārkāpums
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini ir kvalificējusi atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, izmantojot piemaksu sistēmu, un īpašo kompensācijas režīmu EEG piemaksas samazināšanai par valsts atbalstu un tādējādi tai nebija jāuzsāk oficiālā izmeklēšanas procedūra.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, sākotnēji izvērtējot to, vai īpašais kompensācijas režīms ir uzskatāms par atbalstu, jo īpašais kompensācijas režīms kā izņēmums no EEG piemaksas nepiešķir nekādas priekšrocības, ko energoietilpīgie lietotāji nebūtu varējuši iegūt parastajos tirgus apstākļos.

                           —

                           Prasītāja arī apgalvo, ka nav tikuši skarti valsts līdzekļi. Tā kā ienākumi no EEG piemaksas nav uzskatāmi par valsts līdzekļiem, valsts līdzekļi nevar būt skarti arī ar energoietilpīgiem lietotājiem paredzēto izņēmumu.

                           —

                           Prasītāja tāpat apgalvo, ka īpašais kompensācijas režīms nav arī atzīstams par konkurences izkropļojumu. Ar to esot radīti konkurences nosacījumi, kas pastāvētu arī bez EEG piemaksas.

               2.

               Otrais pamats: tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums
               Prasītāja apgalvo, ka Komisija, pieņemot lēmumu, ir pārkāpusi arī tiesiskās paļāvības aizsardzības principu. Vācijas tiesiskais regulējums atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas atbalstam jau esot ticis padziļināti izvērtēts no valsts atbalsta tiesību viedokļa. Šī izvērtējuma ietvaros Komisija 2002. gadā esot nonākusi pie secinājuma, ka ar šo tiesisko regulējumu nav saistīts nekāds valsts līdzekļu piešķīrums. Tā kā ar 2012. gada EEG šajā ziņā nav ieviesti nekādi būtiski grozījumi salīdzinājumā ar tobrīd pastāvošo tiesisko situāciju, attiecīgajiem saimnieciskās darbības subjektiem nebija jārēķinās ar jaunu izvērtēšanu, bet tie varēja paļauties uz tiesiskā regulējuma uzturēšanu spēkā.

               3.

               Trešais pamats: pilnvaru nepareiza izmantošana
               Visbeidzot prasītāja uzskata, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi pilnvaras, kas tai ir piešķirtas LESD 107. un 108. pantā. Uzsākot izmeklēšanas procedūru, Komisijas pamatmērķis galvenokārt ir bijis atbalsta atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai saskaņošana. Šis pamatmērķis esot atspoguļots arī jauno pamatnostādņu vides un enerģijas atbalstam projektā, kurā Komisija pirmo reizi ir noteikusi detalizētu tiesisko regulējumu attiecībā uz atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai. Lai panāktu saskaņošanu, Komisijai tomēr būtu bijis jāpiemēro šim mērķim paredzēto tiesību aktu tuvināšanas procedūru atbilstoši LESD 116. un 117. pantam.


title: Lieta T-167/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. martā  – Søndagsavisen A/S /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/13

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. martā – Søndagsavisen A/S/Komisija
   (Lieta T-167/14)
   2014/C 223/17
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Søndagsavisen A/S (Søborg, Dānija) (pārstāvji –M. Honoré un C. Fornø, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 20. novembra lēmumu necelt iebildums pret Dānijas producēšanas un inovāciju atbalstu drukātajai presei (SA.36366);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja, kas ir atbalsta saņēmēju konkurente, apgalvo, ka Komisijai būtu bijis jākonstatē, ka bija šaubas par paziņotā pasākuma saderīgumu ar kopējo tirgu, un ka Komisijai tādēļ būtu bijis jāpieņem lēmums sākt oficiālās izmeklēšanas procedūru: skat. LESD 108. panta 2. punktu un procesuālās regulas 4. panta 4. punktu. (1) To neizdarot, Komisija nav ievērojusi prasītājas procesuālās tiesības saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.
   Lai pamatotu savu argumentu, ka pastāvēja pamatotas šaubas par shēmas saderīgumu ar iekšējo tirgu, prasītāja izvirza trīs pamatus:

               —

               Komisija nav pilnībā izvērtējusi, vai shēma bija atbilstoša, lai nodrošinātu ziņu satura, kas sniegts Dānijas iedzīvotājiem, izplatīšanu, tādējādi atbalstot demokrātisko procesu;

               —

               apstrīdētajā lēmumā katrā ziņā nav sniegts pietiekams pamatojums saistībā ar atbilstību; un

               —

               Komisija nav ņēmusi vērā šīs shēmas izraisītās konkurenci kropļojošās sekas attiecībās starp bezmaksas laikrakstiem un maksas laikrakstiem.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus līguma par Eiropas savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-411/13: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta rīkojums – T & L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/60

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. marta rīkojums – T & L Sugars un Sidul Açúcares/Komisija
   (Lieta T-411/13) (1)

   (2017/C 144/84)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta F-44/10: Civildienesta tiesas 2010. gada 24. novembra rīkojums — Lebedef /Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/69

         Civildienesta tiesas 2010. gada 24. novembra rīkojums — Lebedef/Komisija
   (Lieta F-44/10) (1)

   ()
   2011/C 30/137
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 209, 31.07.2010., 56. lpp.


title: Lieta C-46/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. janvārī iesniedza Højesteret (Dānija) — Viking Gas A/S/BP Gas A/S

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. janvārī iesniedza Højesteret (Dānija) — Viking Gas A/S/BP Gas A/S

   (Lieta C-46/10)
   2010/C 80/35
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Viking Gas A/S

      Atbildētāja: BP Gas A/S

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (1), 5. panta, skatot to kopsakarā ar 7. pantu, ir interpretējams tādējādi, ka sabiedrība B, uzpildot ar gāzi sabiedrības A ražotos gāzes balonus, kurus tā pēc tam pārdod, būtu sodāma par preču zīmes pārkāpšanu, ja pastāv šādi apstākļi:

                           1)

                           A pārdod gāzi tā dēvētajos īpaša dizainparauga saliktajos balonos, kas ir reģistrēti, proti, kā reģistrēts dizainparaugs kā Dānijas preču zīme un EK preču zīme. A nav šo dizainparaugu īpašnieks, bet tam ir ekskluzīva atļauja tos lietot Dānijā un tam ir tiesības uzsākt tiesvedību par pārkāpumiem Dānijā.

                           2)

                           Pirmo reizi iegādājoties ar gāzi pildītu salikto balonu no viena no A izplatītājiem, patērētājs samaksā arī par balonu, kurš tādējādi kļūst par patērētāja īpašumu.

                           3)

                           A atkārtoti uzpilda saliktos balonus, kad patērētājs vēršas tieši pie kāda no A izplatītājiem un, samaksājot par gāzi, tā tukšais saliktais balons tiek samainīts pret līdzīgu balonu, kuru ir uzpildījusi A.

                           4)

                           B komercdarbība ietver gāzes balonu, tajā skaitā salikto balonu, uz kuriem attiecas 1. jautājumā minētais reģistrētais dizainparaugs, atkārtotu uzpildīšanu, kad patērētājs vēršas tieši pie izplatītāja, kuru tas asociē ar B, un, samaksājot par gāzi, tā tukšais saliktais balons tiek samainīts pret līdzīgu balonu, kuru ir uzpildījusi B.

                           5)

                           Kad B ir uzpildījusi attiecīgos gāzes balonus ar gāzi, baloniem tiek uzlīmētas etiķetes, norādot, ka uzpildīšanu ir veicis B?

               2)

               Ja pieņem, ka patērētājiem kopumā radīsies iespaids, ka starp B un A ir saikne, vai tam ir nozīme, atbildot uz 1. jautājumu?

               3)

               Ja atbildes uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai rezultāts atšķirtos, ja saliktajiem baloniem — neskatoties uz to, ka uz tiem attiecas reģistrēts dizainparaugs — būtu piestiprināta (uzspiesta) arī A reģistrēta grafiska un/vai vārdiska [preču] zīme, kura būtu redzama neatkarīgi no B uzlīmētajām etiķetēm?

               4)

               Apstiprinošas atbildes uz 1. vai 3. jautājumu gadījumā, vai rezultāts atšķirtos, ja pieņemtu, ka attiecībā uz cita veida baloniem, uz kuriem neattiecas minētais reģistrētais dizainparaugs un kuriem ir piestiprināta A vārdiska un/vai grafiska [preču] zīme, A gadiem ir piekritusi un turpina piekrist, tam, ka balonu atkārtotu uzpildīšanu veic citas sabiedrības?

               5)

               Apstiprinošas atbildes uz 1. vai 3. jautājumu gadījumā, vai rezultāts atšķirtos, ja pats patērētājs vēršas tieši pie B un tajā:

                           a)

                           samaksājot par gāzi, tukšais saliktais gāzes balons tiek apmainīts pret līdzīgu balonu, kuru ir uzpildījusi B, vai

                           b)

                           samaksājot saņem ar gāzi uzpildītu saliktu balonu, kuru viņš pats ir nodevis?

      (1)  OV 1989 L 40, 1. lpp.


title: Lieta F-36/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. martā — Schell /Komisija

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/40

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. martā — Schell/Komisija
   (Lieta F-36/08)
   (2008/C 142/75)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arno Schell, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasītāja karjeras attīstības ziņojuma atcelšana par laika periodu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim un viņa 2007. gada paaugstināšanas amatā ziņojuma atcelšana.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laika periodu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim un atcelt viņa 2007. gada paaugstināšanas amatā ziņojumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-217/14: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. aprīļa rīkojums – Eiropas Komisija/Īrija, personas, kas iestājās lietā: Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/21

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 14. aprīļa rīkojums – Eiropas Komisija/Īrija, personas, kas iestājās lietā: Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-217/14) (1)

   (2015/C 213/36)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta C-100/16 P: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Grieķijas Republika, Eiropas Komisija Apelācija — Valsts atbalsts — Raktuvju nodošana par zemāku cenu nekā reālā tirgus vērtība — Nodošanas darījuma atbrīvošana no nodokļiem — Piešķirtās priekšrocības apmēra novērtējums

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/12

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 9. marta spriedums – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou/Grieķijas Republika, Eiropas Komisija
   (Lieta C-100/16 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Raktuvju nodošana par zemāku cenu nekā reālā tirgus vērtība - Nodošanas darījuma atbrīvošana no nodokļiem - Piešķirtās priekšrocības apmēra novērtējums)
   (2017/C 144/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējsa: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (pārstāvji – V. Christianos un I. Soufleros, dikigoroi)

      Pārējās lietas dalībnieces: Grieķijas Republika, Eiropas Komisija (pārstāvji – É. Gippini Fournier un A. Bouchagiar)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 9. decembra spriedums Grieķija un Ellinikos Chrysos/Komisija (T-233/11 un T-262/11, EU:T:2015:948) tiek atcelts, ciktāl šajā spriedumā tā nav atbildējusi uz Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou argumentu par mērķi, kura dēļ 2004. gadā tika sagatavots ekspertīzes atzinums par Kasandras (Grieķija) raktuvju novērtējumu;

               2)

               pārējā daļā prasība tiek noraidīta;

               3)

               Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou prasība atcelt Komisijas 2011. gada 23. februāra Lēmumu 2011/452/ES par valsts atbalstu C 48/08 (ex NN 61/08), ko Grieķija piešķīrusi uzņēmumam Ellinikos Chrysos AE, tiek noraidīta;

               4)

               Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta F-126/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. septembra spriedums — De Brito Sequeira Carvalho /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Disciplinārie pasākumi — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Rājiens — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants — Civildienesta noteikumu 22.a pants)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. septembra spriedums — De Brito Sequeira Carvalho/Komisija
   (Lieta F-126/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Disciplinārie pasākumi - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Rājiens - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 25. pants - Civildienesta noteikumu 22.a pants)
   2013/C 352/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José António de Brito Sequeira Carvalho (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — M. Boury, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Baquero Cruz un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ciktāl ar to prasītājam piemēro disciplinārsodu rājiena formā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J. A. de Brito Sequeira Carvalho sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012., 31. lpp.


title: Lieta C-68/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Koninklijke Coöperatie Cosun UA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Cukurs — Regulas (EEK) Nr. 1785/81 26. pants un Regulas (EEK) Nr. 2670/81 3. pants — Maksājums, kas jāveic par iekšējā tirgū realizētu C cukuru — Pieteikums par atbrīvojumu — Regulas (EEK) Nr. 1430/79 13. pantā paredzētā taisnīguma klauzula — Importa vai eksporta nodokļu jēdziens — Vienlīdzības un tiesiskās drošības princips — Taisnīgums)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/8

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 26. oktobrī — Koninklijke Coöperatie Cosun UA pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-68/05 P) (1)

   (Apelācija - Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Cukurs - Regulas (EEK) Nr. 1785/81 26. pants un Regulas (EEK) Nr. 2670/81 3. pants - Maksājums, kas jāveic par iekšējā tirgū realizētu C cukuru - Pieteikums par atbrīvojumu - Regulas (EEK) Nr. 1430/79 13. pantā paredzētā taisnīguma klauzula - “Importa vai eksporta nodokļu” jēdziens - Vienlīdzības un tiesiskās drošības princips - Taisnīgums)
   (2006/C 326/17)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Koninklijke Coöperatie Cosun UA (pārstāvji — M. Slotbūms [M. Slotboom] un N. J. Helders [N. J. Helder], advocaten)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Lūiss [X. Lewis], pārstāvis, F. Taitshāfers [F. Tuytschaever], advocaat)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 7. decembra spriedumu lietā T-240/02 Koninklijke Coöperatie Cosun/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi lūgumu atcelt Komisijas 2002. gada 2. maija lēmumu REM 19/01, ar ko par nepieņemamu tika atzīts pieteikums par atbrīvojumu no importa nodokļiem, kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja vārdā bija iesniegusi Nīderlandes Karaliste
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Koninklijke Coöperatie Cosun UA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.