title: Lieta T-76/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. februārī — E.I. du Pont de Nemours un citi/Komisija

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/22

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. februārī — E.I. du Pont de Nemours un citi/Komisija
   (Lieta T-76/08)
   (2008/C 116/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: E.I. du Pont de Nemours and Company, Wilmington (Amerikas Savienotās Valstis), DuPont Performance Elastomers LLC, Wilmington (Amerikas Savienotās Valstis), DuPont Performance Elastomers SA, Ženēva (Šveice) (pārstāvji — J. Boyce un A. Lyle Smythe, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1.b pantu tiktāl, ciktāl tajā konstatēts, ka E.I.DuPont piedalījās pārkāpumā;

               —

               atcelt lēmuma 2.b pantu tiktāl, ciktāl ar to E.I.DuPont ir uzlikts maksāt naudas sodu;

               —

               samazināt ar lēmuma 2.b pantu prasītājiem uzliktos naudas sodus; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt savus un prasītājiem radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 5. decembra Lēmumu C(2007)5910 galīgajā redakcijā (lieta COMP/F/38.629 — Holoprēna kaučuks), ciktāl Komisija tajā atzīst, ka prasītāji kopā ar citiem uzņēmumiem, esot vienas un ilgstošas vienošanās dalībnieki un/vai piedaloties saskaņotās darbībās holoprēna kaučuka nozarē, ir pārkāpuši EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma 53. pantu.
   Lai pamatotu savu prasību, prasītāji norāda, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, tiesību piemērošanā un nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu:

               —

               atzīstot, ka prasītājs E.I.DuPont ir atbildīgs par kopuzņēmuma DuPont Dow Elastomers aizliegto vienošanos laikā, kad prasītājs E.I.DuPont bija nodevis DuPont Dow Elastomers visu savu elastomēra, ieskaitot holoprēna kaučuku, uzņēmumu;

               —

               uzliekot E.I.DuPont naudas sodu par laika posmu pirms tas bija nodevis DuPont Dow Elastomers visu savu elastomēra uzņēmumu, lai gan noilgums liedz Komisijai tā rīkoties;

               —

               pieņemot lēmumu pret E.I.DuPont šajā lietā, nepierādot leģitīmas intereses;

               —

               nepierādot, ka Bayer un DuPont Dow Elastomers ir panākuši vienošanos vai uzņēmušies saistības par ražotni;

               —

               pielietojot ilguma reizinātāju 6,5, kas pielīdzināts sešiem gadiem un sešiem pilniem mēnešiem, lai gan DuPont Dow Elastomers dalības ilgums bija tikai seši gadi un viens pilns mēnesis;

               —

               nepiešķirot prasītājiem maksimāli pieļauto 30 % sadarbības atlaidi;

               —

               uzskatot, ka DuPont Dow Elastomers darbinieks ir neatļautās vienošanās dalībnieks.


title: Lieta C-547/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. oktobrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil un Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. oktobrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil un Antonio Ferrándiz González/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

   (Lieta C-547/16)
   (2017/C 022/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Gasorba S.L., Josefa Rico Gil un Antonio Ferrándiz González

      Atbildētāja: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (1), 16. pantu (“Vienāda Kopienas konkurences tiesību aktu piemērošana”) Komisijas 2006. gada 12. aprīļa Lēmums [2006/446/EK (2)] par procesu saskaņā ar EK līguma 81. pantu (Lieta COMP/B-1/38.348 – Repsol CPP) liedz valsts tiesai iespēju līgumus, uz kuriem šis lēmums attiecas, atzīt par spēkā neesošiem ekskluzīvās piegādes termiņa ilguma dēļ, lai arī tā var šos līgumus atzīt par spēkā neesošiem kādu citu iemeslu dēļ, piemēram, ja piegādātājs nosaka pircējam (vai tālākpārdevējam) minimālās mazumtirdzniecības cenas?

               2)

               Vai šajā gadījumā var uzskatīt, ka ilgtermiņa līgumiem, uz kuriem attiecas saistību lēmums, šā lēmuma dēļ ir piešķirts individuāls atbrīvojums saskaņā ar LESD 101. panta 3. punktu?

      (1)  OV 2003, L 1, 1. lpp.

      (2)  OV 2006, L 176, 104. lpp.


title: Lieta T-68/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Novartis /ITSB ( “CARE TO CARE” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARE TO CARE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/20

      Vispārējās tiesas 2014. gada 23. janvāra spriedums — Novartis/ITSB (“CARE TO CARE”)
      (Lieta T-68/13) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARE TO CARE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2014/C 71/36)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis — M. Douglas, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — M. Rajh un J. Crespo Carrillo)

         Priekšmets

      Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumu lietā R 953/2012-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “CARE TO CARE” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Novartis AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 108, 13.4.2013.


               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/2

         Tiesnešu sadalījums palātās, kurās ir trīs tiesneši
   (2008/C 301/03)
   2008. gada 30. septembra sēdē Tiesa nolēma tiesnešus palātās sadalīt šādi:
   Piektā palāta
   M. Ilešičs, priekšsēdētājs
   A. Ticano [A. Tizzano], E. Borgs Bartets [E. Borg Barthet], E. Levits, Ž. Ž. Kasels [J.-J. Kasel], tiesneši
   Sestā palāta
   Ž. K. Bonišo, priekšsēdētājs
   K. Šīmans [K. Schiemann], J. Makarčiks [J. Makarczyk], P. Kūris [P. Kūris], L. Bejs Larsens [L. Bay Larsen], K. Toadere [C. Toader], tiesneši
   Septītā palāta
   A. O'Kīfs, priekšsēdētājs
   H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], J. Klučka [J. Klučka], U. Lehmuss [U. Lõhmus], P. Linda [P. Lindh], A. Arabadžijevs [A. Arabadjiev], tiesneši
   Astotā palāta
   T. fon Danvics, priekšsēdētājs
   R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis], J. Malenovskis [J. Malenovský], tiesnieši


title: Lieta T-365/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Bateaux Mouches /ITSB — Castanet ( BATEAUX MOUCHES ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme BATEAUX MOUCHES — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 51. panta 1. punkts — Izmantojot iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts un 51. panta 2. punkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Bateaux Mouches/ITSB — Castanet (“BATEAUX MOUCHES”)
   (Lieta T-365/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “BATEAUX MOUCHES’ - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 51. panta 1. punkts - Izmantojot iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts un 51. panta 2. punkts)
   (2009/C 32/53)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Compagnie des bateaux mouches SA, Parīze (Francija) (pārstāvis — D. de Leusse, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Jean-Noël Castanet, Minhene (Vācija) (pārstāvis — J. Suzler, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība, kas iesniegta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 7. septembra lēmumu lietā R 1172/2005-1 attiecībā uz spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp Jean-Noël Castanet un Compagnie des bateaux mouches SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Compagnie des bateaux mouches SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta T-106/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Synergy Hellas/Komisija Šķīrējklauzula — Sestā un septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu jomā — Līgumu priekšlaicīga izbeigšana — Tiesiskā paļāvība — Samērīgums — Labticība — Ārpuslīgumiskā atbildība — Prasības pārkvalificēšana — Prasību saistībā ar līgumisku un ārpuslīgumisku zaudējumu atlīdzību līdzāspastāvēšana — Agrīnās brīdināšanas sistēma (ABS) — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Cēloņsakarība

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/17

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Synergy Hellas/Komisija
   (Lieta T-106/13) (1)

   (Šķīrējklauzula - Sestā un septītā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu jomā - Līgumu priekšlaicīga izbeigšana - Tiesiskā paļāvība - Samērīgums - Labticība - Ārpuslīgumiskā atbildība - Prasības pārkvalificēšana - Prasību saistībā ar līgumisku un ārpuslīgumisku zaudējumu atlīdzību līdzāspastāvēšana - Agrīnās brīdināšanas sistēma (ABS) - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Cēloņsakarība)
   (2016/C 007/23)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – M. Angelopoulos un K. Damis, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un A. Sauka, piedaloties L. Athanassiou un G. Gerapetritis, avocats)

      Priekšmets

   Prasības sakarā ar līgumisku un ārpuslīgumisku zaudējumu atlīdzību, kas iesniegtas saistībā ar vairāku līgumu, kurus Komisija ir noslēgusi ar prasītāju sestajā un septītajā pamatprogrammā attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus, izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-304/10: Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/22

         Prasība, kas celta 2010. gada 22. jūnijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-304/10)
   ()
   2010/C 246/38
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Wilderspin un D. Milanowska)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/82/EK par pārvadātāju pienākumu darīt zināmus datus pasažieriem (1) prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot šos aktus Komisijai, Polijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2004/82 transponēšanai beidzās 2006. gada 5. septembrī.

      (1)  OV L 261, 24. lpp.


title: Lieta F-80/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — Gomes Moreira /ECDC (Civildienests — Pagaidu darbinieks — Priekšlaicīga uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma izbeigšana — Uzticības saiknes zudums — Disciplinārais pārkāpums)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/20

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — Gomes Moreira/ECDC
   (Lieta F-80/11) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Priekšlaicīga uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma izbeigšana - Uzticības saiknes zudums - Disciplinārais pārkāpums)
   2013/C 377/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Joaquim Paulo Gomes Moreira (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abrau Caldas, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (pārstāvji — sākotnēji A. Ammon, vēlāk R. Trott, D. Waelbroek un A. Duron, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu izbeigt prasītāja darba līgumu disciplinārpārkāpumu dēļ un atlīdzināt summu par apgalvoto nodarīto materiālo un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2010. gada 11. oktobra lēmumu daļā, kurā prasītājs atstādināts no amata;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 319, 29.10.2011., 30. lpp.


title: Lieta T-319/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Drogenhilfe Köln Projekt /ITSB ( “Rauschbrille” )

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/38

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Drogenhilfe Köln Projekt/ITSB (“Rauschbrille”)
   (Lieta T-319/14)
   2014/C 212/49
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – V. Schoene, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 1356/2013-1 un nodot lietu Birojam jaunai izskatīšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Rauschbrille” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 41. un 44. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-346/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-346/13)
   2013/C 245/19
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, X. Basakou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 2436) (OV L 123, 11. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Grieķijas Republiku, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Runājot par finanšu korekcijām, kuras ir paredzētas apstrīdētajā Komisijas 2013. gada 2. maija īstenošanas lēmumā, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 2436) (OV L 123, 11. lpp.), ciktāl šajā lēmumā Grieķijas Republikai ir noteikts veikt vispārēju finanšu korekciju EUR 6 175 094,49 apmērā attiecībā uz izdevumiem, ko pati Grieķijas Republika ir attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai, 2. prioritārais virziens, 2007-2013, teritoriālie pasākumi 2009. un 2010. finanšu gadā (gadi, kuros ir iesniegti pieteikumi, — 2008. un 2009. gads), Grieķijas Republika izvirza šādus atcelšanas pamatus:

               Ar pirmo atcelšanas pamatu Grieķijas Republika apgalvo, ka lēmumā nav norādīts juridiskais pamats un pamatojums attiecībā uz piedāvāto vienotas likmes korekciju 5 % apmērā, ņemot vērā, ka uz vietas veiktās pārbaudes attiecībā uz visām saistībām netika īstenotas visos lauksaimniecības zemes gabalos, kas ir norādīti atbalsta pieteikumos par gadiem, uz kuriem attiecas izmeklēšana.

               Ar otro atcelšanas pamatu Grieķijas Republika norāda, ka lēmums par vienotas likmes korekcijas 2 % apmērā noteikšanu, ņemot vērā konstatētos trūkumus saistībā ar agrovides pasākumu pārbaudes ziņojumu izsekojamību kopumā, pārkāpjot Komisijas Regulas Nr. 796/2004 (1) 28. panta 1. punktu, tika pieņemts, pamatojoties uz kļūdām faktos, un katrā ziņā ir nepamatots.

               Ar trešo atcelšanas pamatu Grieķijas Republika apgalvo, ka lēmumā nav norādīts juridiskais pamats un pamatojums attiecībā uz vienotas likmes korekcijas 2 % apmērā noteikšanu atsevišķajās nozarēs “Bioloģiskā lauksaimniecība” un “Bioloģisko liellopu audzēšana”, jo, kaut arī procedūras laikā specializētas un akreditētas pārbaudes iestādes veica īpašas pārbaudes saistībā ar attiecīgajiem pasākumiem, arī pašai iestādei, kas piešķir atbalstu, bija pienākums veikt pārbaudes.

               Ar ceturto atcelšanas pamatu Grieķijas Republika norāda, ka ar piedāvāto vienotas likmes korekciju 5 % apmērā ir pārkāpts samērīguma princips, ciktāl dažu saistību izpilde, it īpaši to, kas attiecas uz mēslošanas līdzekļu, augu aizsardzības līdzekļu, pesticīdu vai citu līdzīgu vielu izmantošanu, galvenokārt tiek pārbaudīta vizuāli. Komisijas lēmuma pamatojums ir neatbilstošs vai pat pretrunīgs.

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2004, L 141, 18. lpp.).


title: Lieta F-42/08: Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Marcuccio /Komisija

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 31. martā — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-42/08)
   (2008/C 158/50)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Strīda priekšmets un izklāsts:
   Atzīt, ka Eiropas Komisijas delegācija Angolā 2002. gada 18. martā pa faksu uz telefona numuru, kas neatradās nedz prasītāja kontrolē, nedz rīcībā, nosūtīja paziņojumu, kas bija datēts ar 2002. gada 18. martu un adresēts prasītājam; atzīt šādu faktu par prettiesisku un piespriest atbildētājai atlīdzināt kaitējumu EUR 100 000 apmērā.
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par 2007. gada 8. marta lūguma noraidīšanu neatkarīgi no tā, kādā formā šis lēmums ir izteikts;

               —

               ja nepieciešams, atcelt lēmumu par 2007. gada 10. septembra sūdzības noraidīšanu neatkarīgi no tā, kādā formā šis lēmums ir izteikts;

               —

               ja nepieciešams, atcelt ar 2008. gada 9. janvāri datēto paziņojumu;

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijas delegācija Angolā 2002. gada 18. martā pa faksu uz telefona un faksa numuru +39.0833.54xxxx nosūtīja paziņojumu, kas bija datēts ar 2002. gada 18. martu un adresēts prasītājam, un atzīt šādu faktu par prettiesisku;

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt ciesto kaitējumu saistībā ar faktu, kura dēļ radās šis kaitējums, EUR 100 000 apmērā vai jebkādu lielāku vai mazāku summu, kuru Civildienesta tiesa uzskatītu par taisnīgu, kopā ar 10 % procentiem gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2007. gada 8. marta lūguma līdz tā apmierināšanai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājam visus tiesāšanās izdevumus, kuros ir iekļauti izdevumi par tāda eksperta ziņojuma sagatavošanu, kurš varētu būt nepieciešams, lai pārbaudītu, ka pastāv pietiekami pierādījumi, lai piespriestu atbildētājai samaksāt prasītājam iepriekš minēto naudas summu, kā arī ka pastāv jebkāds fakts, kas ir būtisks šīs lietas izskatīšanai.


title: Lieta C-577/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-660/14 SV Capital OÜ/Eiropas Banku iestāde (EBI) 2015. gada 9. novembrī iesniedza SV Capital OÜ

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-660/14 SV Capital OÜ/Eiropas Banku iestāde (EBI) 2015. gada 9. novembrī iesniedza SV Capital OÜ

   (Lieta C-577/15 P)
   (2016/C 016/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SV Capital OÜ (pārstāvis – M. Greinoman, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Banku iestāde (EBI), Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-660/14, daļās, kurās 1) pret EBI Lēmumu C 2013 002 vērstā prasība ir atzīta par nepieņemamu, 2) ir atcelts Eiropas Uzraudzības iestāžu Apelācijas padomes 2014. gada 14. jūlija Lēmums 2014-C1-02 daļā par apelācijas sūdzības iesniedzējas apelācijas sūdzības pieņemamību un 3) ir noteikta tiesāšanās izdevumu segšana;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un personai, kas iestājusies lietā, piespriest segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības par Vispārējās tiesas 2015. gada 9. septembra spriedumu lietā T-660/14 atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus pamatus un argumentus:
   Vispārējā tiesa sprieda ultra petita.
   Vispārējā tiesa pārkāpa Regulas Nr. 1093/2010/ES (1) 60. panta 1. punktu, jo prasība par EBI Lēmumu C 2013 002 bija celta laikus, jo vispirms par to bija lēmusi Eiropas Uzraudzības iestāžu (EUI) Apelācijas padome.
   Vispārējā tiesa pārkāpa Vispārējās tiesas Reglamenta (spēkā līdz 2014. gada 31. decembrim) 48. panta 2. punktu.
   Vispārējā tiesa pārkāpa LESD 263. pantu, jo prasība par EBI Lēmumu C 2013 002 bija celta laikus, tādēļ, ka administratīvā procedūra norisinājās līdz 2014. gada 14. jūlijam.
   Vispārējā tiesa pārkāpa Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 45. pantu, jo prasība par EBI Lēmumu C 2013 002 bija celta laikus, ņemot vērā neparedzētus apstākļus.
   Vispārējā tiesa pārkāpa LESD 263. pantu un Regulas Nr. 1093/2010/ES 60. panta 1. punktu un 61. panta 1. punktu, jo prasība par EBI Lēmumu C 2013 002 bija pieņemama gan tādēļ, ka lēmums bija adresēts apelācijas sūdzības iesniedzējai, gan tādēļ, ka tas to skāra tieši un individuāli.
   EBI Lēmumā C 2013 002 ir pieļautas faktu kļūdas.
   EBI Lēmumā C 2013 002 ir pieļauta rīcības brīvības ļaunprātīga izmantošana.
   EBI Lēmumā C 2013 002 ir pieļauts Regulas Nr. 1093/2010/ES 39. panta 1. punkta pārkāpums un EBI Labas administratīvās prakses kodeksa 16. panta pārkāpums.
   EBI Lēmumā C 2013 002 ir pieļauts EBI Iekšējo noteikumu 3.3, 3.4 un 3.5 panta pārkāpums.
   EBI Lēmumā C 2013 002 ir pieļauta pilnvaru nepareiza izmantošana un EBI nepamatota rīcība.

      (1)  Eiropas Padomes un Parlamenta 2010. gada 24. novembra Regula (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/78/EK (OV L 331, 12. lpp.).


title: Lieta C-218//07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-218//07)
   (2007/C 129/27)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Condou, W. Bogensberger)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK (1) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, vai nedarot šos tiesību aktus zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2003/109/EK transponēšanai beidzās 2006. gada 23. janvārī.

      (1)  OV L 16, 44. lpp.


title: Lieta C-318/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Tecnoedi Costruzioni Srl/Comune di Fossano

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) – Tecnoedi Costruzioni Srl/Comune di Fossano

   (Lieta C-318/15)
   (2015/C 311/29)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Tecnoedi Costruzioni Srl

      Atbildētāja: Comune di Fossano

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 56. pants un brīvības veikt uzņēmējdarbību, pakalpojumu sniegšanas brīvības, vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un samērīguma principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu kā šobrīd Itālijā spēkā esošais tiesiskais regulējums, kas ir ietverts 2006. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 163 122. panta 9. punktā un 253. panta 20.a punktā attiecībā uz nepamatoti lētu piedāvājumu automātisku izslēgšanu konkursa procedūrās tādu būvdarbu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai, kuru vērtība ir zemāka par robežvērtību, kas var būt pārrobežu interešu priekšmets?


title: Lieta T-1/15: Prasība, kas celta 2015. gada 2. janvārī  – SNCM /Komisija

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/29

         Prasība, kas celta 2015. gada 2. janvārī – SNCM/Komisija
   (Lieta T-1/15)
   (2015/C 056/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseļa, Francija) (pārstāvji – F.-C. Laprévote un C. Froitzheim, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 107. un 263. pantu, kā arī Hartas 41. pantu, pilnībā atcelt 2013. gada 20. novembra Lēmumu C(2013) 7066, galīgā redakcija;

               —

               pilnībā atcelt Lēmumu, ciktāl tajā ir uzskatīts, ka 75 % no SNCM nodošana par negatīvu cenu EUR –158 miljonu apmērā ir valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Lēmumu, ciktāl tajā ir uzskatīts, ka kapitāla palielināšana par EUR 8,75 miljoniem, par ko parakstījusies CGMF, ir valsts atbalsts;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Lēmumu, ciktāl tajā ir uzskatīts, ka avansa maksājums tekošajā kontā EUR 38,5 miljonu apmērā ir valsts atbalsts;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Lēmumu, ciktāl tajā ir kopīgi analizēta atlikuma EUR 15,81 miljonu apmērā, kas pārskaitīts kā pārstrukturēšanas atbalsts par 2002. gadu, saderība ar visiem 2006. gada pasākumiem;

               —

               pakārtoti tam, daļēji atcelt Lēmumu, ciktāl tajā ir secināts, ka attiecīgie pasākumi ir ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2013. gada 20. novembra Lēmumu 2014/882/ES [izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 7066, galīgā redakcija], kurā Komisija uzskatīja, pirmkārt, ka pārstrukturēšanas atbalsta, ko Francijas iestādes ir paziņojušas 2002. gada 18. februārī, atlikums EUR 15,81 miljonu apmērā un, otrkārt, trīs pasākumi, ko 2006. gadā Francijas iestādes ir veikušas prasītājas labā, proti, 75 % prasītājas daļu nodošana par negatīvu cenu EUR –158 miljonu euro apmērā, kapitāla palielināšana par EUR 8,75 miljoniem, par ko ir parakstījusies Compagnie générale maritime et financière, un avansa maksājums tekošajā kontā EUR 38,5 miljonu apmērā, ir prettiesisks un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts. Līdz ar to Komisija uzdeva tos atgūt.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, atsakoties paplašināt formālo izmeklēšanas procedūru pēc tam, kad ar Vispārējās tiesas 2012. gada 11. septembra spriedumu T-565/08 Corsica Ferries France/Komisija (1) daļēji tika atcelts Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmums 2009/611/EK (2), ir pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un 266. pantu, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatīdama, ka negatīvā nodošanas cena ir valsts atbalsts, ir pārkāpusi LESD 107. pantu, nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu un vienlīdzīgas attieksmes principu, kā arī pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu, kurš ir ticis izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatīdama, ka kapitālieguldījums EUR 8,75 miljonu apmērā ir valsts atbalsts, ir pārkāpusi samērīguma principu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               4.

               Ar ceturto pamatu, kurš ir ticis izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka Komisija, uzskatīdama, ka atbalsta pasākumi personai par summu EUR 38,5 miljonu apmērā ir valsts atbalsts, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               5.

               Ar piekto pamatu, kurš ir ticis izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots, ka Komisija, kopā izvērtēdama atlikuma EUR 15,81 miljonu apmērā, kas pārskaitīts kā pārstrukturēšanas atbalsts par 2002. gadu, saderību ar visiem 2006. gada pasākumiem, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

               6.

               Ar sesto pamatu, kurš ir ticis izvirzīts pakārtoti tam, tiek apgalvots, ka Komisija, 2002. un 2006. gadā pārskaitīto pārstrukturēšanas atbalstu atzīdama par nesaderīgu ar kopējo tirgu, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu.

      (1)  2012. gada 11. septembra spriedums Corsica Ferries France/Komisija (T-565/08, Krājums, EU:T:2012:415).

      (2)  Komisijas 2008. gada 8. jūlija Lēmums 2009/611/EK par pasākumiem C 58/02 (ex N 118/02), ko Francija veikusi par labu Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (izziņots ar dokumenta numuru C(2008) 3182) (OV 2009, L 225, 180. lpp.).


title: Lieta T-528/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. decembrī — Hubei Xinyegang Steel /Padome

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/45

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. decembrī — Hubei Xinyegang Steel/Padome
   (Lieta T-528/09)
   2010/C 51/82
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (pārstāvji — F. Carlin, Barrister, N. Niejahr, Q. Azau un A. MacGregor, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2009. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 926/2009 (1), ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, ciktāl tajā prasītājas eksportam ir noteikti antidempinga maksājumi un noteikts iekasēt pagaidu maksājumus, kas noteikti šādam eksportam, vai, pakārtoti, atcelt minēto regulu tiktāl, ciktāl tajā noteikts iekasēt prasītājai piemērotos pagaidu maksājumus;

               —

               piespriest Padomei segt savus tiesāšanās izdevumus pašai, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Padomes 2009. gada 24. septembra Regulu (EK) Nr. 926/2009, ar ko piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kā izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju.
   Prasības pamatojumā prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, tā apalvo, ka Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, identificēdama “attiecīgās preces”, nosakot pārmērīgi vienkāršotas kategorijas. Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija veica neatbilstošu salīdzinājumu ar ASV ražotām precēm.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi pamatregulas (2) 9. panta 5. punktu, atceldama apstrīdētajā regulā prasītājas IT statusu, lai arī sākotnēji šo statusu administratīvās procedūras laikā pirms pagaidu regulas (3) publicēšanas prasītājai piešķīra Komisija.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi pamatregulas 9. panta 4. punktu un 10. panta 2. punktu, piemērodama galīgu maksājumu un nolemdama galīgi iekasēt pagaidu maksājumu, kurš noteikts prasītājas “attiecīgo preču” eksportam uz ES, jo šie lēmumi esot balstīti uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā par to, ka pastāv būtisku zaudējumu draudi.

      (1)  OV L 262, 19. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 56, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2009. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 289/2009, ar ko piemēro pagaidu antidempinga maksājumu tādu konkrētu dzelzs vai tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā, OV L 94, 48. lpp.


title: Lieta F-113/10: Prasība, kas celta 2010. gada 2. novembrī — AT/EACEA

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/35

         Prasība, kas celta 2010. gada 2. novembrī — AT/EACEA

   (Lieta F-113/10)
   2011/C 72/56
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AT (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība, pirmkārt, atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par laika posmu no 2008. gada 1. jūnija līdz 31. decembrim, otrkārt, atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, lēmumu pirms termiņa izbeigt uz noteiktu laiku noslēgto prasītāja līgumu, un, treškārt, prasība atlīdzināt nodarīto kaitējumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja 2008. gada karjeras attīstības ziņojumu, kurš ir pieņemts ar institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2009. gada 29. oktobra lēmumu;

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2010. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru tā izbeidz prasītāja darba līgumu; un tiktāl, ciktāl nepieciešams;

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītāja iesniegtās sūdzības par tā 2008. gada karjeras attīstības ziņojumu un lēmumu par darba līguma izbeigšanu; piespriest EACEA samaksāt summu, kas nav mazāka par prasītāja darba samaksu (kopā ar visiem pabalstiem, kas paredzēti Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtībā), to aprēķinot no viņa darba pienākumu izbeigšanas dienas 2010. gada 12. februārī līdz viņa atpakaļpieņemšanas darbā aģentūrā dienai, kas notiktu pēc tam, kad ir atcelts lēmums par viņa darba līguma izbeigšanu, atlīdzinot viņam radušos profesionālo un finanšu kaitējumu, tiem pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar likumā noteikto likmi sprieduma taisīšanas dienā;

               —

               piespriest EACEA samaksāt pagaidu kārtībā noteiktu summu EUR 10 000 apmērā, atlīdzinot ciesto fizisko kaitējumu, tam pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar likumā noteikto likmi sprieduma taisīšanas dienā;

               —

               piespriest EACEA samaksāt pagaidu kārtībā un ex aequo et bono noteiktu summu EUR 50 000 apmērā, atlīdzinot ciesto morālo kaitējumu, tam pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar likumā noteikto likmi sprieduma taisīšanas dienā;

               —

               katrā ziņā piespriest EACEA samaksāt pagaidu kārtībā un ex aequo et bono noteiktu summu EUR 10 000 apmērā, atlīdzinot nodarīto kaitējumu, jo tika pārsniegts 2008. gada karjeras attīstības ziņojuma sagatavošanas saprātīgs termiņš, tam pieskaitot nokavējuma procentus saskaņā ar likumā noteikto likmi sprieduma taisīšanas dienā;

               —

               piespriest EACEA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-104/10: Prasība, kas celta 2010. gada 21. oktobrī — De Pretis Cagnodo un Trampuz /Eiropas Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/42

         Prasība, kas celta 2010. gada 21. oktobrī — De Pretis Cagnodo un Trampuz/Eiropas Komisija
   (Lieta F-104/10)
   ()
   2011/C 13/85
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Mario Alberto de Pretis Cagnodo un Serena Trampuz (Trieste, Itālija) (pārstāvis — C. Falagiani, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru atteikta atsevišķu medicīnisko izdevumu, kuri radušies saistībā ar pensionēta ierēdņa sievas ievietošanu slimnīcā, atmaksāšana 100 % apmērā

      Prasītāju prasījumi:

               —

               apturēt vai katrā ziņā pagaidu kārtā aizliegt piespiedu atgūšanas procedūras attiecībā uz lietā apspriestajām naudas summām īstenošanu, ņemot vērā šīs prasības fumus boni juris, nopietnus materiālos zaudējumus, kurus pretējā gadījumā ciestu prasītāji, un neskaidrību attiecībā uz apstrīdēto naudas summu aprēķināšanu, un līdz ar to pagaidu kārtā aizliegt šādu naudas summu automātisku atskaitīšanu no prof. de Pretis Cagnodo pensijas;

               —

               atzīt, ka prasītājiem nav jāatmaksā nekādi maksājumi, kurus veicis Ispras norēķinu birojs un līdz ar to uzdot Komisijai atsaukt prasību atmaksāt naudas summu EUR 41 833 apmērā vai jebkādu citu prasīto naudas summu un atturēties no šīs naudas summas apmēra automātiskas a tskaitīšanas no prof. de Pretis Cagnodo pensijas, jo ir bijis apstiprināts un atzīts, ka Trampuz k-dzei nekādā veidā nevar pārmest tādu atrašanās slimnīcā izmaksu aprēķināšanu un apmaksu, kuras pieprasīja slimnīca, kurā viņa tika uzņemta, ka slimība, kuras dēļ viņa bija jāievieto slimnīcā, un viņai taisītā ķirurģiskā operācija ir uzskatāma par “nopietnu” un ka laika ilgums, kuru viņa pavadīja slimnīcā, ir uzskatāms par nepieciešamu un ārstnieciski atbilstošu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-2/12: Tiesas 2012. gada 19. aprīļa rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/12

         Tiesas 2012. gada 19. aprīļa rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS
   (Lieta C-2/12) (1)

   2012/C 235/30
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 98, 31.03.2012.


title: Lieta C-35/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedumu lietā T-526/14 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2016. gada 21. janvārī iesniedza Matratzen Concord GmbH

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedumu lietā T-526/14 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2016. gada 21. janvārī iesniedza Matratzen Concord GmbH

   (Lieta C-35/16 P)
   (2016/C 270/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Matratzen Concord GmbH (pārstāvis – I. Selting, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Mariano Barranco Rodriguez, Pablo Barranco Schnitzler

   Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2016. gada 28. aprīļa rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-198/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika Valsts pienākumu neizpilde — Iekšējais enerģētikas tirgus — Gāzes pārvade — Regula (EK) Nr. 715/2009 — 14. panta 1. punkts, kā arī 16. panta 1. punkts un 2. punkta b) apakšpunkts — Pienākums nodrošināt maksimāli iespējamo jaudu — Gāzes virtuāla pārvades jauda pretējā virzienā — Pieņemamība

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/5

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 5. jūnija spriedums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-198/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Iekšējais enerģētikas tirgus - Gāzes pārvade - Regula (EK) Nr. 715/2009 - 14. panta 1. punkts, kā arī 16. panta 1. punkts un 2. punkta b) apakšpunkts - Pienākums nodrošināt maksimāli iespējamo jaudu - Gāzes virtuāla pārvades jauda pretējā virzienā - Pieņemamība)
   2014/C 253/06
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K. Herrmann, S. Petrova, O. Beynet un T. Scharf)

      Atbildētāja: Bulgārijas Republika (pārstāvji – D. Drambozova, E. Petranova un J. Atanasov)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde – Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 715/2009 par nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi dabasgāzes pārvades tīkliem un par Regulas (EK) Nr. 1775/2005 atcelšanu (OV L 211, 36. lpp.) 14. panta 1. punkta un 16. panta 1. punkta un 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpums – Pienākums nodrošināt maksimāli iespējamo jaudu visiem tirgus dalībniekiem – Fiziska starpsavienojuma neesamība starp gāzes pārvades tranzīta sistēmu un valsts sistēmu – Starpvaldību līgumi, kas rada šķērsli pienākuma nodrošināt maksimāli iespējamo jaudu izpildei – LESD 351. panta otrajā daļā paredzētā pienākuma apjoms

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 30.6.2012.


title: Lieta F-2/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 7. maija rīkojums – Deweerdt un Lebrun /Revīzijas palāta

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/65

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 7. maija rīkojums – Deweerdt un Lebrun/Revīzijas palāta
   (Lieta F-2/14) (1)

   2014/C 421/99
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014., 22. lpp.


title: Lieta T-191/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. oktobra rīkojums — Roland /ITSB — Textiles Well ( “wellness inspired by nature” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               7.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 359/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. oktobra rīkojums — Roland/ITSB — Textiles Well (“wellness inspired by nature”)
   (Lieta T-191/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 359/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Roland SE (Essen, Vācija) (pārstāvji — O. Rauscher un C. Onken, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Textiles Well (Le Vigan, Francija) (pārstāvji — E. Cornu un É. De Gryse, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 15. februāra lēmumu lietā R 2552/2010-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Textiles Well SA un Roland SE, kas agrāk bija Roland-Schuhe GmbH & Co. Handels KG

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2.

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētāja tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta C-291/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 20. marta spriedumu lietā T-46/10 Faci SpA /Eiropas Komisija 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Faci SpA

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2014. gada 20. marta spriedumu lietā T-46/10 Faci SpA/Eiropas Komisija 2014. gada 12. jūnijā iesniedza Faci SpA

   (Lieta C-291/14 P)
   2014/C 303/26
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Faci SpA (pārstāvji – S. Piccardo un S. Crosby, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 20. marta spriedumu lietā T-46/10 vai

               —

               pakāroti, atcelt vai būtiski samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu, vai

               —

               nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā un

               —

               katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 20. marta spriedumu lietā T-46/10. Ar šo spriedumu Vispārējā tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas 2010. gada 28. janvārī celto prasību par Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.589 – Termiskie stabilizatori) (1).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus apelācijas sūdzības pamatus.
   Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtējot pēc 1996. gada novembra izdarītā pārkāpuma smagumu ievērojot izmaiņas aizliegtās vienošanās raksturā, un tādējādi neņemot vērā visus apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktā naudas soda aprēķināšanai nozīmīgos apstākļus, un līdz ar to ir pārkāpusi 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 20. punktu un/vai Regulas Nr. 1/2003 (2) 23. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pantu.
   Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nav veikusi efektīvu un padziļinātu lēmuma pārbaudi tiesā, bez faktu izvērtēšanas uzskatot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas rīcība ir bijusi pilnīgi tāda pati kā visu pārējo iesaistīto uzņēmumu rīcība un ka tā vienīgi ir mazāk stingri piemērojusi [aizliegto vienošanos], un bez izvērtēšanas noraidot pamatu, kas attiecās uz to, ka, piemērojot konkurentam Bärlocher Pamatnostādņu 35. punktu, ir noticis prettiesisks konkurences izkropļojums, kas ir kaitējis apelācijas sūdzības iesniedzējai.

      (1)  OV C 307, 12.11.2010, 9. lpp.

      (2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 4.1.2003, 1. lpp.).


title: lieta T-447/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Capgemini Nederland B.V. iesniedza 2004. gada 15. novembrī

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Capgemini Nederland B.V. iesniedza 2004. gada 15. novembrī
   (lieta T-447/04)
   (2004/C 314/62)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Capgemini Nederland B.V., Utrecht (Nīderlande), kuru pārstāv advokāti M. Meulenbelt un H. Speyart.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kas prasītājam paziņots ar 2004. gada 13. septembra vēstuli, nepieņemt prasītāja piedāvājumu attiecībā uz konkursa paziņojumu JAI-C3-2003-01;

               —

               atcelt Komisijas lēmumu par līguma parakstīšanu ar citu pretendentu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisiju segt savus izdevumus un prasītāja izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2003. gada 25. jūnijā Komisija publicēja paziņojumu par līguma slēgšanu par plaša mēroga informācijas sistēmas izveidošanu un uzstādīšanu tieslietu un iekšlietu jomā, sauktu par SIS II un VIS. Prasītājs iesniedza piedāvājumu. 2004. gada 13. septembra vēstulē Komisija paziņoja prasītājam tās lēmumu nepieņemt prasītāja piedāvājumu un piešķirt līgumu citam pretendentam. Tajā pašā vēstulē Komisija informēja prasītāju, ka tā neparakstīs līgumu ar izraudzīto pretendentu, iekams būs iztecējis divu nedēļu termiņš pēc vēstules nosūtīšanas datuma. Tam sekoja sarakstes apmaiņa starp prasītāju un Komisiju, kuras laikā Komisija apstiprināja savu nodomu piešķirt līgumu citam pretendentam. 2004. gada 26. oktobrī Komisija publicēja paziņojumu presei par to, ka tā ir parakstījusi līgumu ar izraudzīto pretendentu.
   Šajā prasības pieteikumā prasītājs lūdz atcelt gan Komisijas lēmumu par prasītāja piedāvājuma noraidīšanu, gan arī lēmumu par līguma parakstīšanu ar izraudzīto pretendentu. Pamatojot prasību par lēmuma atcelšanu, ar ko noraidīts prasītāja piedāvājums, prasītājs atsaucas uz vairākiem Regulas Nr. 1605/2002 (1) (Finanšu regula) un Regulas Nr. 2342/2002 (2), ar ko paredz īstenošanas kārtību Finanšu regulai, pārkāpumiem. Šajā sakarā prasītājs apgalvo, ka Komisijas izraudzītā cenas novērtēšanas metode ir neparasta, jo tā netiek balstīta uz noteiktu projekta cenu, bet gan uz cenu attiecību starp katra pretendenta piedāvāto cenu un zemāko piedāvāto cenu, ko aprēķina katrai no 15 projekta atsevišķajām vienībām, kurām visām ir vienāda nozīme, lai arī tām ir ļoti atšķirīgi apjomi. Pēc prasītāja uzskatiem šādas metodes izmantošanas rezultāts nebija taisnīgs un objektīvs. Prasītājs bez tam apgalvo, ka Komisija nereaģēja uz nesamērīgi zemām cenām izraudzītā pretendenta piedāvājumā, neņēma vērā prasītāja iesniegtajām korekcijām un nenoraidīja izraudzītā pretendenta piedāvājumu, lai arī tas neatbilda tehniskiem kritērijiem. Prasītājs apgalvo arī to, ka Komisija pārkāpa ekonomiski izdevīgākā piedāvājuma (“best value for money”) principu, jo izraudzītā pretendenta kopējā līguma cena ir lielāka nekā prasītājam.
   Pamatojot prasību atcelt lēmumu par līguma parakstīšanu ar izraudzīto pretendentu, prasītājs apgalvo, ka Komisija, noslēgdama šo līgumu, apzināti ir liegusi prasītājam efektīvu tiesību aizsardzības līdzekli. Prasītājs šajā sakarā atsaucas arī uz EKL 230. panta pārkāpumu, apgalvodams, ka Komisija, informējot prasītāju par to, ka tā gaidīs tikai divas nedēļas līdz līguma parakstīšanai ar izraudzīto pretendentu, faktiski samazināja divu mēnešu termiņu, ko šis pants paredz tiesvedības uzsākšanai. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija pārkāpa Regulas Nr. 1605/2002 103. pantu, jo tā neapturēja procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts lēmums par līguma parakstīšanu, lai arī prasītājs savās vēstulēs bija norādījis uz iespējamajiem pārkāpumiem līguma piešķiršanas procedūrā.

      (1)  OV 2002., L 248, 1. lpp.

      (2)  OV 2002., L 357, 1. lpp.


title: Lieta T-669/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. septembrī  – Trioplast Industrier /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. septembrī – Trioplast Industrier/Komisija
   (Lieta T-669/14)
   2014/C 409/72
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Zviedrija) (pārstāvis – T. Pettersson, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               1)

               atcelt:

                           a)

                           Eiropas Komisijas 2014. gada 3. jūlija vēstuli lietā COMP/F/38354 – rūpniecības maisi – Trioplast Industrier AB;

                           b)

                           vai samazināt kavējuma procentu EUR 6 74  033,32, kuri tika noteikti prasītājai ar Komisijas vēstuli, summu;

                           c)

                           uzdot, lai Komisija atmaksā prasītājai EUR 4  686,64, kas radušies, sniedzot nodrošinājumu kavējuma procentu samaksāšanai;

               2)

               pakārtoti, atlīdzināt zaudējumus saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu, kuri izriet no ES tiesību pārkāpumiem, kas izklāstīti prasības pieteikumā, par:

                           a)

                           kavējuma procentu summu vai tās daļu;

                           b)

                           EUR 4  686,64, kas radušies sniedzot nodrošinājumu kavējuma procentu samaksāšanai;

               3)

               zaudējumus saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu, kas izriet no ES tiesību pārkāpuma saistībā ar laika posmu, kurā Komisija neatcēla vai nesamazināja bankas garantijas summas pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-40/06, un kas izriet no izdevumiem par nodrošinājuma sniegšanu EUR 22  783,90 apmērā vai tā daļu;

               4)

               procentus par summām, kas ir jāmaksā;

               5)

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas vēstulei nav juridiska pamata.

                           —

                           Komisijas 2005. gada 30. novembra lēmums, kas grozīts ar Komisijas 2005. gada 7. decembra lēmumu lietā COMP/F/38354 – rūpniecības maisi – Trioplast Industrier AB (turpmāk tekstā – “2005. gada lēmums”) nekad nebija pienācīgs juridiskais pamats prasījumam pret prasītāju saistībā ar nokavējuma procentiem, jo tajā nebija norādīta naudas soda precīza un beznosacījuma summa, kas jāmaksā prasītājai. Turklāt Vispārējā tiesa šo lēmumu atcēla savā 2010. gada 13. septembra spriedumā lietā T-40/06 Trioplast Industrier AB/Komisija (turpmāk tekstā – “2010. gada spriedums”), ciktāl tas attiecas uz naudas soda noteikšanu prasītājai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti būtiski procedūras noteikumi un ka ir jākonstatē kompetences neesamība.

                           —

                           Komisijas vēstule ir lēmums, kuru prettiesiski pieņēmis Budžeta ĢD loceklis, kuram nebija kompetences iesaistīt Komisiju šāda lēmuma pieņemšanā. Komisijas vēstule nevar tikt uzskatīti par tādu, kas īsteno iepriekšēju lēmumu, un kā tāda nevar tikt uzskatīta par vadības papildu pasākumu. Tā kā ne 2005. gada lēmumā, ne 2010. gada spriedumā nav noteikta summa, kas jāmaksā prasītājai, Komisijas vēstule ir lēmums, kurā tiek noteikta faktiskā naudas soda summa. Šādu lēmumu var pieņemt vienīgi Komisāru kolēģija, lai izraisītu juridiski saistošas sekas.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, kas ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips un princips, saskaņā ar kuru sodam ir jābūt individualizētam saistībā ar pārkāpēju un pārkāpumu.

                           —

                           Pieprasot, lai prasītāja samaksātu apstrīdēto procentu summu, Komisija faktiski soda prasītāju par situāciju, kuru ir izraisījis Komisijas izdarītais tiesiskās noteiktības principa un principa, saskaņā ar kuru sodam ir jābūt individualizētam saistībā ar pārkāpēju un pārkāpumu, pārkāpums. Komisija vēl nav izlabojusi šo pārkāpumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots LESD 266. panta pārkāpums.

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi LESD 266. pantu, nerīkojoties saskaņā ar 2010. gada spriedumu. Komisijas vēstule liecina par Komisijas galīgo lēmumu nepieņemt jaunu formālu lēmumu, kurā noteikta precīza summas, kas jāmaksā prasītājai, neskatoties uz to, ka šāds pienākums Komisijai noteikts 2010. gada spriedumā. Tādēļ vēstule ir galīgais apgalvojums, kas liecina, ka Komisija neizpildīs savus pienākumus saskaņā ar LESD 266. pantu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

                           —

                           Komisija nav ievērojusi samērīguma principu, uzdodot prasītājai samaksāt kavējuma procentus saistībā ar naudas sodu, kura summa nekad nav bijusi skaidra un kurš ir pilnībā atcelts, Komisijai nepieņemot jaunu galīgo lēmumu par summu, kas jāmaksā prasītājai. Noteikumu, kas sniedz Komisijai tiesības pieprasīt kavējuma procentu samaksu citās lietās, uzdevumi nav izpildīti šajā lietā. Pakārtoti, ir vismaz nesamērīgi noteikt sodoša rakstura procentu likmi, jo prasītājai tika liegts izvairīties no šīm izmaksām pašas Komisijas rīcības dēļ.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakoties dzēst bankas garantiju pēc 2010. gada sprieduma.

                           —

                           Minētajā spriedumā Vispārējā tiesa atcēla 2005. gada lēmumu, kurā sākotnēji tika noteikts maksāt naudas sodus, tādējādi atstājot Komisiju bez tiesiska prasījuma pret prasītāju līdz jauna lēmuma pieņemšanai. Atsakoties dzēst bankas garantiju pēc 2010. gada sprieduma, Komisija ir rīkojusies pretrunā šim nolēmumam. Šī kļūda tiesību piemērošanā ir prasītājai tieši izraisījusi papildu izmaksas saistībā ar bankas garantijas nodrošināšanas turpināšanu. Pakārtoti, Komisijai būtu bijis uzreiz pēc sprieduma vismaz jāsamazina bankas garantijas summa līdz maksimālajai, Vispārējās tiesas noteiktajai summai.


title: Lieta T-351/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. jūnijā – Papapanagiotou/Parlaments

text:
               21.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/49

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. jūnijā – Papapanagiotou/Parlaments
   (Lieta T-351/15)
   (2015/C 311/54)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Papapanagiotou AVEEA (Serres, Grieķija) (pārstāvji – S. Pappas un I. Ioannidis, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Infrastruktūras un loģistikas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2015. gada 27. aprīļa lēmumu D(2015)12887, ar ko tika noraidīts piedāvājums, ko prasītājs iesniedza publiskā iepirkuma procedūras “Biroja mēbeles” Nr. INLO.AO-2012–017-LUX-UAGBI-02 “standarta, luksusa un augstas kvalitātes biroja mēbeļu un aksesuāru iegādei” 1., 2 un 4. daļā un ar kuru ģenerāldirektors informēja prasītāju, ka, izvērtējot visus šajā publiskā iepirkuma procedūrā iesniegtos piedāvājumus, viņš nebija ņēmis vērā iepirkuma procedūras dokumentos minētos piešķiršanas kritērijus; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka strīdīgais lēmums ir nelikumīgs, jo publiskā iepirkuma procedūrā neesot ņemts vērā piešķiršanas apakškritērijs “konstrukcija (izturīgs pret bojājumiem, nobrāzumiem, skrāpējumiem, kā arī nezaudē krāsu)”, kā rezultātā neesot ievērotas konkursa specifikācijas, kā arī esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (“Finanšu regula”), 110. panta 1. punkts un 113. panta 1. punkts, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības vispārējie principi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka līgumslēdzēja iestāde nav norādījusi pamatojumu, it īpaši izvēlēto piedāvājumu raksturojumu un salīdzinošās priekšrocības, pārkāpjot Finanšu regulas 113. panta 2. punktu, Komisijas 2012. gada 29. oktobra Deleģētās regulas (ES) Nr. 1268/2012 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, piemērošanas noteikumiem, 161. panta 3. punktu (“Finanšu regulas piemērošanas noteikumi”), Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantu un LESD 296. pantu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka saskaņā ar Finanšu regulas 102. pantu un LESD 15. panta 3. punktu ir pārkāpts pārskatāmības princips, jo līgumslēdzēja iestāde neesot sniegusi informāciju un pierādījumus par to, vai paraugi, kas iekļauti piedāvājumos, lai veiktu piedāvājumu pārskatīšanu, bija identiski tiem, kas sākotnēji tika izvērtēti pirmajā novērtēšanas procedūrā, kura vēlāk tika atcelta.


title: Lieta C-191/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) – Borealis Polyolefine GmbH / Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. aprīlī iesniedza Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) – Borealis Polyolefine GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-191/14)
   2014/C 303/06
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Borealis Polyolefine GmbH

      Atbildētājs: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Lēmums 2013/448/ES (1) nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā no 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētās aprēķina bāzes tiek izslēgtas emisijas, kas ir saistītas ar iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums, radītajām dūmgāzēm, kā arī siltumenerģija, ko izmanto iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums un kas rodas koģenerācijas iekārtās, attiecībā uz kurām saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. un 4. punktu un Lēmumu 2011/278/ES (3) ir ļauts bezmaksas kvotu piešķīrums?

               2)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 3. panta e) un u) punktam pašiem par sevi un/vai kopsakarā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktu, ciktāl tajā ir noteikts, ka CO2 emisijas, kas saistītas ar dūmgāzēm, – ko rada iekārtas, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums, –, kā arī siltumenerģiju, ko izmanto iekārtās, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/87/EK I pielikums un kas iegūta koģenerācijas iekārtās, ir emisijas no “elektroenerģijas ražošanas iekārtām”?

               3)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK mērķiem, ciktāl ar to tiek izjaukts samērīgums tādējādi, ka no 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētās aprēķina bāzes tiek izslēgtas emisijas, kas saistītas ar dūmgāzu sadedzināšanu un koģenerācijas iekārtās ražoto siltumenerģiju, lai arī attiecībā uz tām ir ļauts veikt bezmaksas kvotu piešķīrumu saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. un 4. punktu un Lēmumu 2011/278/ES?

               4)

               Vai Lēmums 2011/278/ES nav spēkā un ir pretrunā LESD 290. pantam un Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl ar tā 15. panta 3. punktu Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkta a) un b) apakšpunkts ir grozīti tādējādi, ka norāde uz “iekārtām, uz kurām neattiecas 3. punkts”, tiek aizstāta ar norādi uz “iekārtām, kas nav elektroenerģijas ražotāji”?

               5)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 23. panta 3. punktam, ciktāl šis lēmums nav ticis pieņemts, pamatojoties uz Padomes Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā un Regulas (ES) Nr. 182/2011/EK 12. pantā noteikto regulatīvo kontroles procedūru?

               6)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pants ir jāsaprot tādējādi, ka tajā nav atļauts nepiešķirt bezmaksas kvotas, pamatojoties uz starpnozaru korekcijas koeficienta nelikumīgu aprēķināšanu?

               7)

               Vai Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts pats par sevi un/vai kopsakarā ar Lēmuma 2011/278/ES 15. panta 3. punktu ir jāsaprot tādējādi, ka tajā nav atļauts attiecībā uz bezmaksas kvotu piešķiršanu dalībvalstī piemērot valsts tiesību aktu, kurā ir paredzēta tāda prettiesiski aprēķinātā vienotā starpnozaru korekcijas koeficienta piemērošana, kāds ir noteikts Lēmuma 2013/448/ES 4. pantā un tā II pielikumā?

               8)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā ir iekļautas tikai emisijas no iekārtām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada, tādējādi izslēdzot emisijas, kuras ir saistītas ar darbībām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2008. gada (grozītajā Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā), ja šīs darbības tika veiktas iekārtās, kuras Kopienu sistēmā ir jau bijušas līdz 2008. gadam?

               9)

               Vai Lēmums 2013/448/ES nav spēkā un ir pretrunā Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punktam, ciktāl tajā ir iekļautas tikai emisijas no iekārtām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2013. gada, tādējādi izslēdzot emisijas, kuras ir saistītas ar darbībām, kuras Kopienu sistēmā ir no 2013. gada (grozītajā Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā), ja šīs darbības tika veiktas iekārtās, kuras Kopienu sistēmā ir jau bijušas līdz 2013. gadam?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra lēmums par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 7. sēj., 631. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta C-46/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. janvārī iesniedza Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Dānija)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 26. janvārī iesniedza Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Dānija)
   (Lieta C-46/12)
   2012/C 109/12
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Apelācijas tiesa, Dānijas studiju dotāciju un aizdevumu shēma)

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Prasītājs: L. N.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas par uzturēšanās atļaujām (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, interpretējot to kopā ar tās 24. panta 2. punktu, nozīmē, ka dalībvalsts (uzņēmēja dalībvalsts), izvērtējot, vai personu var atzīt par darba ņēmēju, kuram ir tiesības uz atbalstu izglītībai, var ņemt vērā to, ka persona ieceļoja uzņēmējā dalībvalstī galvenokārt ar mērķi studēt, tādējādi, ka uzņēmējai dalībvalstij nav pienākuma piešķirt šai personai atbalstu izglītībai (skat. iepriekš minēto Direktīvas par uzturēšanās tiesībām 24. panta 2. punktu)?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).


title: Lieta F-52/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Da Silva Pinto Branco /Tiesa

text:
               10.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 244/16

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Da Silva Pinto Branco/Tiesa
   (lieta F-52/09)
   2009/C 244/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Delfina Da Silva Pinto Branco, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — M. Erniquin, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa

      Strīda priekšmets un apraksts

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu par prasītājas atlaišanu. Otrkārt, prasība viņu apstiprināt amatā, vai, pakārtoti, atjaunot darbā par ierēdni praktikanti. Treškārt, prasība samaksāt atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu.

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 24. oktobra lēmumu par prasītājas atbrīvošanu no darba, kā arī novērtējumu komisijas 2008. gada 8. oktobra atzinumu, divus pārbaudes laika ziņojumus, kuri sastādīti, attiecīgi 2008. gada 22. februārī un 2008. gada 10. jūnijā, kā arī iecēlējinstitūcijas 2008. gada 18. aprīļa lēmumu pagarināt pārbaudes laiku;

               —

               prasītāju apstiprināt amatā skaitot no 2008. gada 1. marta, kā arī atzīt viņas tiesības uz atlīdzību, kas atbilst starpībai starp atalgojumu, ko viņa saņemtu, ja būtu apstiprināta amatā kopš 2008. gada 1. marta un atalgojuma daļu, ko viņa ir faktiski saņēmusi skaitot no šī datuma līdz sprieduma pasludināšanai; pakārtoti, atjaunot prasītāju ierēdnes praktikantes amatā vai nu tajā dienesta vietā, kurā viņa strādāja līdz atlaišanai, vai arī citā iestādes struktūrvienībā, lai viņa tur varētu uzsākt jaunu pārbaudes laiku;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu EUR 5 000 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Tiesai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-539/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā  – North Drilling /Padome

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūlijā – North Drilling/Padome
   (Lieta T-539/14)
   2014/C 303/66
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: North Drilling Co. (Teherāna, Irāna) (pārstāvji – J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea un J. Iriarte Ángel, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 16. aprīļa Lēmuma 2014/222/KĀDP 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un svītrot prasītāju no šā lēmuma pielikuma;

               —

               atcelt Padomes 2014. gada 16. aprīļa Īstenošanas regulas (ES) Nr. 397/2014 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un svītrot prasītāju no šīs regulas pielikuma, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo tiek apgalvots, ka esot izdarīta acīmredzama kļūda, vērtējot faktus, pamatojoties uz kuriem ir pieņemtas apstrīdētās tiesību normas, jo tām trūkst pamatojuma ar īstiem faktiem un pierādījumiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo apstrīdētajos tiesību aktos rodamais pamatojums jautājumā par prasītāju esot tik nedibināts, kā arī nenoteikts, nekonkrēts un vispārīgs, ka liedz iespēju pienācīgi aizstāvēties.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nenorādot tiesību normu pamatojumu un nepierādot apgalvotos iemeslus, esot aizskartas tiesības uz tiesību efektīvu aizsardzību tiesā, kā arī tiesības uz aizstāvību un īpašumu, jo prasības norādīt pamatojumu un vajadzības sniegt īstenus pierādījumus neņemšana vērā ietekmē pārējās tiesības.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras, jo ir objektīvi, konkrēti un saskanīgi pierādījumi, kas ļauj apgalvot, ka Padome, ļaunprātīgi izmantojot savu stāvokli, krāpnieciski veikusi soda pasākumus no tās apgalvotajiem mērķiem atšķirīgiem mērķiem.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot nepareizi interpretētas piemērot gribētās tiesību normas, jo tās tiek interpretētas un piemērotas nepareizi un paplašināti, taču sodu paredzošu tiesību normu gadījumā tas nav pieļaujams.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot aizskartas tiesības uz īpašumu, jo tās tiek ierobežotas bez īstena pamatojuma un neievērojot samērīguma principu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo neattaisnoti ir pasliktināts prasītājas konkurētspējas stāvoklis.


title: Lieta T-587/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Schwerdt /ITSB — Iberamigo ( “cat&clean” )

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/28

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Schwerdt/ITSB — Iberamigo (“cat&clean”)
   (Lieta T-587/13)
   2014/C 24/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miriam Schwerdt (Porta-Westfalica, Vācija) (pārstāvis — K. Kruse, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Iberamigo, SA (Rubi, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1799/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme dažādās krāsās, kas ietver kaķa attēlu un vārdiskus elementus “cat&clean”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 31. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 612 301

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Iberamigo, SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas vārdiska preču zīme “CLEAN CAT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 31. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību 29. un nākamo pantu pārkāpums


title: Lieta T-329/06: Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Enercon /ITSB ( E )

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/76

         Prasība, kas celta 2006. gada 27. novembrī — Enercon/ITSB (“E”)
   (Lieta T-329/06)
   (2006/C 326/155)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enercon GmbH, Auriha (Vācija) (pārstāvis — R. Böhm, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 8. septembra lēmumu lietā R 394/2006-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “E” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 19. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3817566)

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo esot ticis nospriests, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nav atšķirtspējas un tā ir atstājama vispārējai lietošanai.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-250/09 un C-268/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums ( Rayonen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv (Direktīva 2000/78/EK — 6. panta 1. punkts — Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums — Universitātes profesori — Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pēc 65 gadu vecuma sasniegšanas jāslēdz darba līgumi uz noteiktu laiku — Obligātā pensionēšanās pēc 68 gadu vecuma sasniegšanas — Atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ pamatojums)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/12

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Rayonen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv

   (Apvienotās lietas C-250/09 un C-268/09) (1)

   (Direktīva 2000/78/EK - 6. panta 1. punkts - Diskriminācijas vecuma dēļ aizliegums - Universitātes profesori - Valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru pēc 65 gadu vecuma sasniegšanas jāslēdz darba līgumi uz noteiktu laiku - Obligātā pensionēšanās pēc 68 gadu vecuma sasniegšanas - Atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ pamatojums)
   2011/C 13/19
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Plovdiv

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vasil Ivanov Georgiev

      Atbildētāja: Tehnicheski universitet — Sofia, filial Plovdiv

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rayonen sad Plovdiv — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.) 6. panta 1. punkta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru ar profesoriem, kuri ir sasnieguši 65 gadu vecumu, atļauts noslēgt darba līgumus tikai uz noteiktu laiku — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru obligāti pensionējas profesori, kuri ir sasnieguši 68 gadu vecumu — Atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ pamatojums

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, it īpaši tās 6. panta 1. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tādi tiesību akti kā pamata lietā aplūkojamie, saskaņā ar kuriem profesoriem, kuri sasnieguši 68 gadu vecumu, ir obligāti jāpensionējas un profesori, kuri sasnieguši 65 gadu vecumu, var turpināt strādāt, vienīgi pamatojoties uz darba līgumiem uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz vienu gadu un kurus var atjaunot ne vairāk kā divas reizes, ja šiem tiesību aktiem ir tāds likumīgs mērķis, kas saistīts ar nodarbinātības un darba tirgus politiku, kā kvalitatīvas izglītības nodrošināšana un optimāla profesoru amatu sadalīšana starp paaudzēm un ja tie ļauj sasniegt šo mērķi ar atbilstīgiem un vajadzīgiem līdzekļiem. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir ievēroti.
   Strīda starp valsts iestādi un privātpersonu ietvaros gadījumā, ja tādos valsts tiesību aktos kā pamata lietā aplūkojamie nav ievēroti Direktīvas 2000/78 6. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi, valsts tiesai šie tiesību akti nav jāpiemēro.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-509/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā – Decal España /Komisija

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā – Decal España/Komisija
   (Lieta T-509/14)
   2014/C 292/68
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Decal España, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – M. Silva Sánchez, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma (turpmāk tekstā –“SFLS”), tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots apgalvoto atbalstu atgūt, pārkāpjot ES vispārējos tiesību principus,

               —

               katrā ziņā atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, pilnībā vai veidā, kas neietekmē ietekmi uz darījumu ienesīgumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-507/08: Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī – Eiropas Kopienu Komisija/Slovākijas Republika

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/9

         Prasība, kas celta 2008. gada 21. novembrī – Eiropas Kopienu Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-507/08)
   2009/C 102/12
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – C. Giolito, J. Javorský un K. Walkerová)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neizpildot Komisijas 2006. gada 7. jūnija lēmumu attiecībā uz valsts atbalstu C 25/05 (bijušais NN 21/05), kuru Slovākijas Republika piešķīra Frucona Košice a.s. [paziņots ar numuru C(2006) 2082 (1)], Slovākijas Republika nav izpildījusi EKL 249. panta ceturtajā daļā un iepriekš minētā lēmuma 2. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija savā 2006. gada 7. jūnija lēmumā attiecībā uz valsts atbalstu C 25/05 (bijušais NN 21/05), kuru Slovākijas Republika piešķīra Frucona Košice a.s., atzina, ka Slovākijas Republikas pieņemtie pasākumi par labu Frucona Košice a.s. ir valsts atbalsts EKL 87. panta 1. panta nozīmē un ka šis atbalsts nav saderīgs ar kopējo tirgu. Tajā pašā laikā tā lika Slovākijas Republikai pieņemt visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu pretlikumīgi piešķirto valsts atbalstu.
   Līdz pat šai dienai Frucona nav atmaksājis piešķirto atbalstu.
   Valsts atbalsts Frucona tika piešķirts nodokļu parāda atlaišanas veidā, kuru tiesa apstiprināja vienošanās par parādu samaksas kārtību procedūras ietvaros. Slovākijas Republika tiesvedības ceļā centās atgūt pretlikumīgi piešķirto atbalstu. Pirmajā instancē tika noraidīta prasība, balstoties tostarp uz argumentu, ka nodokļu parāds, kuru Frucona bija pienākums samaksāt nodokļu iestādei, saskaņā ar ex lege, ir izbeidzies. Apelācijas instances tiesa apstiprināja pirmās instances tiesas spriedumu, tostarp nospriežot, ka vienošanos par nodokļa parāda samaksas kārtību nevar izskatīt, jo tā ir galīga un to ir jāievēro visām iestādēm, arī apelācijas instances tiesai, un ka Komisija savā lēmumā nav ievērojusi valsts tiesību noteikumus, ar kuriem tiek regulēts konflikts starp vienošanās par nodokļu samaksas kārtību procedūru un tiesvedības procedūru.
   Abu tiesu spriedumi liedz nekavējoties un efektīvi izpildīt Komisijas lēmumu.
   Ar to vien nepietiek, ka Slovākijas Republika ir izmantojusi visus tās rīcībā esošos tiesiskos līdzekļus. Šo tiesiskos līdzekļu piemērošanas rezultātā ir jāsasniedz nekavējoša un efektīva lēmuma izpilde un, ja šāda izpilde netiek veikta, tad Slovākijas Republika nav pietiekami izpildījusi savus pienākumus. Valsts nav izpildījusi savu atgūšanas pienākumu, ja ar darbībām, kuras tā veikusi, nav nodrošināta patiesa maksājamo summu atgūšana.

      (1)  OV L 112, 2007. gada 30. aprīlis, 14. lpp.


title: Lieta C-171/12 P: Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — Carrols Corp. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Giulio Gambettola (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kopienas grafiska preču zīme “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” — Valsts grafiskas preču zīmes “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” un valsts vārdiskas preču zīmes “POLLO TROPICAL” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Absolūti spēkā neesamības pamati — Ļaunticība — Nepieņemamība)

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/3

         Tiesas (septītā palāta) 2013. gada 28. februāra rīkojums — Carrols Corp./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Giulio Gambettola

   (Lieta C-171/12 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kopienas grafiska preču zīme “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” - Valsts grafiskas preču zīmes “Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL” un valsts vārdiskas preču zīmes “POLLO TROPICAL” īpašnieka pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Absolūti spēkā neesamības pamati - Ļaunticība - Nepieņemamība)
   2013/C 129/05
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Carrols Corp. (pārstāvis — I. Temiño Ceniceros, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo) un Giulio Gambettola (pārstāvis — F. Brandolini Kujman, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2012. gada 1. februāra spriedumu lietā T-291/09 Carrols Corp./ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 7. maija lēmumu lietā R 632/2008-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Carrols Corp. un Giulio Gambettola k-gu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Carrols Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 174, 16.6.2012.


title: Lieta C-247/06: Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/337/EEK — Dažu projektu ietekme uz vidi — Apkures iekārta — Elektroenerģijas ražošana — Bīstamu produktu daļēja sadedzināšana)

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/2

         Tiesas (otrā palāta) 2008. gada 6. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-247/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/337/EEK - Dažu projektu ietekme uz vidi - Apkures iekārta - Elektroenerģijas ražošana - Bīstamu produktu daļēja sadedzināšana)
   (2008/C 327/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un F. Simonetti)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma un C. Schulze-Bahr)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — T. Harris, I. Rao un J. Maurici)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 4. panta 1. punkta saistībā ar I pielikuma 9. punktu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvā 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), kas grozīta ar 1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK (OV L 73, 5. lpp.), pārkāpums — Atļauja bez ietekmes uz vidi novērtējuma ierīkot apkures iekārtu enerģijas iegūšanai, daļēji sadedzinot bīstamus atkritumus — Atkritumu iznīcināšana un reģenerācija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta T-48/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 25. augusta rīkojums – Sigma Orionis/Komisija Pagaidu noregulējums — Šķīrējklauzula — Eiropas Kopienas Septītā pamatprogramma (2007.–2013. gads) un Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” — Lēmums apturēt maksājumus un izbeigt subsīdiju līgumus pēc finanšu revīzijas — Summas, kas Komisijai būtu jāmaksā, izpildot subsīdiju līgumus — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība — Interešu izsvēršana

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/14

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 25. augusta rīkojums – Sigma Orionis/Komisija
   (Lieta T-48/16 R)
   (Pagaidu noregulējums - Šķīrējklauzula - Eiropas Kopienas Septītā pamatprogramma (2007.–2013. gads) un Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” - Lēmums apturēt maksājumus un izbeigt subsīdiju līgumus pēc finanšu revīzijas - Summas, kas Komisijai būtu jāmaksā, izpildot subsīdiju līgumus - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība - Interešu izsvēršana)
   (2017/C 338/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Lewis un M. Siekierzyńska)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 278. un 279. pantu, nekavējoties Komisijai pieprasīt samaksāt dažādas summas saskaņā ar vairākiem subsīdiju līgumiem un apturēt lēmuma par šo līgumu izbeigšanu izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-90/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 26. janvāra rīkojums — Mojo Concerts un Amsterdam Music Dome Exploitatie /Komisija (Valsts atbalsts — Prasības atcelt tiesību aktu — Gemeente Rotterdam ieguldījums kompleksā Ahoy’ — Lēmums, ar kuru konstatē valsts atbalsta neesamību — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/22

         Vispārējās tiesas 2012. gada 26. janvāra rīkojums — Mojo Concerts un Amsterdam Music Dome Exploitatie/Komisija
   (Lieta T-90/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Prasības atcelt tiesību aktu - Gemeente Rotterdam ieguldījums kompleksā Ahoy’ - Lēmums, ar kuru konstatē valsts atbalsta neesamību - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 89/36
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Mojo Concerts BV (Delfta, Nīderlande) un Amsterdam Music Dome Exploitatie BV (Delfta, Nīderlande) (pārstāvis — S. Beeston, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Gross)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — M. Noort, C. Wissels, M. de Grave, Y. de Vries un J. Langer); Gemeente Rotterdam (Nīderlande) (pārstāvji — J. Feenstra un J. Fanoy, avocats) un Ahoy’ Rotterdam NV (Roterdama) (pārstāvji — sākotnēji M. van der Woude un E. Offers, vēlāk M. Maas-Cooymans, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 21. oktobra lēmumu C(2008) 6018, galīgā redakcija, par Gemeente Rotterdam ieguldījumu kompleksā Ahoy’ [valsts atbalsts C 4/2008 (ex N 97/2007, ex CP 91/2007)]

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2.

               Mojo Concerts BV un Amsterdam Music Dome Exploitatie BV sedz savus tiesāšanās izdevumus, ka arī atlīdzina Eiropas Komisijas, Gemeente Rotterdam un Ahoy’ Rotterdam NV tiesāšanās izdevumus;

               3.

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 102, 01.05.2009.


title: Lieta T-48/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra spriedumu lietā F-17/09 Meister /ITSB 2010. gada 2. februārī iesniedza Herbert Meister

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/55

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra spriedumu lietā F-17/09 Meister/ITSB 2010. gada 2. februārī iesniedza Herbert Meister

   (Lieta T-48/10 P)
   2010/C 100/81
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Herbert Meister (Muchamiel, Spānija) (pārstāvis — H.-J. Zimmermann, Rechtsanwalt)

      Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra nolēmumu lietā F-17/09 Meister/ITSB;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas 2009. gada 30. novembra nolēmumu lietā F-17/09 Meister/ITSB, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja prasība tika noraidīta kā acīmredzami nepieņemama.
   Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību, apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka pirmajā instancē celtā prasība esot bijusi nepieciešama, jo lietas apstākļiem esot tiešs lietisks sakars ar iepriekšējo saistīto lietu F-138/06 un F-37/08, kuras prasības celšanas brīdī vēl neesot bijušas izlemtas, strīda priekšmetiem. Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda, ka prasības lietā F-17/09 kā nepieņemamas noraidīšana a limine, nenoturot tiesas sēdi, esot Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. pantā paredzēto tiesību tikt uzklausītam garantiju pārkāpums. Turklāt tiek iebilsts, ka Civildienesta tiesa neesot apmierinājusi apelācijas sūdzības iesniedzēja lūgumu apturēt tiesvedību, ņemot vērā apelācijas sūdzības par nolēmumu lietā F-37/08 iesniegšanu. Visbeidzot, tiek iebilsts pret pirmās instances tiesā veiktu nepilnīgu un tiesiski kļūdainu lietas apstākļu analīzi.