title: Lieta T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Valsts atbalsts viesnīcu nozarei Sardīnijas reģionā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts daļēji par saderīgu un daļēji par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Jauns atbalsts — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Attīstību veicinoša iedarbība — De minimis noteikums)

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/13

         Vispārējās tiesas 2011. gada 20. septembra spriedums — Regione autonoma della Sardegna u.c./Komisija
   (Lieta T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts atbalsts viesnīcu nozarei Sardīnijas reģionā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts daļēji par saderīgu un daļēji par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Jauns atbalsts - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Attīstību veicinoša iedarbība - De minimis noteikums)
   2011/C 319/24
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Regione autonoma della Sardegna (Itālija) (pārstāvji — A. Fantozzi, P. Carrozza un G. Mameli, advokāti) (lieta T-394/08); SF Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Itālija) (pārstāvis — L. Marcialis, advokāts) (T-408/08); Timsas Srl (Arezzo, Itālija) (pārstāvji — D. Dodaro, S. Pinna un S. Cianciullo, advokāti) (T-453/08); un Grand Hotel Abi d’Oru SpA (Olbia) (pārstāvji — D. Dodaro, S. Cianciullo un R. Masuri, advokāti) (T-454/08)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — lietas T-394/08 un T-454/08, E. Righini, D. Grespan un C. Urraca Caviedes; lieta T-408/08, E. Righini un D. Grespan; lieta T-453/08, D. Grespan un C. Urraca Caviedes)

      Personas, kas iestājušās lietā T-394/08 prasītājas prasījumu atbalstam: Selene di Alessandra Cannas Sas (Cagliari, Itālija); HGA Srl (Golfo Aranci, Itālija); Gimar Srl (Sassari, Itālija); Coghene Costruzioni Srl (Alghero, Itālija); Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas (Quartu Sant’Elena, Itālija); Immobiliare 92 Srl (Arzachena, Itālija); Gardena Srl (Santa Teresa di Gallura, Itālija); Hotel Stella 2000 Srl (Olbia, Itālija); Vadis Srl (Valledoria, Itālija); Macpep Srl (Sorso, Itālija); San Marco Srl (Alghero); Due Lune SpA (Milāna, Itālija); Nicos Residence Srl (Santa Teresa di Gallura); Rosa Murgese (Iglesias, Itālija); Mavi Srl (Arzachena); Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C. Sas (Alghero); L’Esagono di Mario Azara & C. Snc (San Teodoro, Itālija); Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc (Villasimius, Itālija); un Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc (Arbus, Itālija) (pārstāvji — G. Dore, F. Ciulli un A. Vinci, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu 2008/854/EK par valsts atbalsta shēmu “1998. gada reģionālais likums Nr. 9 — Atbalsta N 272/98 nepareiza izmantošana” (C 1/04 (ex NN 158/03 un CP 15/2003)) (OV L 302, 9. lpp.), ar kuru

      Regione autonoma della Sardegna ir piešķīrusi dotācijas sākotnējiem ieguldījumiem viesnīcu nozarē Sardīnijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-394/08, T-408/08, T-453/08 un T-454/08 tiek apvienotas sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               prasītāji atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai, izņemot tos, kas tai radušies saistībā ar iestāšanos lietā, kā arī sedz paši savus tiesāšanās izdevumus;

               4)

               personas, kas iestājušās lietā T-394/08, atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar iestāšanos lietā, kā arī sedz pašas savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 285, 08.11.2008.


title: Apvienotās lietas C-523/11 un C-585/11: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Verwaltungsgericht Hannover , Verwaltungsgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laurence Prinz / Region Hannover (C-523/11) un Philipp Seeberger / Studentenwerk Heidelberg (C-585/11) (Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. un 21. pants — Tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties — Valsts pilsonim piešķirts atbalsts izglītībai, kas tiek sniegts saistībā ar studijām citā dalībvalstī — Pienākums uzturēties izcelsmes dalībvalstī vismaz trīs gadus pirms studiju sākšanas)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/9

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laurence Prinz/Region Hannover (C-523/11) un Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)
   (Apvienotās lietas C-523/11 un C-585/11) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. un 21. pants - Tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties - Valsts pilsonim piešķirts atbalsts izglītībai, kas tiek sniegts saistībā ar studijām citā dalībvalstī - Pienākums uzturēties izcelsmes dalībvalstī vismaz trīs gadus pirms studiju sākšanas)
   2013/C 260/15
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Laurence Prinz (C-523/11), Philipp Seeberger (C-585/11)

      Atbildētāji: Region Hannover (C-523/11), Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Hannover — LESD 20. un 21. panta interpretācija — Atbalsta izglītībai saņemšana (“Ausbildungsförderung”) — Valsts tiesiskais regulējums, ar šī pabalstu saņemšanu ierobežo līdz vienam gadam pilsoņiem, kas studē ārvalstīs un kuri valsts teritorijā kopš savu studiju sākuma dzīvo mazāk kā trīs gadus

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 20. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst tādi dalībvalsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem atbalsta izglītībai piešķiršana saistībā ar studijām, kas ir ilgākas par vienu gadu un kas tiek īstenotas citā dalībvalstī, ir pakļauta vienīgi nosacījumam, kurš paredzēts Federālā likuma par individuālu atbalstu izglītībai [Bundesgesetz über individuelle Förderung der Ausbildung — (Bundesausbildungsförderungsgesetz)], kas 2008. gada 1. janvārī ir grozīts ar divdesmit otro likumu, ar ko groza Federālo likumu par individuālu atbalstu izglītībai, 16. panta 3. punktā un saskaņā ar kuru pieteicējam vismaz trīs gadus pirms minēto studiju sākšanas pastāvīgajai dzīvesvietai minētā likuma nozīmē ir jābūt bijušai valsts teritorijā.

      (1)  OV C 13, 14.1.2012.

      OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta C-633/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Sø- og Handelsretten (Dānija) – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 7. decembrī iesniedza Sø- og Handelsretten (Dānija) – Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet

   (Lieta C-633/16)
   (2017/C 046/19)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Sø- og Handelsretten

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ernst & Young P/S

      Atbildētāja: Konkurrencerådet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Kādi kritēriji ir jāpiemēro, izvērtējot, vai uz uzņēmuma rīcību vai darbību attiecas Padomes Regulas Nr. 139/2004 (1) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju 7. panta 1. punkta aizliegums (iepriekšējas īstenošanas aizliegums), un vai īstenošanas darbība 7. panta 1. punktā izpratnē nozīmē, ka darbība pilnībā vai daļēji, faktiski vai juridiski ir daļa no iesaistīto uzņēmumu darbības turpināšanas faktiskās kontroles maiņas vai apvienošanās, kas (ar nosacījumu, ka tiek ievērotas kvantitatīvās robežas) izraisa paziņošanas pienākumu?

               2)

               Vai sadarbības līguma izbeigšana, kā šajā lietā, par ko ir paziņots apstākļos, kuri atbilst rīkojumā par prejudiciālā jautājuma uzdošanu aprakstītajiem, var būt īstenošanas darbība, uz kuru attiecas aizliegums saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 139/2004 7. panta 1. punktu, un kādi kritēriji tad jāpiemēro lēmuma pieņemšanā?

               3)

               Vai atbilde uz otro jautājumu būs atšķirīga atkarībā no tā, vai šī līguma izbeigšana ir faktiski ar konkurences tiesībām saistītā veidā ietekmējusi tirgu?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, tiek lūgts precizēt to, kādi kritēriji un kāda varbūtības pakāpe jāpiemēro, konkrētajā lietā lemjot par to, vai šī izbeigšana ir šādi ietekmējusi tirgu, tostarp, kāda ir nozīme iespējai, ka šo ietekmi varēja izraisīt citi cēloņi.

      (1)  Padomes 2004. gada 20. janvāra Regula (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta C-572/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/14

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-572/08)
   (2009/C 55/22)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Aresu un W. Mölls)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piešķirot nodokļu atvieglojumu attiecībā uz smēreļļu, kas reģenerēta no Itālijā savāktām atkritumeļļām, bet atsakoties šo pašu atvieglojumu piešķirt smēreļļām, kas tiek reģenerētas no citās dalībvalstīs savāktām atkritumeļļām (saskaņā ar Tiesību noteikumu attiecībā uz nodokļiem, kas piemērojami ražošanai un patēriņam un attiecīgajiem kriminālsodiem un sodiem par administratīvajiem pārkāpumiem konsolidētā teksta — kas, apstiprināts ar 1995. gada 26. oktobra Likumdošanas dekrētu Nr. 504 un interpretēts ar 2004. gada 5. maijaAgenzia delle Entrate [Ieņēmuma dienests] apkārtrakstu Nr. 24/D un 2005. gada 23. decembra Likuma Nr. 266 1. panta 116. punktu — 62. pantu), nav izpildījusi EKL 90. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija apgalvo, ka Itālijas iestādes, paredzot nodokļu atvieglojumu sistēmu attiecībā uz reģenerētām smēreļļām, no kuras labumu gūst vietējā ražošana, bet ne citu dalībvalstu ražotāji, ir acīmredzami pārkāpušas EKL 90. pantā paredzēto nediskriminācijas principu nodokļu jomā.
   Ar šo sistēmu tiek radīts nodokļu atvieglojumu regulējums, kura esamību Eiropas Kopienu Tiesa jau nosodīja 1980. gadā, un Itālijas iestāžu argumenti saistībā ar jaunās sistēmas atbilstību neattaisno šādu izvēli.


title: Lieta T-519/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra rīkojums – mobile.international /ITSB – Komisija ( “PL mobile.eu” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/39

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. septembra rīkojums – mobile.international/ITSB – Komisija (“PL mobile.eu”)
   (Lieta T-519/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 409/56
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Vācija) (pārstāvis – T. Lührig, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1401/2011–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Eiropas Komisiju un mobile.international GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta T-254/04: Prasība pret Reģionu komiteju, ko Spyridon de Athanassios Pappas iesniedza 2004. gada 16. jūnijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/29

         Prasība pret Reģionu komiteju, ko Spyridon de Athanassios Pappas iesniedza 2004. gada 16. jūnijā
   (Lieta T-254/04)
   (2004/C 262/56)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Reģionu komiteju, ko cēla Spyridon de Athanassios Pappas, ar dzīvesvietu Kraainem (Beļģija), kuru pārstāv Xanthi Gousta, advokāte.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Reģionu komitejas iecēlējinstitūcijas 2004. gada 9. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja 2003. gada 23. decembra sūdzību;

               —

               atcelt Reģionu komitejas prezidija 2003. gada 8. oktobra lēmumu par amatā iecelšanas procedūru 2000/C 28 A/01;

               —

               piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs kandidēja uz Reģionu komitejas ģenerālsekretāra amatu un vēlāk Pirmās instances tiesā (lieta T-73/01 (1)) apstrīdēja Reģionu komitejas lēmumu noraidīt viņa kandidatūru un iecelt šajā amatā citu kandidātu. 2003. gada 18. septembra spriedumā (2) Pirmās instances tiesa viņa pirmo prasību apmierināja. Pēc šī sprieduma Reģionu komiteja 2003. gada 8. oktobra lēmumā atzina minēto amatā iecelšanas procedūru par spēkā neesošu un uzsāka jaunu amatā iecelšanas procedūru tam pašam amatam.
   Šajā prasībā prasītājs apstrīd pēdējo minēto lēmumu, kā arī lēmumu, ar ko tika noraidīta viņa iesniegtā sūdzība. Prasītājs norāda, ka saskaņā ar EKL 233. pantu atbildētājai vajadzēja atsākt pirmo amatā iecelšanas procedūru, pilnīgi un precīzi atjaunot viņa kandidāta lietu un pēc tam apspriesties ar ad hoc atlases komiteju. Kā norāda prasītājs, atbildētāja varēja likumīgi atzīt pirmo amatā iecelšanas procedūru par spēkā neesošu tikai pēc šiem posmiem.

      (1)  OV C 161, 02.06.2001., 23. lpp.

      (2)  OV C 289, 29.11.2003., 20. lpp.


title: Lieta T-36/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. jūnija spriedums — Zipcar /ITSB — Canary Islands Car ( ZIPCAR ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes ZIPCAR reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme CICAR — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. jūnija spriedums — Zipcar/ITSB — Canary Islands Car (“ZIPCAR”)
   (Lieta T-36/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ZIPCAR’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “CICAR’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 197/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zipcar, Inc. Kembridža, Masačūseta (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — M. Elmslie, solicitor, un N. Saunders, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Canary Islands Car, SL, San Bartolome (Spānija)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 30. novembra lēmumu (lieta R 122/2006-2) par iebildumu procesu starp Canary Islands Car, SL un Zipcar, Inc.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zipcar, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta C-250/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rayonen sad Plovdiv (Bulgārija) 2009. gada 6. jūlija rīkojumu — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, Filial Plovdiv

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rayonen sad Plovdiv (Bulgārija) 2009. gada 6. jūlija rīkojumu — Vasil Ivanov Georgiev/Tehnicheski universitet — Sofia, Filial Plovdiv
   (Lieta C-250/09)
   2009/C 220/45
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Rayonen sad Plovdiv

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vasil Ivanov Georgiev

      Atbildētāja: Tehnicheski universitet — Sofia, Filial Plovdiv

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), tiesību normām ir aizliegts piemērot valsts tiesību aktu, saskaņā ar kuru nav atļauts noslēgt darba līgumus uz nenoteiktu laiku ar profesoriem, kuri ir sasnieguši 65 gadu vecumu? Vai šajā kontekstā un konkrēti, ņemot vērā Direktīvas 6. panta 1. punktu, Zakon za zashtita ot diskriminatsia 7. panta 1. punkta 6. apakšpunktā paredzētie pasākumi, ar kuriem ievieš maksimālo vecumu darbam noteiktā amatā, ir objektīvi un saprātīgi, un attaisnoti ar likumīgu mērķi, kā arī samērīgi, ņemot vērā to, ka Direktīva pilnā apjomā ir transponēta Bulgārijas tiesību aktos?

               2)

               Vai ar Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, tiesību normām ir aizliegts piemērot valsts tiesību aktu, saskaņā ar kuru obligāti ir jāpensionējas profesoriem, kuri ir sasnieguši 68 gadu vecumu? Vai, ņemot vērā izklāstītos faktus un apstākļus izskatāmajā lietā un konstatējot pretrunu starp Direktīvas normām un tāda valsts tiesību akta normām, kurā ir transponēta Direktīva, ir iespējams, ka Kopienu tiesību normu interpretācija nozīmē to, ka nepiemēro valsts tiesisko regulējumu?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-144/02: Pirmās instances tiesas spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eagle e.a. /Komisija (Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls — Cita tiesiskā statusa, kas nav pagaidu darbinieka tiesiskais statuss, piemērošana — Ciesto materiālo zaudējumu atlīdzināšana)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/26

         Pirmās instances tiesas spriedums 2007. gada 12. jūlijā — Eagle e.a./Komisija
   (Lieta C-144/02) (1)

   (Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls - Cita tiesiskā statusa, kas nav pagaidu darbinieka tiesiskais statuss, piemērošana - Ciesto materiālo zaudējumu atlīdzināšana)
   (2007/C 199/48)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Richard J. Eagle, Oxon (Apvienotā Karaliste) un divpadsmit citi prasītāji, kuru vārdi ir nosaukti sprieduma pielikumā (pārstāvis — D. Bīrds [D. Beard], barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Kurals [J. Currall])

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — Dž. P. Hikss [J.-P. Hix] un B. Drīsens [B. Driessen])
   Priekšmets
   Apmēra atlīdzībai par finansiālajiem zaudējumiem, ko katrs no prasītājiem cieta tāpēc, ka netika pieņemts darbā kā Eiropas Kopienu pagaidu darbinieks laikā, kad viņš strādāja kopuzņēmumā Joint European Torus (JET), noteikšana saskaņā ar Pirmās instances tiesas 2004. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-144/02 Eagle u.c./Komisija (Krājums, II-3381. lpp.).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               piespriest Komisijai izmaksāt katram no prasītājiem atlīdzību, kas atbilst katram no viņiem šā sprieduma 3. pielikuma 6. ailē norādītajai summai;

               2)

               par šo summu tiek rēķināti procenti ar likmi 5,25 %, sākot no 1999. gada 31. decembra līdz faktiskās samaksas brīdim;

               3)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus saistībā ar visu tiesvedību Pirmās instances tiesā;

               4)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 169, 13.7.2002.


title: Lieta C-430/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. jūlijā iesniedza Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) — Baradics Ilona u.c./ QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/38

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 29. jūlijā iesniedza Fővárosi Ítélőtábla (Ungārija) — Baradics Ilona u.c./QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

   (Lieta C-430/13)
   2013/C 344/67
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Ítélőtábla

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Baradics Ilona, Bóta Adrienn, Emberné Stál Éva, György Lászlóné, Halász Sándor, Harászi Zita, Hideg Zsanett, Holtsuk Katalin, Jancsó Gábor, Katona Mária, Kézdi Gergely, Dr. Korpás László, Kovács Ferencné, Kőrösi Viola, Kuzsel Tamás, Lajtai Attila, Lőrincz Zsolt, Nagy Ákos, Papp Attiláné, Peller Zsuzsanna, Petkovics Ágnes, Pongó László, Porpáczy Zsolt, Rávai Zsuzsanna, Román László, Schneck Zsolt, Szabó Mihály, Szabó Péter, Szalai Zoltán, Szemeréné Radó Erika, Dr. Szigeti Zsuzsanna, Szőke Nikolett, Tóth Péter, Várkonyi Zsófia, Veress Mónika

      Atbildētāji: QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts likumdevējs ir pienācīgi ievērojis Direktīvas (90/314/EEK (1)) 7. un 9. pantu, proti, nodrošinājis efektīvu aizsardzību indivīdiem ceļojuma organizētāju vai pārstāvju maksātnespējas gadījumā, paredzot, ka ceļojuma organizētāja vai pārstāvja sniegtais finansiālais nodrošinājums ir jāpielāgo noteiktai procentuālajai daļai no paredzētajiem neto ieņēmumiem no komplekso tūrisma ceļojumu pārdošanas vai noteiktam minimālajam apmēram?

               2)

               Ciktāl var tikt noteikts valsts pieļauts pārkāpums — vai šis pārkāpums ir pietiekami būtisks, lai valstij tiktu noteikta atbildība par zaudējumiem?

      (1)  Padomes 1990. gada 13. jūnija direktīva par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām (OV L 158, 59. lpp.).


title: Lieta T-148/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Beifa Group /ITSB — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Rakstāmlieta) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rakstāmlietu — Agrāka valsts grafiska preču zīme — Spēkā neesamības pamats — Agrāka apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana Kopienas dizainparaugā — Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts — Lūgums sniegt pierādījumus par agrākas preču zīmes faktisko izmantošanu, kas pirmo reizi iesniegts Apelāciju padomē)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/33

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Beifa Group/ITSB — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Rakstāmlieta)
   (Lieta T-148/08) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo rakstāmlietu - Agrāka valsts grafiska preču zīme - Spēkā neesamības pamats - Agrāka apzīmējuma, kura īpašniekam ir tiesības aizliegt tā izmantošanu, izmantošana Kopienas dizainparaugā - Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkts - Lūgums sniegt pierādījumus par agrākas preču zīmes faktisko izmantošanu, kas pirmo reizi iesniegts Apelāciju padomē)
   2010/C 179/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Zhejiang, Ķīna) (pārstāvji — R. Davis, barrister, un N. Cordell, solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Vācija) (pārstāvji — U. Blumenröder un H. Gauß, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju trešās palātas 2008. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1352/2006-3 attiecībā uz Kopienas dizainparauga spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG un Ningo Beifa Group Co., Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju trešās padomes 2008. gada 31. janvāra lēmumu lietā R 1352/2006-3;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina Beifa Group Co. Ltd tiesāšanās izdevumus. Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta T-291/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. oktobrī — Operator ARP pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/22

         Prasība, kas celta 2006. gada 18. oktobrī — Operator ARP pret Komisiju
   (Lieta T-291/06)
   (2006/C 310/43)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Operator ARP Sp. z o.o. (pārstāvis — J. Szymanowska, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 5. jūlija lēmumu lietā Nr. C 20/04 (agrāk –NN 25/04) par valsts atbalstu Huta Częstochowa S.A., proti, atcelt lēmuma 3. panta 2. punktu, ciktāl tajā Polijai uzlikts pienākums veikt visu nepieciešamo, lai no Operator ARP Sp. z o.o. atgūtu valsts atbalstu, kas Huta Częstochowa S.A. piešķirts nesaderīgi ar kopējo tirgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atzīt par spēkā neesošu Eiropas Komisijas 2005. gada 5. jūlija lēmuma valsts atbalsta lietā Nr. C 20/04 (agrāk — NN 25/04) 3. panta 1. punktu, kurā par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzīts atbalsts, ko Polija laikā no 1997. gada līdz 2002. gada maijam piešķīra Huta Częstochowa S.A. kā darbības un nodarbinātības pārstrukturēšanas atbalstu. Lēmums prasītājai tika paziņots 2006. gada 21. augustā. Komisija apstrīdētā lēmuma 3. panta 2. punktā Polijai noteica pienākumu veikt visu nepieciešamo, lai no uzņēmumiem, kas nosaukti šajā noteikumā, ieskaitot prasītāju, atgūtu nelikumīgi piešķirto atbalstu. Saskaņā ar šo lēmumu visi 3. panta 2. punktā minētie uzņēmumi ir solidāri un atsevišķi atbildīgi par šī atbalsta atgūšanu, kas ir jāveic nekavējoties un saskaņā ar valsts tiesību aktos noteiktu procesu. Par visu periodu kopš atbalsta saņemšanas līdz datumam, kad tas faktiski ir atmaksāts, ir jāmaksā procenti saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 (1) V nodaļas noteikumiem.
   Prasot atcelt apstrīdēto lēmumu, prasītāja apgalvo, ka tā nav saņēmusi atbalstu, kas no 1997. gada līdz 2002. gadam piešķirts Huta Częstochowa S.A., un tāpēc nevar solidāri un atsevišķi atbildēt par šī atbalsta atgūšanu, kas, pēc prasītājas domām, nozīmē, ka Polijai uzliktajam pienākumam veikt visu nepieciešamo, lai no prasītājas atgūtu atbalstu, nav jēgas.
   Savas prasības pamatojumā prasītāja izvirza šādus iebildumus:

               —

               tiesību uz aizstāvību pārkāpums saistībā ar EKL 88. panta pārkāpumu, jo nav ievērots pienākums ļaut ieinteresētajām personām izteikties par attiecīgo atbalstu ierosinātajā formālajā izmeklēšanas procedūrā. Prasītāja apgalvo: tā kā tā nepiedalījās Komisijas veiktajā formālajā izmeklēšanas procedūrā, tai šajā procedūrā nebija iespējas izteikt savu viedokli vai iesniegt juridiskus argumentus, kas, pēc tās domām, būtu Komisijai licis pieņemt citādu lēmuma rezolutīvo daļu saistībā ar atbalsta saņēmēju grupas definīciju (izslēdzot no šīs grupas Operator ARP Sp. z o.o.);

               —

               EKL 253. panta pārkāpums, proti, lēmums nav pienācīgi pamatots. Prasītāja uzskata, ka, ciktāl tā ir minēta kā atbalsta saņēmēja, lēmuma pamatojums ir vājš un pretrunīgs, jo Komisija šajā pamatojumā pret prasītāju neattiecas kā pret personu, ko var atzīt par atbalsta saņēmēju, bet lēmuma rezolutīvajā daļā tomēr to nosauc par personu, kuras pienākums ir atlīdzināt atbalstu. Prasītāja arī norāda, ka apstrīdētajā lēmumā nav paskaidroti faktiskie apstākļi saistībā ar atbalsta piešķiršanu Huta Częstochowa S.A., kas saskaņā ar apstrīdēto lēmumu esot bijis nesaderīgs ar kopējo tirgu; lēmumā it īpaši saistībā ar saņēmēju grupas paplašināšanu trūkst analīzes par iespējamu no saņemtā atbalsta gūtu labumu nodošanu personām, kas pārņēma Huta Częstochowa S.A. aktīvus un pasīvus;

               —

               EKL 87. un 88. panta, kā arī Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 14. panta nepareiza interpretācija, nosaucot prasītāju par atbalsta saņēmēju. Prasītāja apgalvo, ka, to nosaucot par atbalsta saņēmēju, Komisija ir pārkāpusi savas rīcības brīvības robežas, jo prasītāja nepieder pie to personu grupas, kas faktiski guva atbalstu;

               —

               tiesiskās drošības un samērīguma principu pārkāpums, nosaucot prasītāju par personu, kuras pienākums ir atlīdzināt par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzīto atbalstu, lai gan prasītāja šo atbalstu nav saņēmusi.

      (1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV L 140, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-311/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Luis Buendia Sierra iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/44

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Luis Buendia Sierra iesniedza 2004. gada 22. jūlijā
   (Lieta T-311/04)
   (2004/C 262/84)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla José Luis Buendia Sierra, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Marc van der Woude un Valérie Landes, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas lēmums par sūdzības noraidīšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos;

               —

               atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Pēc prasītāja domām lēmums, ar kuru viņam ir piešķirts viens ģenerāldirektorāta priekšrocības punkts, ir Juridiskajā dienestā noteikto kritēriju rezultāts, kas noved pie šo punktu piešķiršanas pakāpes gados vecākiem ierēdņiem neatkarīgi no viņu nopelniem. Lai apstrīdētu šo lēmumu, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 45. panta, Civildienesta noteikumu 2. panta 1. punkta, Civildienesta noteikumu 43. panta piemērošanas vispārīgo noteikumu un 6. panta 3. un 4. punkta, un Civildienesta noteikumu 45. panta piemērošanas vispārīgo noteikumu pārkāpumu. Turklāt prasītājs uzskata, ka šis lēmums pārkāpj vienādas attieksmes principu un tiesības uz karjeras attīstību, rada acīmredzamu kļūdu novērtējumā un pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz būtiskiem pārkāpumiem punktu piešķiršanas procedūrā un sūdzību izskatīšanas procedūrā.
   Prasītājs turklāt uzskata, ka lēmums, kas viņam nepiešķir priekšrocības punktu “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja”, pārkāpj Civildienesta noteikumu 45. pantu, Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgās piemērošanas noteikumu 9. pantu un vienādas attieksmes principu. Kā uzskata prasītājs, šis lēmums rada arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā un pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.
   Visbeidzot, prasītājs apstrīd lēmumu, kas viņam piešķir 20 punktus, A5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu, A4 pakāpē iecelto ierēdņu sarakstu un lēmumu, ar kuru viņa vārds nav ierakstīts šajos sarakstos. Šajā sakarā prasītājs vispirms norāda uz citu šajā sūdzībā apstrīdēto aktu nelikumību, tāpat kā uz attiecīgo personāla 2001.-2002. gada novērtēšanas procedūras noteikumu nelikumību, 43. panta piemērošanas vispārīgiem noteikumiem un 45. panta piemērošanas vispārīgiem noteikumiem. Kā uzskata prasītājs, šie noteikumi pārkāpj Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punktu un 45. pantu, kā arī tiesības uz karjeras attīstību un vienādas attieksmes principu. Visbeidzot, prasītājs norāda, ka lēmumi ir nekompetenti un pārkāpj vispārīgās formas prasības.


title: Lieta C-506/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Audiencia Provincial de La Coruña (Spānija) 2007. gada 20. novembra rīkojumu — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga) / Petrogal Española S.A. , iepriekš GALP Energía España SAU

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Audiencia Provincial de La Coruña (Spānija) 2007. gada 20. novembra rīkojumu — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., iepriekš “GALP Energía España SAU”

   (Lieta C-506/07)
   (2008/C 37/07)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Audiencia Provincial de La Coruña
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

      Atbildētāja: Petrogal Española S.A., iepriekš “GALP Energía España SAU”

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai līgums, kas noslēgts starp Lubricarga S.L. un Petrogal S.A. ir “de minimis” un katrā ziņā neietilpst Līguma [81]. panta tvērumā, vai arī, neskatoties uz šo kvalifikāciju, tam ir piemērojama šī tiesību norma gadījumā, ja ar to degvielas uzpildes stacijas īpašniekam tiek paredzēts pienākums ievērot piegādātāja noteikto galīgo mazumtirdzniecības cenu un/vai tālākpārdevējam tiek paredzētas ekskluzīva iepirkuma saistības un noteikti konkurences ierobežojumi, neievērojot laika ierobežojumus, kas noteikti Komisijas Regulā Nr. 1984/83/EEK (1) un Nr. 2790/99 (2)?

               2)

               Vai, ievērojot to, ka ar Regulu Nr. 1984/83, tai izrādoties piemērojamai, aizliedz degvielas uzpildes staciju vertikālas ekskluzīvas vienošanās uz nenoteiktu laiku vai uz laiku, kas ilgāks par desmit gadiem, ar 12. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu par to, ka “gadījumā, kad vienošanās attiecas uz degvielas uzpildes staciju, ko piegādātājs ir nodevis tālākpārdevējam nomā vai kā citādi faktiskā vai tiesiskā lietojumā, tālākpārdevējam var uzlikt šajā sadaļā paredzētās ekskluzīva pirkuma saistības un konkurences ierobežojumus visā degvielas uzpildes stacijas faktiskas ekspluatācijas laikā”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tikpat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma?

               3)

               Vai, ievērojot to, ka Regulas Nr. 2790/1999, tai izrādoties piemērojamai, 5. pantā ir noteikts, ka “piecu gadu termiņa ierobežojums nav piemērojams gadījumos, kad pircējs pārdod līguma preces vai pakalpojumus no telpām un zemes, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešās personas, kas nav saistīta ar pircēju, ar noteikumu, ka pret konkurenci vērsto saistību ilgums nepārsniedz laika periodu, uz kādu pircējs aizņem telpas un zemi”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju, ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tik pat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma?

               4)

               Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka Regulas Nr. 1984/83 astotajā apsvērumā ir noteikts, ka “citi konkurenci ierobežojoši noteikumi un, it īpaši, tie, kas ierobežo tālākpārdevēja brīvību noteikt tālākpārdošanas cenas vai nosacījumus vai izvēlēties [savus] klientus, nevar tikt [atbrīvoti saskaņā ar šo] regulu”, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu?

               5)

               Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka 22. novembra Regulā Nr. 2790/99 par konkurenci īpaši nopietni ierobežojošu uzskatīta tālākpārdošanas cenas noteikšana, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu?

      (1)  1983. gada 22. jūnija [Regula] par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu atsevišķām ekskluzīva iepirkuma līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.).

      (2)  1999. gada 22. decembra [Regula] par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp.).


title: Lieta T-518/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 5. maija rīkojums – BTL Diffusion /ITSB – dm – drogerie markt  ( “babyTOlove” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               29.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 339/17

         Vispārējās tiesas 2014. gada 5. maija rīkojums – BTL Diffusion/ITSB – dm–drogerie markt (“babyTOlove”)
   (Lieta T-518/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 339/19
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BTL Diffusion (St Cloud, Francija) (pārstāvis – A. Berendes, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – K. Klüpfel un D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: dm–drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Vācija) (pārstāvji – C. Mellein un B. Beinert, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. jūlija lēmumu lietā R 883/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp dm–drogerie markt GmbH & Co. KG un BTL Diffusion

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi no atbildētāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 355, 3.12.2011.


title: Lieta C-369/06: Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 28. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/32

         Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 28. jūnija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-369/06) (1)

   (2007/C 297/54)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-86/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — British Sugar/Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/58

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — British Sugar/Komisija
   (Lieta T-86/10)
   2010/C 113/90
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: British Sugar plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — K. Lasok, QC, G. Facenna, Barrister, W. Robinson, P. Doris un D. Das, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto pasākumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās un citus izdevumus un tēriņus saistībā ar šo lietu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulu (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (1).
   Prasītājs izvirza šādus pamatus savas prasības atbalstam.
   Pirmkārt, tas apgalvo, ka Komisija nav pieņēmusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Tiesas spriedumu lietās Jülich
       (2) un SAFBA
       (3). Šajās lietās Tiesa atzina par spēkā neesošām Komisijas Regulas (EK) Nr. 1762/2003 (4), Nr. 1775/2004 (5) un Nr. 1686/2005 (6). Prasītājs apgalvo, ka spriedumu lietās Jülich un SAFBA rezultātā Komisijai bija pienākums un tādēļ tai bija arī kompetence pieņemt vajadzīgos pasākumus šajos spriedumos konstatēto nelikumību izlabošanai. Šis pienākums un kompetence bija ierobežoti līdz vajadzīgo pasākumu pieņemšanai, lai nodrošinātu attiecīgajām personām (ieskaitot prasītāju), ka viņām tiks atmaksātas summas, kuras tām nelikumīgi tika pieprasīts samaksāt konkrētajos tirdzniecības gados. Prasītājs apgalvo, ka minētās summas bija un ir identificējamas, piemērojot regulās izmantojamo formulu, kuru Tiesa atzina par spēkā neesošu, ja netiek izlabota Tiesas konstatētā kļūda. Prasītājs tādēļ apgalvo, ka, pārkāpjot šo pienākumu un rīkojoties ārpus savas kompetences, Komisija pieņēma apstrīdēto pasākumu, kurš nav spēkā tās pašas pamatkļūdas dēļ, kura lika Kopienu Tiesai atzīt par spēkā neesošām Regulas (EK) Nr. 1762/2003, Nr. 1775/2004 un Nr. 1686/2005.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka maksājuma koeficientu cukura nozarē aprēķina metode, kas tika pieņemta apstrīdētajā pasākumā, ir pretēja Tiesas nospriestajam Jülich lietā.
   Treškārt, prasītājs norāda, ka Komisijai nebija kompetences pieņemt apstrīdēto pasākumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1260/2001, jo, pēc prasītāja domām:

               —

               šī regula tika atcelta un nebija spēkā apstrīdētā pasākuma pieņemšanas laikā; un

               —

               sprieduma lietā Jülich rezultātā Komisijai nebija kompetences noteikt ražošanas maksājumus tādā veidā, kas nav saderīgs ar šīs regulas 15. pantu. Kompetences neesamības apstākļos, kas izriet no sprieduma lietās Jülich un SAFBA vai no Regulas Nr. 1260/2001, kompetence noteikt ražošanas maksājumus ir Padomei saskaņā LESD 43. pantu. Attiecīgi Komisijai vispār nebija kompetences pieņemt apstrīdēto pasākumu.

      (1)  OV L 321, 1. lpp.

      (2)  Tiesas 2008. gada 8. maija spriedums apvienotajās lietās C-5/06 un no C-23/06 līdz C-36/06 Zuckerfabrik Jülich, Krājums, I-3231. lpp.

      (3)  Tiesas 2008. gada 17. janvāra spriedums apvienotajās lietās no C-175/07 līdz C-184/07 SAFBA, Krājums, I-142. lpp.

      (4)  Komisijas 2003. gada 7. oktobra Regula (EK) Nr. 1762/2003, ar ko nosaka maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003. tirdzniecības gadam (OV L 254, 4. lpp.).

      (5)  Komisijas 2004. gada 14. oktobra Regula (EK) Nr. 1775/2004, ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē (OV L 316, 64. lpp.).

      (6)  Komisijas 2005. gada 14. oktobra Regula (EK) Nr. 1686/2005, ar ko 2004./2005. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus un papildu maksājuma koeficientu cukura nozarē (OV L 271, 12. lpp.).


title: Lieta T-143/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – EE /ITSB (Emblēma ar dzeltenu fonu)

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. martā – EE/ITSB (Emblēma ar dzeltenu fonu)
   (Lieta T-143/14)
   2014/C 135/74
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: EE Ltd (Hatfield, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 27. novembra lēmumu lietā R 703/2013–2.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, uz kuras attēlota emblēma ar dzeltenu fonu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 16., 25., 35.–39., 41., 42. un 45. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 388 311

      Pārbaudītāja lēmums: atzīt reģistrācijai pieteikto preču zīmi par neatbilstošu reģistrācijas nosacījumiem

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-23/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Post Danmark A/S/Konkurrencerådet Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — EKL 82. pants — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Plaša apjoma pasta sūtījumu piegādes tirgus — Tiešie reklāmas materiālu sūtījumi — Atlaižu sistēma ar atpakaļejošu spēku — Izstumšanas iedarbība — Tikpat efektīva konkurenta kritērijs — Pret konkurenci vērstas iedarbības iespējamība un nozīmība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/4

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums (Sø- og Handelsretten (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Post Danmark A/S/Konkurrencerådet

   (Lieta C-23/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - EKL 82. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Plaša apjoma pasta sūtījumu piegādes tirgus - Tiešie reklāmas materiālu sūtījumi - Atlaižu sistēma ar atpakaļejošu spēku - Izstumšanas iedarbība - Tikpat efektīva konkurenta kritērijs - Pret konkurenci vērstas iedarbības iespējamība un nozīmība)
   (2015/C 389/04)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Sø- og Handelsretten

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Post Danmark A/S

      Atbildētāja: Konkurrencerådet

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lai noteiktu, vai pamatlietā aplūkotajai atlaižu sistēmai, kuru īsteno dominējošā stāvoklī esošs uzņēmums, var būt izstumšanas iedarbība tirgū, pārkāpjot EKL 82. pantu, ir jāpārbauda visi attiecīgās lietas apstākļi, it īpaši atlaižu piešķiršanas kritēriji un noteikumi, attiecīgā uzņēmuma dominējošā stāvokļa apmērs un īpašie konkrētā tirgus konkurences apstākļi. Apstāklis, ka minētā atlaižu sistēma attiecas uz lielāko daļu klientu tirgū, var tikt izmantots par lietderīgu norādi šādas prakses nozīmīgumam un tās iedarbībai tirgū, tādējādi spējot pastiprināt pret konkurenci vērstas izstumšanas iedarbības nepārprotamību;

               2)

               tā sauktā “tikpat efektīva konkurenta” kritērija piemērošana nav uzskatāma par obligātu nosacījumu, lai konstatētu atlaižu sistēmas ļaunprātīgumu saistībā ar EKL 82. pantu. Pamatlietā aplūkotajā situācijā tā sauktā “tikpat efektīva konkurenta” kritērija piemērošanai nav nozīmes;

               3)

               EKL 82. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai pamatlietā aplūkotās dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma piemērotās atlaižu sistēmas pret konkurenci vērstā iedarbība ietilptu šī panta piemērošanas jomā, tai ir jābūt iespējamai, tomēr nav nepieciešams pierādīt, ka tā ir smaga vai pamanāma.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta C-667/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW u.c.

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW u.c.
   (Lieta C-667/15)
   (2016/C 106/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV

      Atbildētāji: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, I pielikuma 14. punkta piemērošana paredz, ka aizliegta piramīdveida shēma ir tikai tad, ja finansiālā solījuma pildīšana attiecībā pret jau esošajiem dalībniekiem

               —

               galvenokārt vai pārsvarā ir atkarīga no jauno dalībnieku veikto maksājumu tiešas izsniegšanas (“tiešā saikne”)
               vai arī

               —

               ir pietiekami, ja finansiālā solījuma pildīšana attiecībā pret jau esošajiem dalībniekiem galvenokārt vai pārsvarā ir atkarīga no netiešas kompensācijas, ko veido jau esošo dalībnieku veiktie maksājumi, t.i., jau esošie dalībnieki kompensāciju galvenokārt vai pārsvarā saņem nevis par viņu pašu pārdotajām vai patērētajām precēm vai pakalpojumiem, bet, pildot finansiālo solījumu, galvenokārt vai pārsvarā ir atkarīgi no jaunu dalībnieku iesaistīšanas un viņu veiktajiem maksājumiem (“netiešā saikne”)?

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta C-324/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-360/11 Fercal — Consultadoria e Serviços /ITSB — Parfums Rochas ( “Patrizia Rocha” ) 2013. gada 14. jūnijā iesniedza Fercal — Consultadoria e Serviços , L da

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-360/11 Fercal — Consultadoria e Serviços/ITSB — Parfums Rochas (“Patrizia Rocha”) 2013. gada 14. jūnijā iesniedza Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda

   (Lieta C-324/13 P)
   2013/C 260/39
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda
       (pārstāvis — A.J. Rodrigues, advokāts)

      Otrs Lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

   atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu, kā arī:

               a)

               atcelt 2013. gada 11. aprīlī paziņoto Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 10. aprīļa spriedumu lietā T-360/11 un tādēļ atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu lietā […] R 2355/2010-2 saistībā ar procesu par atcelšanu Nr. 2004 C atbilstoši piemērojamajām Kopienu tiesību normām;

               b)

               līdz ar to apstiprināt apelācijas sūdzības iesniedzējas preču zīmes atbilstību un atzīt minēto preču zīmi par spēkā esošu,

               c)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 60. pantā attiecībā uz paziņojuma par apelāciju iesniegšanu un paziņojuma, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, iesniegšanu ir noteikts, ka paziņojumu par apelāciju iesniedz divu mēnešu laikā un paziņojumu, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, iesniedz četru mēnešu laikā — pēc [attiecīgā] lēmuma paziņošanas dienas.

               —

               Lai gan paziņojums, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, tika nosūtīts pa pastu 2011. gada 27. janvārī, tas tika saņemts 2011. gada 2. februārī, t.i., pēc Regulas par Kopienas preču zīmi 60. pantā noteiktā četru mēnešu termiņa beigām.

               —

               Turklāt noteikumi par termiņu aprēķināšanu un paziņošanas līdzekļiem ir ietverti Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulā (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).

               —

               Ja termiņi ir noteikti dienās, nedēļās, mēnešos vai gados, termiņu aprēķināšana sākas nākamajā dienā pēc paziņošanas, kura notiek, fiziski saņemot paziņoto dokumentu, dienas atbilstoši minētās regulas 70. noteikuma 1. un 2. punktam.

               —

               Ja — kā tas ir aplūkojamajā lietā — termiņš ir noteikts mēnešos, termiņš tātad beidzas tajā pašā datumā pēc četriem mēnešiem — saskaņā ar 70. noteikuma 4. punktu.

               —

               Šis termiņš tiek apturēts gadījumā, ja iestājas īpašie apstākļi vai nepārvaramas varas apstākļi, kuros nav vainojama neviena no pusēm.

               —

               Tādējādi, tā kā apelācijas sūdzības iesniedzēja paziņojumu par lēmumu saņēma 2010. gada 27. septembrī un tai bija četri mēneši, lai iesniegtu paziņojumu, kurā izklāstīts tās apelācijas pamatojums, šis termiņš ir sācies 2010. gada 28. septembrī un beidzies tādā pašā datumā pēc četriem mēnešiem, proti, 2011. gada 28. janvārī.

               —

               Tas nozīmē, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai bija jāveic šī darbība minētajā termiņā; pretējā gadījumā tās tiesības tiktu samazinātas, proti, četru mēnešu vietā tai būtu bijis īsāks termiņš.

               —

               Paziņojumu, kurā izklāstīts tās apelācijas pamatojums, apelācijas sūdzības iesniedzēja nosūtīja pa pastu 2011. gada 27. janvārī, t.i., termiņa priekšpēdējā dienā.

               —

               Minēto paziņojumu [atbildētājs] saņēma 2011. gada 2. februārī, jo pa vidu bija nedēļas nogale.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka tā bija rīkojusies likumīgi un noteiktajā termiņā un ka tādēļ tās apelācijas sūdzība bija jāpieņem izskatīšanai.

               —

               Šajā ziņā tā precizē, ka paziņojums par apelāciju tika iesniegts divu mēnešu laikā atbilstoši tam, kas paredzēts Regulas par Kopienas preču zīmi 60. panta pirmajā daļā.

               —

               Turklāt apelācijas pamatojums tika iesniegts rakstveidā četru mēnešu laikā.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka minētais pamatojums tika iesniegts pa pastu, t.i., tādā veidā, kuru tā nevar ietekmēt.

               —

               Par “iesniegšanu”, uz kuru ir norāde pārsūdzētajā spriedumā, nekādā gadījumā — ievērojot atšķirīgu interpretāciju un viedokli — nevar tikt uzskatīts fakts, ka atbildētājs saņem [attiecīgo dokumentu], jo pretējā gadījumā apelācijas sūdzības iesniedzējas rīcībā faktiski nebūtu termiņa, kas tai piešķirts ar tiesību normām.

               —

               Pretēji interpretācijai, kas pārņemta un izmantota pārsūdzētajā spriedumā, — lai gan ir taisnība, ka Regulas Nr. 207/2009 60. pantā ir norādīts uz paziņojuma, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, iesniegšanu četru mēnešu laikā, tas tomēr nevar nozīmēt un ar to nevar tikt paredzēts, ka minētā paziņojuma saņemšanai ir jānotiek šajā termiņā, jo iesniegšana un saņemšana ne vienmēr notiek vienlaicīgi.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzējai, protams, ir jāizpilda attiecīgais pienākums noteiktajā termiņā, ko tā arī ir izdarījusi, un tādēļ interpretācijai, saskaņā ar kuru būtu jāņem vērā saņemšanas datums, nevar piekrist, jo tas nozīmētu vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, ņemot vērā valstu daudzveidību un to, ka [dažādi] līdzekļi nav ne pieejami, ne obligāti un ka līdz ar to tie ir alternatīvi atbilstoši Regulas Nr. 2868/95 normām.

               —

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka šajā četru mēnešu termiņā personai, kas ierosina apelāciju, ir jānosūta, jāiesniedz utt. [attiecīgais dokuments], it īpaši tādēļ, ka, tā kā tā iepriekš jau bija darījusi zināmu savu nodomu iesniegt apelācijas sūdzību, pamatojuma iesniegšana nav ne jaunums, ne pārsteigums.

               —

               Ņemot vērā nolemto (galīgais atteikums), apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka ar pārsūdzēto sppriedumu ir pārkāptas Regulas par Kopienas preču zīmi 60. panta un Regulas Nr. 2868/95 61., 62., 63., 64., 65. un 70. noteikuma normas.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (Kodificēta versija) (OV L 78, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 16. septembrī lietā T-274/01 Valmont Nederland BV pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Jēdziens — Labums — Zemes pārdošanas cena — Autostāvvietas finansēšana)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 16. septembrī
   lietā T-274/01 Valmont Nederland BV pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Jēdziens - Labums - Zemes pārdošanas cena - Autostāvvietas finansēšana)
   (2004/C 284/29)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Lietā T-247/01 Valmont Nederland BV, Maarheeze (Nīderlande), ko pārstāv A. Van Landuyt, A. Prompers un G. Van de Wal, advokātes, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - G. Rozet un H. Speyart, vēlāk – G. Rozet un H. Van Vliet, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 2001. gada 18. jūlija Lēmumu 2002/142/EK attiecībā uz valsts atbalstu, ko Nīderlande piešķīrusi Valmont Nederland BV (OV 2002, L 48, 20. lpp.), Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta paplašinātā sastāvā) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesnese V. Tiili, tiesneši A. W. H. Meij, M. Vilaras un N. J. Forwood, sekretārs J. Plingers, administrators, 2004. gada 16. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Komisijas 2001. gada 18. jūlija Lēmumu 2002/142/EK attiecībā uz valsts atbalstu, ko Nīderlande piešķīrusi Valmont Nederland BV;

               2)

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 3, 5.1.2002.


title: Lieta T-586/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – H. P. Gauff Ingenieure/ITSB – Gauff (“Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “GAUFF” — Relatīvi atteikuma pamati — Daļējs reģistrācijas atteikums — Pieteikums par restitutio in integrum — Regulas (EK) Nr. 207/2009 81. pants

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/21

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – H. P. Gauff Ingenieure/ITSB – Gauff (“Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW”)
   (Lieta T-586/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un Kopienas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “GAUFF” - Relatīvi atteikuma pamati - Daļējs reģistrācijas atteikums - Pieteikums par restitutio in integrum - Regulas (EK) Nr. 207/2009 81. pants)
   (2015/C 262/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H. P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Nuremberg, Vācija) (pārstāvis – G. Schneider–Rothhaar, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nuremberg, Vācija) (pārstāvis – A. Molnar, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 5. septembra lēmumu lietā R 118/2013–1 saistībā ar pieteikumu par restitutio in integrum

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) radušos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Gauff GmbH & Co. Engineering KG sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-844/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (“Klosterstoff”)

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. novembrī – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner/EUIPO (“Klosterstoff”)
   (Lieta T-844/16)
   (2017/C 038/54)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Alpirsbach, Vācija) (pārstāvji – W. Göpfert un S. Hofmann, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Klosterstoff” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 945 944

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 6. oktobra lēmums lietā R 2064/2015-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b), c) un g) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-135/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 3. aprīļa rīkojumu — Janko Rottmann / Freistaat Bayern

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 3. aprīļa rīkojumu — Janko Rottmann/Freistaat Bayern

   (Lieta C-135/08)
   (2008/C 171/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesverwaltungsgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Janko Rottmann

      Atbildētājs: Freistaat Bayern

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Savienības tiesībām netiek pieļautas Savienības pilsonības (un ar to saistīto tiesību un pamatbrīvību) zaudēšanas tiesiskās sekas, kas izriet no tā, ka atbilstoši valsts (Vācijas) tiesībām likumīgi anulēta kādas Savienības dalībvalsts (Vācijas) naturalizācijas kārtībā iegūtā pilsonība, kas bijusi izmānīta ļaunprātīgas maldināšanas ceļā, noved pie tā, ka, ņemot vērā arī kādas citas dalībvalsts (Austrija) pilsonību regulējošo valsts tiesību kopīgo iedarbību — kā tas ir prasītāja gadījumā sākotnējās Austrijas pilsonības neatjaunošanas dēļ — iestājas bezpavalstniecība?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai dalībvalstij (Vācijai), kura Savienības pilsonim ir piešķīrusi pilsonību un naturalizācijas kārtībā iegūto izmānīto pilsonību vēlas anulēt, ņemot vērā Kopienu tiesības, no pilsonības, kas iegūta naturalizācijas kārtībā, anulēšanas pilnībā vai uz laiku jāatsakās gadījumā, ja vai kamēr tam būtu 1. jautājumā minētās Savienības pilsoņa tiesību (un ar to saistīto tiesību un pamatbrīvību) zaudēšanas tiesiskās sekas, vai arī citai dalībvalstij (Austrija), kuras [valsts] pilsonība bijusi iepriekš, ņemot vērā Kopienu tiesības, ir pienākums savas valsts tiesības interpretēt un piemērot vai arī pielāgot tā, ka šīs tiesiskās sekas neiestājas?


title: Lieta F-82/07: Prasība, kas celta 2007. gada 6. augustā — Dittert /Komisija

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 6. augustā — Dittert/Komisija
   (Lieta F-82/07)
   (2007/C 235/59)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Daniel Dittert, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2006. gada paaugstināšanas amatā ietvaros pieņemto lēmumu paaugstināt prasītāju AD 9, nevis AD 10 pakāpē, ko apstiprina šās pašas iestādes 2007. gada 23. aprīļa lēmums, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība Nr. R/132/07;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, kurš, sākot ar 2002. gada 1. aprīli, tika paaugstināts amatā agrākajā A 7 pakāpē, 2004. gada 30. aprīlī tika paaugstināts A 6 pakāpē. 2004. gada 1. maijā iecēlējinstitūcija prasītāja personīgajā lietā aizstāja A 7 pakāpi ar jauno A*8 pakāpi, kā grozījumu iemeslu norādot “2004. gada 1. maija karjeras reformu”. Pēc tam, sākot ar 2006. gada 1. maiju, A*8 pakāpe tika pārdēvēta par AD 8 pakāpi.
   Prasītājs apgalvo, ka gan 2004. gadā amatā paaugstinātie ierēdņi, gan tie, kuri tika paaugstināti amatā 2005. vai 2006. gadā, sākot ar agrāko A 7 pakāpi, tika paaugstināti amatā pēc Civildienesta noteikumu grozījumu stāšanās spēkā, un vieni tika iecelti A*10/AD 10 pakāpē, bet citi, tostarp arī prasītājs, — A*9/AD 9 pakāpē. Prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas atlīdzības un karjeras veicināšanas princips.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 8. jūnijā lietā T-299/03 Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di) pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EEK) Nr .1049/2001 — Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/20

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 8. jūnijā
   lietā T-299/03 Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di) pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EEK) Nr .1049/2001 - Atteikums izsniegt dalībvalsts izdotu dokumentu bez tās iepriekšējas piekrišanas)
   (2005/C 229/43)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-299/03 Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Fa. U. Di), Marčelina [Marcellina] (Itālija), ko pārstāv M. Kalabrēze [M. Calabrese], advokāts, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: V. di Buči [V. Di Bucci] un P. Alto [P. Aalto], kuriem palīdz A. Abats [A. Abate], advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā), par pieteikumu atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājai atteikta piekļuve noteiktiem dokumentiem par valsts atbalsta režīmu, kas ar Komisijas 2000. gada 12. jūlija lēmumu [SG (2000) D/105754 — Atbalsts Nr. 715/99] atzīts kā nesaderīgs ar kopējo tirgu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Vilars [M. Vilaras], tiesneši F. Deuss [F. Dehousse] un D. Švābi [D. Šváby], sekretārs H. Jungs [H. Jung],2005. gada 8. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


20150731067617172015/C 270/568212014TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150619424215Lieta T-821/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija rīkojums – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Komisija
 ---documentbreak--- C2702015LV4250120150619LV0056425421Vispārējās tiesas 2015. gada 19. jūnija rīkojums – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C./Komisija
   (Lieta T-821/14) (
         1
      )2015/C 270/56Tiesvedības valoda – itāļuPiektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.
   (
         1
      )	OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-281/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Paola Staboli iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/34

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Paola Staboli iesniedza 2004. gada 9. jūlijā
   (Lieta T-281/04)
   (2004/C 262/65)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Paola Staboli, ar dzīvesvietu Saint-Gilles (Beļģija), kuru pārstāv Lucas Vogel, advokāts.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. marta un 2004. gada 6. aprīļa lēmumus, ar ko noraida prasītājas 2003. gada 29. augusta sūdzību, kurā tā iebilda pret 2003. gada 9. maija lēmumu, ar ko iecēlējinstitūcija prasītājas dalību divās konferencēs, kuras notika Melburnā un Pērtā (Perth) laika posmā no 2003. gada 26. jūnija līdz 5. jūlijam, atteicās atzīt par mācībām, kā arī šim nolūkam atteicās piešķirt viņai mācību atvaļinājumu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt minēto 2003. gada 9. maija lēmumu, ko pieņēmis Komisijas Tulkošanas dienesta ģenerāldirektors;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu un procentus 5 000 eiro apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iebilst pret iecēlējinstitūcijas lēmumu noraidīt viņas lūgumu piešķirt mācību atvaļinājumu, kas iesniegts nolūkā kā referentei piedalīties konferencēs, kas notika Melburnā un Pērtā laika posmā no 2003. gada 26. jūnija līdz 5. jūlijam.
   Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda, ka

               —

               ir pārkāpta Civildienesta noteikumu 24. panta trešā daļa, Komisāru kolēģijas 2002. gada 7. maija lēmums, un jo īpaši tā 1., 2. un 3. pants, kā arī lēmums par prasītājas izglītības kartes apstiprināšanu 2003. gadam, ciktāl tajā ir noraidīts minētais lūgums piešķirt mācību atvaļinājumu, pamatojoties uz to, ka jautājums ir tikai par darbību, kas skar personisko izaugsmi, kaut arī, no vienas puses, prasītājas izglītības kartē 2003. gadam bija noteikta norāde uz mācībām un turklāt viens no ierēdņu pastāvīgās izglītības mērķiem ir tieši nodrošināt viņu personisko izaugsmi un veicināt to, ka viņi Komisijā sasniedz augstu un izcilu līmeni;

               —

               ir pārkāpts nediskriminācijas princips, kā arī ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā, ciktāl iecēlējinstitūcija atsakās atzīt, ka minētajās konferencēs aplūkotā tēma (literatūra viduslaikos un, konkrētāk, Dantes darbi) attiecas uz prasītājas nepārtraukto izglītību, jo šai tēmai ir tieša saistība ar viņas darbību tulkošanas dienestā; turklāt citiem ierēdņiem tiek regulāri piešķirti mācību atvaļinājumi līdzīgai darbībai.


title: Lieta T-2/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 7. jūnija spriedums — Portugāle/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Izdevumi, kas radušies POSEI pasākuma ietvaros (2005., 2006. un 2007. finanšu gads)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/65

         Vispārējās tiesas 2013. gada 7. jūnija spriedums — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-2/11) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Izdevumi, kas radušies POSEI pasākuma ietvaros (2005., 2006. un 2007. finanšu gads)
   2013/C 225/144
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, M. Figueiredo un J. Saraiva de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un P. Rossi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra Lēmumu 2010/668/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 288, 24. lpp.), tiktāl, ciktāl Portugāles Republikai tiek piemērota finanšu korekcija POSEI pasākumam par 2005.–2007. finanšu gadu kopējā apmērā EUR 743 251,25.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra Lēmumu 2010/668/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 288, 24. lpp.), tiktāl, ciktāl Portugāles Republikai tiek piemērota finanšu korekcija POSEI pasākumam par 2006. un 2007. finanšu gadu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 89, 19.3.2011.


title: Lieta C-366/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Profit Investment SIM SpA , likvidācijas procesā/ Stefano Ossi un Commerzbank AG

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. jūlijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) — Profit Investment SIM SpA, likvidācijas procesā/Stefano Ossi un Commerzbank AG

   (Lieta C-366/13)
   2013/C 260/55
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Profit Investment SIM SpA, likvidācijas procesā

      Atbildētāji: Stefano Ossi, Commerzbank AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai var apgalvot, ka divas dažādas Regulas Nr. 44/2001 (1) 6. panta 1. punktā minētās prasības ir saistītas, ja abu šo prasību priekšmets un tajās norādītie prasības pamati atšķiras un tās nav savstarpēji pakļautas vai juridiski un loģiski nesaderīgas, bet, apmierinot vienu no šīm prasībām, faktiski var tikt ietekmētas intereses, kuru aizsardzībai ir celta otra prasība?

               2)

               Vai var uzskatīt, ka prasība par jurisdikcijas paplašināšanas klauzulas rakstveida formu, kas ir noteikta minētās regulas 23. panta 1. punkta a) apakšpunktā, ir izpildīta, ja šī klauzula ir ietverta obligācijas izdevēja vienpusēji sagatavotā dokumentā (informējošā paziņojumā), kā rezultātā jurisdikcija ir paplašināta attiecībā uz strīdiem, kuros ir iesaistīts jebkurš šo obligāciju pircējs nākotnē un kas saistīti ar to spēkā esamību; vai arī, tieši pretēji, var apgalvot, ka šādas klauzulas ietveršana obligāciju jautājumu reglamentējošā dokumentā, kurš ir paredzēts pārrobežu darījumiem, atbilst starptautiskajā uzņēmējdarbībā pieņemtajai formai šīs regulas 23. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē?

               3)

               Vai minētās Regulas 5. panta 1. punktā izmantotais jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem”, ir jāsaprot kā tāds, kurš attiecas tikai uz tiem strīdiem, kuros ir paredzēts tiesas ceļā apstiprināt no līguma radušos tiesisko attiecību pastāvēšanu, kā arī uz ar šīm attiecībām cieši saistītiem strīdiem, vai arī tas būtu jāpaplašina, iekļaujot arī strīdus, kuros prasītājs, neatsaucoties uz līgumu, apstrīd juridiski spēkā esošu līgumisku attiecību pastāvēšanu un tādējādi lūdz atlīdzināt uz tāda dokumenta pamata samaksātās summas, kuram, viņaprāt, nav nekāda juridiska spēka?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-344/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Francija/Komisija Pagaidu noregulējums — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti, ko Francijas iestādes nodevušas Komisijai saskaņā ar Direktīvā 98/34/EK paredzēto procedūru — Francijas iebildums pret dokumentu publiskošanu — Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/30

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 1. septembra rīkojums – Francija/Komisija
   (Lieta T-344/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti, ko Francijas iestādes nodevušas Komisijai saskaņā ar Direktīvā 98/34/EK paredzēto procedūru - Francijas iebildums pret dokumentu publiskošanu - Lēmums piešķirt trešajai personai piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   (2015/C 346/36)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji – F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas un F. Fize)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Pieteikums par piemērošanas apturēšanu, kas iesniegts attiecībā uz 2015. gada 21. aprīļa Lēmumu GESTDEM 2014/6064 par atkārtotu pieteikumu sniegt piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.), ar kuru Komisija ir piešķīrusi piekļuvi diviem Francijas iestāžu izdotiem dokumentiem, kas tai tika nosūtīti saskaņā ar procedūru, kura ir paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā (OV L 204, 37. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Komisijas 2015. gada 21. aprīļa Lēmuma GESTDEM 2014/6064 par atkārtotu pieteikumu sniegt piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, ar kuru Komisija piešķīra piekļuvi diviem Francijas iestāžu izdotiem dokumentiem, kas tai tika nosūtīti saskaņā ar procedūru, kura ir paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvā 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, piemērošanu;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lietas C-118/04 izslēgšana no reģistra

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/32

         Lietas C-118/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 6/63)

      (Tiesvedības valoda – itāļu)

   Eiropas Kopienu tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 6. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-118/04 Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika.

      (1)  OV C 106, 30.4.2004.


title: Lieta C-227/05: Tiesas (trešā palāta) rīkojums  2006. gada 6. aprīlī  ( Bayerisches Verwaltungsgericht München  (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Daniel Halbritter  pret  Freistaat Bayern , ko likumiski pārstāv  Landesanwaltschaft Bayern  (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 91/439/EE — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Apliecības anulēšana vienā dalībvalstī, vienlaicīgi nosakot pagaidu aizliegumu jaunas apliecības iegūšanai — Apliecības izdošana citā dalībvalstī pēc pagaidu aizlieguma termiņa — Šādas apliecības atzīšana un reģistrēšana pirmajā dalībvalstī — Valsts tiesiskajā regulējumā prasītā vadīšanas prasmju atzinuma iesniegšana)

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/13

         Tiesas (trešā palāta) rīkojums 2006. gada 6. aprīlī (Bayerisches Verwaltungsgericht München (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Daniel Halbritter pret Freistaat Bayern, ko likumiski pārstāv Landesanwaltschaft Bayern

   (Lieta C-227/05) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 91/439/EE - Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana - Apliecības anulēšana vienā dalībvalstī, vienlaicīgi nosakot pagaidu aizliegumu jaunas apliecības iegūšanai - Apliecības izdošana citā dalībvalstī pēc pagaidu aizlieguma termiņa - Šādas apliecības atzīšana un reģistrēšana pirmajā dalībvalstī - Valsts tiesiskajā regulējumā prasītā vadīšanas prasmju atzinuma iesniegšana)
   (2006/C 178/22)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bayerisches Verwaltungsgericht München

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Daniel Halbritter

      Atbildētāja: Freistaat Bayern, ko likumiski pārstāv Landesanwaltschaft Bayern

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bayerisches Verwaltungsgericht München — 1. panta 2. punkta un 8. panta 2. un 4. punkta interpretācija Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 1. lpp.) — Valsts atteikšanās atzīt derīgumu vai apmainīt vadītāja apliecību, ko pēc aizlieguma termiņa izsniegusi cita dalībvalsts turētājam, kuram pirmajā valstī izdotā vadītāja apliecība atņemta narkotiku lietošanas dēļ — Pienākums nokārtot prasmju pārbaudi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               kopējie noteikumi 1. panta 2. punktā saistībā ar 8. panta 2. un 4. punktu Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1997. gada 2. jūnija Direktīvu 97/26/EK, nepieļauj to, ka dalībvalsts savā teritorijā atsakās atzīt transportlīdzekļa vadīšanas tiesības, kas izriet no vadītāja apliecības, kura izdota citā dalībvalstī, un līdz ar to šādas apliecības derīgumu, pamatojot ar to, ka apliecības turētājs, kuram pirmās dalībvalsts teritorijā bija anulēta iepriekš iegūtā apliecība, nav nokārtojis vadīšanas prasmju pārbaudi, kas ir vajadzīga saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu, lai pēc anulēšanas saņemtu jaunu apliecību, ja kopā ar šo anulēšanu noteiktais jaunas apliecības izdošanas pagaidu aizlieguma termiņš bija beidzies, kad vadītāja apliecību izdeva otra dalībvalsts;

               2)

               kopējie noteikumi 1. panta 2. punktā saistībā ar 8. panta 2. un 4. punktu Direktīvā 91/439, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/26, nepieļauj to, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, dalībvalsts, kurā iesniedz pieteikumu kā valsts vadītāja apliecību pārreģistrēt citā dalībvalstī izdotu derīgu vadītāja apliecību, šādai pārreģistrācijai paredz nosacījumu, ka pieteikuma iesniedzējam jāveic jauna vadīšanas prasmju pārbaude, ko prasa pirmās dalībvalsts tiesiskais regulējums, lai šajā sakarā kliedētu šaubas saistībā ar iepriekšējiem apliecības saņemšanas apstākļiem otrajā dalībvalstī.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-360/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-24/06 Abarca Montiel  u.c./Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/31

         Apelācija, ko 2007. gada 19. septembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-24/06 Abarca Montiel u.c./Komisija
   (Lieta T-360/07 P)
   (2007/C 283/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios, pārstāvji)

      Pretējā puse procesā: S. Abarca Montiel, Wauthier-Braine (Beļģija), K. Adams, Wavre (Beļģija), M. Alvarez y Bejerano, Sint-Pieters-Leeuw (Beļģija), C. Baesens, Brisele (Beļģija), C. Blancke, Brisele (Beļģija), V. Bruneel, Kampenhout (Beļģija), G. Butera, Rebecq (Beļģija), C. Clarie, Denderhoutem (Beļģija), G. Gallo, Zellik-Asse (Beļģija), C. Gilis, Ganshoren (Beļģija), I. Gillard, Gingelom (Beļģija), C. Kremer, Laeken (Beļģija), D. Maris, Schaerbeek (Beļģija), M. Menacho y Sanchez, Zellik-Asse (Beļģija), R. Thiry, Herstal (Beļģija), S. Timmermans, Brisele (Beļģija), R. Tuts, Boutersem (Beļģija), E. Tzikas, Anderlecht (Beļģija), C. Van Droogenbroeck, Eghezee (Beļģija), C. Willems, Liernu (Beļģija)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-24/06;

               —

               nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesai;

               —

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu;

               —

               pakārtoti, atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-24/06 un, pašai izskatot lietu, apmierināt atbildētājas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to noraidīt prasību lietā F-24/06; piespriest atbildētājiem apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 2007. gada 5. jūlija spriedumu lietā F-24/06 Abarca Montiel u.c./Komisija Civildienesta tiesa atcēla lēmumus, ar kuriem Komisija bija noteikusi, ka prasītāji ir jāklasificē un to atalgojums jānosaka atbilstoši to līgumdarbinieku līgumiem. Prasītāji — bijušie darba ņēmēji, kas bija nodarbināti atbilstoši Beļģijas tiesiskajam regulējumam, — bija pieņemti darbā kā mazbērnu kopēji, pēc Eiropas Kopienu pārējiem darbiniekiem piemērojamās sistēmas izmaiņām.
   Pirmais pamats, ko Komisija izvirzījusi savas apelācijas sūdzības pamatojumam, ir saistīts ar kļūdu tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa, interpretējot piemērojamos noteikumus, nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principa piemērojamību, it īpaši saistībā ar Komisijas izmantoto konceptu, kurā ģimenes pabalsti ir integrēti atalgojuma jēdzienā.
   Otrais pamats ir saistīts ar pamatojuma norādīšanas principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nav izskatījusi jautājumu par atalgojuma jēdzienu.


title: Lieta C-287/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums — Ryanair Ltd /Eiropas Komisija, Itālijas Republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Apelācija — Valsta atbalsts — Aizdevums, ko Itālijas Republika piešķīrusi aviosabiedrībai Alitalia — Lēmums, ar kuru atzīst atbalstu par nelikumīgu un nesaderīgu — Alitalia aktīvu pārdošana — Lēmums, ar kuru, pabeidzot iepriekšējo izskatīšanu, konstatēta valsts atbalsta neesamība — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības celt prasību — Ieinteresētā persona — Pieņemamība — Nopietnas grūtības — Kompetence — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/36

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums — Ryanair Ltd/Eiropas Komisija, Itālijas Republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

   (Lieta C-287/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsta atbalsts - Aizdevums, ko Itālijas Republika piešķīrusi aviosabiedrībai Alitalia - Lēmums, ar kuru atzīst atbalstu par nelikumīgu un nesaderīgu - Alitalia aktīvu pārdošana - Lēmums, ar kuru, pabeidzot iepriekšējo izskatīšanu, konstatēta valsts atbalsta neesamība - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības celt prasību - Ieinteresētā persona - Pieņemamība - Nopietnas grūtības - Kompetence - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 225/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ryanair Ltd (pārstāvji — E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros)

      Citas lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Flynn un D. Grespan), Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, un P. Gentili, avvocato dello Stato), Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (pārstāvis — G. Bellitti, avvocato)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 28. marta spriedumu lietā T-123/09 Ryanair/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu C(2008) 6743 par Itālijas piešķirto 300 miljonu euro aizdevumu aviosabiedrībai Alitalia [Valsts atbalsts C-26/08 (ex NN 31/08)] (OV 2009, L 52, 3. lpp.) tiktāl, ciktāl tajā nav dots rīkojums atgūt atbalstu no Alitalia tiesību pārņēmējiem, kā arī, otrkārt, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 12. novembra lēmumu C(2008) 6745, galīgā redakcija, ar kuru tika atzīts, ka Alitalia aktīvu pārdošanas procedūra ārkārtējās administrācijas procedūras ietvaros, kuras rezultātā minētā aviosabiedrība bija jālikvidē, nav valsts atbalsts ar nosacījumu, ka Itālijas iestādes pilda savas saistības, lai nodrošinātu darījumu veikšanu par tirgus cenu (Valsts atbalsts N 510/2008, OV C 46, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               piespriest Ryanair Ltd segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt Eiropas Komisijas un Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 303, 6.10.2012.


title: Lieta T-694/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī  – EREF /Komisija

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/56

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – EREF/Komisija
   (Lieta T-694/14)
   2014/C 409/77
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: European Renewable Energies Federation (EREF) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – U. Prall, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt tiesību normas Komisijas Paziņojumā – 2014. gada 28. jūnija Pamatnostādnēs par valsts atbalstu vides aizsardzībai un enerģētikai 2014.–2020. gadam (OV C 200/1) saistībā ar saderīguma vērtējumu atbilstoši Līguma 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam 3.3.2. nodaļā “Darbības atbalsts atjaunojamiem energoresursiem” par atbalsta shēmām atjaunojamajai enerģijai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, ieskaitot prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība.

                           —

                           Komisijai nebija kompetences pieņemt Pamatnostādnes, jo Eiropas likumdevējs ir ierobežojis kompetenci enerģētikas jomā. Saskaņā ar LESD 194. pantu tehnoloģiski neitrālās atjaunojamās enerģijas atbalsta shēmas nevar tikt noteiktas dalībvalstīm, jo tās ietekmē to suverēnās enerģētikas tiesības. Eiropas Komisija nav ES likumdevējs un nevar izmantot pamatnostādnes, lai pieņemtu “kvazilikumdošanas aktus”, kas ir pretrunā ES sekundāro tiesību aktiem, piemēram, Atjaunojamās enerģijas Direktīvai 2009/28/EK.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.

                           —

                           Pieņemot Pamatnostādnes, Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un tādējādi nav izpildījusi būtisku procesuālu prasību. Ne pašās Pamatnostādnēs, ne Ietekmes novērtējumā nav atrodams pietiekams pamatojums politikas izvēlei, saskaņā ar kuru visām dalībvalstīm principā ir jāpieņem tehnoloģiski neitrāla, konkurenci īstenojoša izsoļu sistēma, lai atbalstītu atjaunojamo enerģiju.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

                           —

                           Komisija ar Pamatnostādnēm vēl pārkāpj samērīguma principu, jo ar Pamatnostādnēm tiek piedāvāti instrumenti, kas nav atbilstoši paziņotajiem mērķiem veicināt ES atjaunojamās enerģijas mērķus, samazinot kropļojošās sekas. Neviens no šiem instrumentiem nav samērīgs un tie patiešām rada pārmērīgu apgrūtinājumu gan dalībvalstīm, kurām gandrīz visām būs jāreformē savas atjaunojamās enerģijas atbalsta shēmas, gan privātpersonām, kurām būs jāuzņemas papildus administratīvs slogs, kuru izraisa piedalīšanās konkurenci īstenojošās izsoļu procedūrās.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana.

                           —

                           Ar Pamatnostādnēm Komisija ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras. Ar Pamatnostādnēm Komisija mēģina būt likumdevējs jomās, kurās ES likumdevējam nav kompetences, un norādot, ka pasākumu, kas pēc sava rakstura ir vērsti uz atbalsta atjaunojamajai enerģijai ES saskaņošanu, tikšot izmantoti, lai nodrošinātu noteiktu valsts atbalsta pasākumu saderību ar iekšējo tirgu.


title: Lieta T-169/08 RENV: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – DEI/Komisija Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Grieķijas brūnogļu piegādes un elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 86. panta 1. punkta savienojumā ar EKL 82. pantu pārkāpums — Publisko brūnogļu atradņu izmantošanas tiesību piešķiršana vai saglabāšana publiskam uzņēmumam — Konkrēto tirgu noteikšana — Iespēju nevienlīdzības pastāvēšana — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesiskā paļāvība — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Samērīgums

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. decembra spriedums – DEI/Komisija
   (Lieta T-169/08 RENV) (1)

   (Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Grieķijas brūnogļu piegādes un elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 86. panta 1. punkta savienojumā ar EKL 82. pantu pārkāpums - Publisko brūnogļu atradņu izmantošanas tiesību piešķiršana vai saglabāšana publiskam uzņēmumam - Konkrēto tirgu noteikšana - Iespēju nevienlīdzības pastāvēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesiskā paļāvība - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Samērīgums)
   (2017/C 038/28)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – P. Anestis, avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāvji – P. Mylonopoulos un K. Boskovits)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Christoforou, pārstāvis, kam palīdz A. Oikonomou, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), iepriekš Energeiaki Thessalonikis AE (Marusi, Grieķija) un Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA) (Kifisija, Grieķija) (pārstāvji – P. Skouris un E. Trova, advokāti) un Mytilinaios AE (Atēnas), Protergia AE (Atēnas) un Alouminion tis Ellados VEAE, iepriekš Alouminion AE (Atēnas) (pārstāvji – N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos un E. Chrisafis, avocats)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2008. gada 5. marta Lēmumu C(2008) 824, galīgā redakcija, par Grieķijas Republikas piešķirtajām tiesībām vai šādu tiesību saglabāšanu DEI brūnogļu ieguvei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) sedz pati savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas, Elpedison Paragogi Ilektrikis Energeias AE (Elpedison Energeiaki), Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & D SA), Mytilinaios AE, Protergia AE un Alouminion tis Ellados VEAE tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 183, 19.7.2008.