201807060541994142018/C 259/493752017TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180612353622Lieta T-375/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūnija spriedums – Fenyves/EUIPO (“Blue”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Blue” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2592018LV3520120180612LV0049352362Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūnija spriedums – Fenyves/EUIPO (“Blue”)
   (Lieta T-375/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Blue” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 2. punkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 259/49Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Klaudia Patricia Fenyves (Hevesvezekény, Ungārija) (pārstāvis: I. Monteiro Alves, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Rajh)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 27. marta lēmumu lietā R 1974/2016-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “Blue” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Klaudia Patricia Fenyves atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 256, 7.8.2017.


201807060471994292018/C 259/633322018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180528474821Lieta T-332/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Marry Me Group/EUIPO (“MARRY ME”)
 ---documentbreak--- C2592018LV4710120180528LV0063471482Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Marry Me Group/EUIPO (“MARRY ME”)
   (Lieta T-332/18)2018/C 259/63Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marry Me Group AG (Zug, Šveice) (pārstāvis: G. Theado, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MARRY ME” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 958 226

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 5. marta lēmums lietā R 806/2017–5

      Prasījums

   Prasītājas prasījums Vispārējai tiesai ir šāds:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītie pamati

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta [1. punkta] b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


201807060091994332018/C 259/22642018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180201161611Lieta C-64/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 1. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Zoran Maksimovic

 ---documentbreak--- C2592018LV1610120180201LV0022161161Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 1. februārī iesniedza Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Zoran Maksimovic

   (Lieta C-64/18)2018/C 259/22Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Pamatlietas puses

      Sūdzības iesniedzējs: Zoran Maksimovic

      Atbildētāja iestāde: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Persona, kas piedalās lietā: Finanzpolizei

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (
                  1
               ) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK (
                  2
               ), ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums nepieļauj valsts tiesību normu, kurā par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, piemēram, par darbaspēka nodrošinātāja neīstenotu darba samaksas dokumentu nodošanu nodarbinātāja rīcībā, ir paredzēti ļoti lieli naudas sodi, it īpaši lieli minimālie sodi, kurus kumulatīvi nosaka par katru iesaistīto darba ņēmēju?

            2)

            Ja jau uz pirmo jautājumu atbilde nav apstiprinoša, vai LESD 56. pants, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/67/ES (2014. gada 15. maijs) par to, kā izpildīt Direktīvu 96/71/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka šis tiesiskais regulējums neļauj noteikt kumulatīvus naudas sodus par formālu pienākumu pārkāpumiem saistībā ar pārrobežu darba ņēmēju izmantošanu, neparedzot absolūtu maksimālo soda mēra robežu?

      (
         1
      )	OV 1997, L 18, 1. lpp.

   (
         2
      )	OV 2014, L 159, 11. lpp.


201807060521993532018/C 259/643332018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180528484811Lieta T-333/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Marry Me Group/EUIPO (“marry me”)
 ---documentbreak--- C2592018LV4810120180528LV0064481481Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Marry Me Group/EUIPO (“marry me”)
   (Lieta T-333/18)2018/C 259/64Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marry Me Group AG (Zug, Šveice) (pārstāvis: G. Theado, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “marry me” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 952 468

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 5. marta lēmums lietā R 807/2017–5

      Prasījums

   Prasītājas prasījums Vispārējai tiesai ir šāds:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta [1. punkta] b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


201807060411993832018/C 259/032592016CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL201805313421Apvienotās lietas C-259/16 un C-260/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pasta pakalpojumi Eiropas Savienībā — Direktīva 97/67/EK — 2., 7. un 9. pants — Direktīva 2008/6/EK — Jēdziens “pasta pakalpojumu sniedzējs” — Autotransporta, kravu pārvadājumu un kurjerpasta uzņēmumi, kas sniedz pasta sūtījumu savākšanas, šķirošanas, pārvadāšanas un sadales pakalpojumus — Atļauja, kas tiek prasīta pasta pakalpojumu sniegšanai sabiedrībai — Piedalīšanās universālā pakalpojuma finansēšanā)
 ---documentbreak--- C2592018LV310120180531LV00033142Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 31. maija spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Apvienotās lietas C-259/16 un C-260/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pasta pakalpojumi Eiropas Savienībā — Direktīva 97/67/EK — 2., 7. un 9. pants — Direktīva 2008/6/EK — Jēdziens “pasta pakalpojumu sniedzējs” — Autotransporta, kravu pārvadājumu un kurjerpasta uzņēmumi, kas sniedz pasta sūtījumu savākšanas, šķirošanas, pārvadāšanas un sadales pakalpojumus — Atļauja, kas tiek prasīta pasta pakalpojumu sniegšanai sabiedrībai — Piedalīšanās universālā pakalpojuma finansēšanā)”2018/C 259/03Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) (C-259/16), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici (C-259/16), Fercam SpA(C-259/16), Associazione non Riconosciuta Alsea (C-259/16), Associazione Fedit (C-259/16), Carioni Spedizioni Internazionali Srl (C-259/16), Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi (C-259/16), Tnt Global Express SpA (C-259/16), Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) (C-260/16), DHL Express (Italy) Srl (C-260/16), Federal Express Europe Inc. (C-260/16), United Parcel Service Italia Ups Srl (C-260/16)

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Piedaloties: Poste Italiane SpA (C-260/16)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK (1997. gada 15. decembris) par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/6/EK (2008. gada 20. februāris), 2. panta 1., 1.a un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā nav tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā un saskaņā ar kuru autotransporta, kravu pārvadājumu vai kurjerpasta uzņēmumi, kas sniedz pasta sūtījumu savākšanas, šķirošanas, pārvadāšanas un sadales pakalpojumus, izņemot gadījumu, kad to darbība ir vienīgi pasta sūtījumu pārvadāšana, ir pasta pakalpojumu sniedzēji šīs direktīvas 2. panta 1.a punkta izpratnē.

            2)

            Direktīvas 97/67, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2008/6, 2. panta 19. punkts un 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā visiem autotransporta, kravu pārvadājumu un kurjerpasta uzņēmumiem tiek prasīta vispārēja atļauja pasta pakalpojumu sniegšanai, ciktāl šo tiesisko regulējumu pamato viena no šīs direktīvas 2. panta 19. punktā uzskaitītajām būtiskajām prasībām un ciktāl tas atbilst samērīguma principam tādā nozīmē, ka tas ir piemērots, lai nodrošinātu izvirzītā mērķa sasniegšanu, un nepārsniedz tā sasniegšanai nepieciešamo, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

            3)

            Direktīvas 97/67, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2008/6, 7. panta 4. punkts un 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā vispārējas atļaujas pasta pakalpojumu sniegšanai īpašniekiem ir paredzēts pienākums piedalīties universālā pakalpojuma saistību kompensācijas fonda finansēšanā, ja no patērētāja viedokļa šie pakalpojumi var tikt uzskatīti par pakalpojumiem, kas pieder pie universālā pakalpojuma, tāpēc, ka tiem ir pietiekama savstarpējās aizstājamības pakāpe ar to.

      (
         1
      )	OV C 343, 19.6.2016.


201807060331993582018/C 259/362912018CJC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180426262611Lieta C-291/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Grup Servicii Petroliere SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

 ---documentbreak--- C2592018LV2610120180426LV0036261261Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 26. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Grup Servicii Petroliere SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

   (Lieta C-291/18)2018/C 259/36Tiesvedības valoda – rumāņu
      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bucureşti

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grup Servicii Petroliere SA

      Atbildētājas: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (
                  1
               ) 148. panta c) punkts, lasot to kopā ar šā panta a) punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa noteiktos apstākļos piemēro pašizceļošu piekrasta zonas urbšanas platformu nodošanai citam īpašniekam, proti, vai pašizceļoša piekrasta zonas urbšanas platforma ietilpst “kuģa” jēdzienā iepriekš minētās Savienības tiesību normas izpratnē, tā kā minētā tiesību norma, pamatojoties uz tās pašas direktīvas 7. nodaļas nosaukumu, regulē “atbrīvojum[us] starptautiskajai transportēšanai”?

            2)

            Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai no Direktīvas 2006/112/EK 148. panta c) punkta, lasot to kopā ar šā panta a) punktu, interpretācijas izriet, ka būtisks nosacījums atbrīvojuma no pievienotās vērtības nodokļa piemērošanai ir apstāklis, ka pašizceļošas piekrasta zonas urbšanas platformas, kas aizkuģojusi līdz atklātai jūrai, izmantošanas laikā (tai veicot komerciālu/rūpniecisku darbību) tai faktiski ir jāpaliek kustībā, jāpeld, pārvietojoties jūrā no viena punkta uz citu, ilgāk, nekā tā atrodas stacionārā, nekustīgā stāvoklī, pēc urbšanas darbības veikšanas atklātā jūrā, proti, vai kuģošanas darbībai ir faktiski jāprevalē pār urbšanas darbību?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 2006/112/ES (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2007, L 347, 1. lpp.).


201807060491993942018/C 259/653352018TC25920180723LV01LVINFO_JUDICIAL20180531484922Lieta T-335/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Mubarak u.c./Padome
 ---documentbreak--- C2592018LV4820120180531LV0065482492Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Mubarak u.c./Padome
   (Lieta T-335/18)2018/C 259/65Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira, Ēģipte), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Kaira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Kaira) (pārstāvji: B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin un C. Enderby Smith, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/466 (2018. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, un atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/465 (2018. gada 21. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, ciktāl tie attiecas uz prasītājiem;

            —

            atzīt, ka Padomes Lēmuma 2011/172/KĀDP (2011. gada 21. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, 1. panta 1. punkts un Padomes Regulas (ES) Nr. 270/2011 (2011. gada 21. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītājiem, un

            —

            piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka ir izpildīts Lēmuma 1. panta 1. punktā un Regulas 2. panta 1. punktā paredzētais kritērijs prasītāju vārdu iekļaušanai sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Lēmuma 1. panta 1. punkts un Regulas 2. panta 1. punkts ir prettiesiski, jo a) tiem nav juridiska pamata un/vai b) ar tiem ir pārkāpts samērīguma princips.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāju tiesības saskaņā ar LES 6. pantu, lasot kopā ar LES 2. un 3. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, Padomei uzskatot, ka tiesvedība Ēģiptē ir bijusi saderīga ar cilvēka pamattiesībām.


201807130192004442018/C 268/373912018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180613313111Lieta C-391/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūnijā – Eiropas Komisija/Horvātijas Republika
 ---documentbreak--- C2682018LV3110120180613LV0037311311Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūnijā – Eiropas Komisija/Horvātijas Republika
   (Lieta C-391/18)2018/C 268/37Tiesvedības valoda – horvātu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Mataija un M. Patakia)

      Atbildētāja: Horvātijas Republika

      Prasītājas prasījumi

            —

            Atzīt, ka, nepaziņodama Komisijai savu valsts lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanas programmu, Horvātijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvā 2011/70/Euratom (2011. gada 19. jūlijs), ar ko izveido Kopienas sistēmu lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīgai un drošai apsaimniekošanai (OV L 199, 2.8.2011., 48. lpp.), 15. panta 4. punktā, kopsakarā ar 13. panta 1. punktu, paredzētos pienākumus.

            —

            Piespriest Horvātijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2011/70/Euratom 13. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstis paziņo Komisijai savas valsts lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanas programmas un visas turpmāk tajās veiktās būtiskās izmaiņas, bet minētās direktīvas 15. panta 4. punktā ir noteikts, ka dalībvalstis pirmo reizi iespējami drīz, bet ne vēlāk kā 2015. gada 23. augustā informē Komisiju par valsts programmas saturu.
   Horvātijas Republika joprojām neesot pieņēmusi valsts programmu, uz kuru attiektos minētās tiesību normas, un katrā ziņā joprojām to neesot paziņojusi Komisijai. Līdz ar to Horvātijas Republika neesot izpildījusi Direktīvas 2011/70/Euratom 15. panta 4. punktā, kopsakarā ar 13. panta 1. punktu, paredzētos pienākumus.


201807130672004282018/C 268/408072016TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607333421Lieta T-807/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 7. jūnija spriedums – MIP Metro/EUIPO – AFNOR (“N & NF TRADING”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “N & NF TRADING” — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “NF ENVIRONNEMENT” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Agrākas preču zīmes paaugstinātas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2682018LV3310120180607LV0040331342Vispārējās tiesas 2018. gada 7. jūnija spriedums – MIP Metro/EUIPO – AFNOR (“N & NF TRADING”)
   (Lieta T-807/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “N & NF TRADING” — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “NF ENVIRONNEMENT” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Agrākas preču zīmes paaugstinātas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 268/40Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji: J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: L. Rampini)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Association française de normalisation (AFNOR) (La Plaine Saint-Denis, Francija) (pārstāvis: B. Fontaine, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 1109/2015–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp AFNOR un MIP Metro Group Intellectual Property.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta C-204/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 18. martā Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 16. janvāra rīkojumu lietā T-715/16 Pebagua/Komisija

text:
201807130332003992018/C 268/262042018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180318202121Lieta C-204/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 18. martāAsociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 16. janvāra rīkojumu lietā T-715/16 Pebagua/Komisija
 ---documentbreak--- C2682018LV2010120180318LV0026201212Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 18. martāAsociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2018. gada 16. janvāra rīkojumu lietā T-715/16 Pebagua/Komisija
   (Lieta C-204/18 P)2018/C 268/26Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) (pārstāvis: A. J. Uceda Sosa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

            —

            pilnībā atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas rīkojumu;

            —

            strīdu galīgi izspriest Tiesā, pilnībā apmierinot prasītājas pirmajā instancē izvirzīto prasījumu, un tādējādi par spēkā neesošu atzīt Komisijas 2016. gada 13. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2016/1141 (
                  1
               ) vai, pakārtoti – par spēkā neesošu atzīt sugas Procambarus clarkii iekļaušanu ar šo regulu apstiprinātajā Savienības sarakstā;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētajā rīkojumā prasība nav izskatīta pēc būtības, bet gan atzīta par nepieņemamu tāpēc, ka prasītajai neesot locus standi, taču tādējādi tiek pārkāpts otrais locus standi kritērijs, kas ir paredzēts LESD 263. panta ceturtajā daļā, jo apstrīdētā regula tieši skar prasītājas pārstāvētos uzņēmumus un šai regulai nav vajadzīgi īstenošanas pasākumi.
   (
         1
      )	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2016/1141 (2016. gada 13. jūlijs), ar ko atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 1143/2014 pieņem sarakstu ar invazīvajām svešzemju sugām, kas rada bažas Savienībai (OV 2016, L 189, 4. lpp.).


201807130702004342018/C 268/418592016TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180619343411Lieta T-859/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz (“EISKELLER”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EISKELLER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “KELER” un “KELER 18” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2682018LV3410120180619LV0041341341Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Damm/EUIPO – Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz (“EISKELLER”)
   (Lieta T-859/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EISKELLER” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “KELER” un “KELER 18” — Relatīvs atteikuma pamats — Apzīmējumu līdzības neesamība — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 268/41Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sociedad Anónima Damm (Barselona, Spānija) (pārstāvji: P. González–Bueno Catalán de Ocón un C. Aguilera Montáñez, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: I. Harrington, D. Hanf, V. Ruzek un D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Au–Hallertau, Vācija) (pārstāvji: C. Thomas un V. Schwepler, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 5. septembra lēmumu lietā R 2428/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sociedad Anónima Damm un Schlossbrauerei Au, Willibald Beck Freiherr von Peccoz.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Sociedad Anónima Damm atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 38, 6.2.2017.


201807130372003952018/C 268/272262018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180329212221Lieta C-226/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. martā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

 ---documentbreak--- C2682018LV2110120180329LV0027211222Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. martā iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) – Krohn & Schröder GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

   (Lieta C-226/18)2018/C 268/27Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Krohn & Schröder GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Muitas kodeksa (
                  1
               ) 212.a pants ir piemērojams atbrīvojumam no antidempinga un kompensācijas maksājumiem atbilstoši Regulas 1283/2013 (
                  2
               ) 3. panta 1. punktam un Regulas 1239/2013 (
                  3
               ) 2. panta 1. punktam?

            2)

            Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši,– vai, piemērojot Muitas kodeksa 212.a pantu muitas parāda rašanās gadījumā saskaņā ar Muitas kodeksa 204. panta 1. punktu termiņa atbilstoši Muitas kodeksa 49. panta 1. punktam neievērošanas dēļ, ir izpildīts Regulas 1238/2013 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā un Regulas 1239/2013 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā izvirzītais nosacījums, ja uzņēmums, kas ir saistīts ar Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES pielikumā minēto uzņēmumu – kas attiecīgo preci ir saražojis, nosūtījis un izrakstījis par to rēķinu –, gan nerīkojās kā attiecīgās preces importētājs un arī nebija parūpējies par tās laišanu brīvā apgrozībā, taču tam bija šāds nodoms un attiecīgā prece tam arī faktiski tika piegādāta?

            3)

            Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši,– vai, piemērojot Muitas kodeksa 212.a pantu muitas parāda rašanās gadījumā saskaņā ar Muitas kodeksa 204. panta 1. punktu termiņa atbilstoši Muitas kodeksa 49. panta 1. punktam neievērošanas dēļ, saistību rēķins un eksporta saistību sertifikāts Regulas 1238/2013 3. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un Regulas 1239/2013 2. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta izpratnē var tikt iesniegti arī muitas iestāžu atbilstoši Muitas kodeksa 53. panta 1. punktam noteiktā termiņā?

            4)

            Ja uz trešo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši,– vai tāds saistību rēķins atbilstoši Regulas 1238/2013 3. panta 1. punkta b) apakšpunktam un Regulas 1239/2013 2. panta 1. punkta b) apakšpunktam, kurā Īstenošanas lēmuma 2013/707/ES vietā tiek minēts Lēmums 2013/423/ES, ņemot vērā pamatlietas apstākļus un vispārējos tiesību principus, atbilst Regulas 1238/2013 III pielikuma 9. punktā un Regulas 1239/2013 2. pielikuma 9. punktā minētajiem nosacījumiem?

            5)

            Ja uz ceturto jautājumu tiek atbildēts noliedzoši,– vai, piemērojot Muitas kodeksa 212.a pantu muitas parāda rašanās gadījumā saskaņā ar Muitas kodeksa 204. panta 1. punktu termiņa atbilstoši Muitas kodeksa 49. panta 1. punktam neievērošanas dēļ, saistību rēķins Regulas 1238/2013 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta un Regulas 1239/2013 2. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē var vēl tikt arī iesniegts muitas parāda konstatējuma pārsūdzības procedūrā?

      (
         1
      )	Padomes Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, OV L 302, 1. lpp., redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 82/97 (1996. gada 19. decembris), OV 1992, L 17, 1. lpp.

   (
         2
      )	Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1238/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē noteikto pagaidu maksājumu par Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtīta kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, OV 2013, L 325, 1. lpp.

   (
         3
      )	Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 1239/2013 (2013. gada 2. decembris), ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas, OV 2013, L 325, 66. lpp.


201807130172004172018/C 268/13442017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607101121Lieta C-44/17: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Scotch Whisky Association, The Registered Office/Michael Klotz (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Stipro alkoholisko dzērienu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 110/2008 — 16. panta a) – c) punkts — III pielikums — Reģistrēta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Scotch Whisky” — Viskijs, kas tiek ražots Vācijā un tirgots ar nosaukumu “Glen Buchenbach”)
 ---documentbreak--- C2682018LV1010120180607LV0013101112Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Landgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Scotch Whisky Association, The Registered Office/Michael Klotz

   (Lieta C-44/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Stipro alkoholisko dzērienu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība — Regula (EK) Nr. 110/2008 — 16. panta a) – c) punkts — III pielikums — Reģistrēta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Scotch Whisky” — Viskijs, kas tiek ražots Vācijā un tirgots ar nosaukumu “Glen Buchenbach”)”2018/C 268/13Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Scotch Whisky Association

      Atbildētājs: Michael Klotz

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 110/2008 (2008. gada 15. janvāris) par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89 16. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu reģistrētas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes “netieša komerciāla lietojuma” esību, ir vajadzīgs, lai strīdīgais elements tiktu lietots vai nu šai norādei identiskā, vai fonētiski un/vai vizuāli līdzīgā formā. Tādējādi nav pietiekami ar to, ka šis elements mērķsabiedrības uztverē var izraisīt kaut kādas asociācijas ar minēto norādi vai ar to saistīto ģeogrāfisko teritoriju.

            2)

            Regulas Nr. 110/2008 16. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu “asociāciju izraisīšanu” ar reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, iesniedzējtiesai ir jānovērtē, vai samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs Eiropas vidusmēra patērētājs, saskaroties ar strīdīgo nosaukumu, tiek mudināts savā apziņā kā ar atsauces attēlu tieši nodibināt saikni ar to ražojumu, kuram ir piemērojama aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. Šajā vērtējumā šai tiesai, ja nepastāv, pirmkārt, strīdīgā nosaukuma un aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes fonētiska un/vai vizuāla līdzība un, otrkārt, šīs norādes daļēja iekļaušana šajā nosaukumā, attiecīgajā gadījumā ir jāņem vērā minētā nosaukuma un minētās norādes konceptuālais tuvums.
            Regulas Nr. 110/2008 16. panta b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu “asociāciju izraisīšanu” ar reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, nav jāņem vērā konteksts, kurā iekļaujas strīdīgais elements, tostarp tas, ka tam ir pievienots precizējums par produkta patieso izcelsmi.

            3)

            Regulas Nr. 110/2008 16. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu ar šo tiesību normu aizliegtas “nepareizas vai maldīgas norādes” esību, nav jāņem vērā konteksts, kurā strīdīgais elements ir izmantots.

      (
         1
      )	OV C 121, 18.4.2017.


201807130292004482018/C 268/032102016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806053421Lieta C-210/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 95/46/EK — Personas dati — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz šo datu apstrādi — Rīkojums deaktivizēt Facebook lapu (fanu lapu), ar kuras palīdzību iespējams ievākt un apstrādāt noteiktus ar šīs lapas apmeklētājiem saistītus datus — 2. panta d) punkts — Personas datu pārzinis — 4. pants — Piemērojamās valsts tiesības — 28. pants — Valsts uzraudzības iestādes — Šo iestāžu iejaukšanās pilnvaras)
 ---documentbreak--- C2682018LV310120180605LV00033142Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein/Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

   (Lieta C-210/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 95/46/EK — Personas dati — Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz šo datu apstrādi — Rīkojums deaktivizēt Facebook lapu (fanu lapu), ar kuras palīdzību iespējams ievākt un apstrādāt noteiktus ar šīs lapas apmeklētājiem saistītus datus — 2. panta d) punkts — Personas datu pārzinis — 4. pants — Piemērojamās valsts tiesības — 28. pants — Valsts uzraudzības iestādes — Šo iestāžu iejaukšanās pilnvaras)”2018/C 268/03Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

      Atbildētāja: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

      Piedaloties: Facebook Ireland Ltd, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 2. panta d) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “personas datu apstrādātājs [pārzinis]” šīs tiesību normas izpratnē ietver sociālajā tīklā mitinātas fanu lapas uzturētāju.

            2)

            Direktīvas 95/46 4. un 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja ārpus Eiropas Savienības iedibinātam uzņēmumam ir vairāki dažādās dalībvalstīs esoši dibinājumi, pilnvaras, kas kādas dalībvalsts uzraudzības iestādei ir piešķirtas šīs direktīvas 28. panta 3. punktā, šī iestāde ir tiesīga izmantot attiecībā uz šīs dalībvalsts teritorijā esošu šā uzņēmuma dibinājumu pat tad, ja atbilstoši koncerna ietvaros esošajam uzdevumu sadalījumam, pirmkārt, šā dibinājuma pārziņā ir tikai reklāmas laukumu pārdošana un citas mārketinga darbības minētās dalībvalsts teritorijā un, otrkārt, ekskluzīvā atbildība par personas datu vākšanu un apstrādi visā Eiropas Savienības teritorijā ir dibinājumam, kas atrodas kādā citā dalībvalstī.

            3)

            Direktīvas 95/46 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 28. panta 3. un 6. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja dalībvalsts uzraudzības iestāde grasās attiecībā uz šīs dalībvalsts teritorijā iedibinātu struktūru izmantot iejaukšanās pilnvaras, kas paredzētas šīs direktīvas 28. panta 3. punktā, tāpēc, ka personas datu aizsardzības noteikumu pārkāpumu izdara kāda trešā persona, kura atbildīga par šo datu apstrādi un kuras sēdeklis ir kādā citā dalībvalstī, šīs uzraudzības iestādes kompetencē ir neatkarīgi no šīs otras dalībvalsts uzraudzības iestādes izvērtēt šādas apstrādes likumību un tā var īstenot savas iejaukšanās pilnvaras attiecībā uz tās teritorijā iedibināto struktūru, iepriekš neaicinot otrās dalībvalsts uzraudzības iestādes iejaukties.

      (
         1
      )	OV C 260, 18.7.2016.


201807130342004012018/C 268/283052018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180504222321Lieta C-305/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Associazione “Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus” u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.
 ---documentbreak--- C2682018LV2210120180504LV0028221232Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Associazione “Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus” u.c./Presidenza del Consiglio dei Ministri u.c.
   (Lieta C-305/18)2018/C 268/28Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Associazione “Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus”, VAS – Aps Onlus, Associazione di Promozione Sociale “Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare”

      Atbildētāji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            ES Tiesai tiek lūgts paskaidrot, vai Direktīvas 2008/98/EK (
                  1
               ) 4. un 13. pants, kā arī tās preambulas 6., 8., 28. un 31. apsvērums liedz tādu primāro valsts tiesisko regulējumu un to īstenojošo atvasināto tiesisko regulējumu – kā Dekrētlikuma Nr. 133/2014, kas pārveidots par Likumu Nr. 164/2014, 35. panta 1. punkts un Ministru Padomes prezidenta 2016. gada 10. augusta Dekrēts, kas ir publicēts 2016. gada 5. oktobraGazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana Nr. 233 – kas kvalificē kā stratēģiskas primāro valsts interešu infrastruktūras un objektus, kas īsteno integrētu un modernu sadzīves atkritumu un līdzīgo atkritumu apstrādes sistēmu, pašpietiekamības ziņā nodrošinot valsts drošību, tikai tajā minētas sadedzināšanas iekārtas, kas ir aprakstītas šī Ministru Padomes prezidenta dekrēta pielikumos un tabulās, ņemot vērā, ka valsts likumdevējs nav vienādi piešķīris līdzīgu kvalifikāciju iekārtām, kurās apstrādā atkritumus, lai tos pārstrādātu un izmantotu atkārtoti, kaut arī minētajā direktīvā esošajā hierarhijā šīs divas metodes atrodas augstākā līmenī?
            Pakārtoti, ja iepriekš minētais nav aizliegts, ES Tiesai tiek lūgts paskaidrot, vai Direktīvas 2008/98/EK 4. un 13. pants liedz tādu primāro valsts tiesisko regulējumu un to īstenojošo atvasināto tiesisko regulējumu – kā Dekrētlikuma Nr. 133/2014, kas pārveidots par Likumu Nr. 164/2014, 35. panta 1. punkts un Ministru Padomes prezidenta 2016. gada 10. augusta Dekrēts, kas ir publicēts 2016. gada 5. oktobraGazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana Nr. 233 – kas kvalificē sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtas kā stratēģiskas primāro valsts interešu infrastruktūras un objektus ar mērķi labot un novērst turpmākās pārkāpuma procedūras par Eiropas normu šajā nozarē neievērošanu, kā arī nolūkā ierobežot atkritumu apglabāšanu poligonos?

            2)

            ES Tiesai tiek lūgts paskaidrot, vai Direktīvas 2001/42/EK (
                  2
               ) 2., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 10., 11. un 12. panti, tos skatot arī kopā, liedz piemērot tādu primāro valsts tiesisko regulējumu un to īstenojošo atvasināto tiesisko regulējumu – kā Dekrētlikuma Nr. 133/2014, kas pārveidots par Likumu Nr. 164/2014, 35. panta 1. punkts un Ministru Padomes prezidenta 2016. gada 10. augusta Dekrēts, kas ir publicēts 2016. gada 5. oktobraGazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana Nr. 233 – kurā ir paredzēts, ka Ministru padomes prezidents ar savu dekrētu var palielināt esošo sadedzināšanas iekārtu jaudu, kā arī noteikt skaitu, jaudu un izvietojumu reģionu līmenī tām sadzīves atkritumu un līdzīgo atkritumu sadedzināšanas iekārtām ar enerģijas reģenerāciju, kuras ir jāuzbūvē, lai apmierinātu noteiktas atlikušās vajadzības, ar mērķi progresīvi līdzsvarot sociālajā un ekonomikas ziņā valsts teritorijas zonas un ievērojot šķirotas atkritumu vākšanas un atkritumu pārstrādes mērķus, ja šajā valsts tiesiskajā regulējumā nav paredzēts, ka Ministru padomes prezidenta dekrētā paredzētā plāna sagatavošanas posmā ir jāpiemēro stratēģiska vides novērtējuma regulējums, kas ir paredzēts minētajā Direktīvā 2001/42/EK?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (OV L 312, 3. lpp.).
   (
         2
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.).


201807130412004252018/C 268/14492017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180606111111Lieta C-49/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/96/EK — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — 21. panta 3. punkts — Nodokļa iekasējamības gadījums — Saražoto energoproduktu patēriņš tā uzņēmuma robežās, kurā ražo energoproduktus — Energoprodukti, kurus izmanto citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo — Šķīdinātāja izmantošana par degvielu akmeņogļu darvas destilācijas rūpnīcā)
 ---documentbreak--- C2682018LV1110120180606LV0014111111Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-49/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2003/96/EK — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un elektroenerģijai — 21. panta 3. punkts — Nodokļa iekasējamības gadījums — Saražoto energoproduktu patēriņš tā uzņēmuma robežās, kurā ražo energoproduktus — Energoprodukti, kurus izmanto citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo — Šķīdinātāja izmantošana par degvielu akmeņogļu darvas destilācijas rūpnīcā)”2018/C 268/14Tiesvedības valoda – dāņu
      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Koppers Denmark ApS

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīvas 2003/96/EK (2003. gada 27. oktobris), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 21. panta 3. punkts ir interpretējams tādējādi, ka energoproduktu patēriņš tā uzņēmuma robežās, kurā tie saražoti, nolūkā ražot citus energoproduktus nav izņēmums saistībā ar nodokļa iekasējamības gadījumu, kas paredzēts šajā normā, ja tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, energoproduktus, kuri saražoti, attiecīgajam uzņēmumam veicot pamatdarbību, ir paredzēts izmantot citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo.
   (
         1
      )	OV C 112, 10.4.2017.


201807130222004182018/C 268/045542016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806074411Lieta C-554/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 73/2009 — Atbalsts lauksaimniekiem — Piemaksa par zīdītājgovīm — 117. panta otrā daļa — Informācijas nodošana — Lēmums 2001/672/EK, kas grozīts ar Lēmumu 2010/300/ES — Liellopu pārvietošana uz vasaras ganībām kalnu apgabalos — 2. panta 4. punkts — Termiņš, kādā ir jāpaziņo par pārvietošanu — Aprēķināšana — Novēloti paziņojumi — Tiesības pretendēt uz piemaksu — Nosacījums — Sūtījuma piegādes ilguma ņemšana vērā)
 ---documentbreak--- C2682018LV410120180607LV00044141Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP Agrarhandel GmbH/Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

   (Lieta C-554/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 73/2009 — Atbalsts lauksaimniekiem — Piemaksa par zīdītājgovīm — 117. panta otrā daļa — Informācijas nodošana — Lēmums 2001/672/EK, kas grozīts ar Lēmumu 2010/300/ES — Liellopu pārvietošana uz vasaras ganībām kalnu apgabalos — 2. panta 4. punkts — Termiņš, kādā ir jāpaziņo par pārvietošanu — Aprēķināšana — Novēloti paziņojumi — Tiesības pretendēt uz piemaksu — Nosacījums — Sūtījuma piegādes ilguma ņemšana vērā)”2018/C 268/04Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: EP Agrarhandel GmbH

      Atbildētāja: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Rezolutīvā daļa

   Komisijas Lēmuma 2001/672/EK (2001. gada 20. augusts), ar ko paredz īpašus noteikumus liellopu pārvietošanai, kad tie izvesti vasaras ganībās kalnu apgabalos, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas Lēmumu 2010/300/ES (2010. gada 25. maijs), 2. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru, lai tiktu ievērots paziņošanas par pārvietošanu uz vasaras ganībām termiņš, izšķiroša nozīme ir paziņojuma saņemšanai.
   (
         1
      )	OV C 46, 13.2.2017.


201807130082003542018/C 268/15832017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607121211Lieta C-83/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KP/LO (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Hāgas 2007. gada protokols — Tiesību akti, kas piemērojami uzturēšanas saistībām — 4. panta 2. punkts — Uzturlīdzekļu saņēmēja pastāvīgās dzīvesvietas maiņa — Iespēja ar atpakaļejošu spēku piemērot uzturlīdzekļu saņēmēja jaunās pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību aktus, kas sakrīt ar tiesas valsts tiesību aktiem — Frāzes “ja kreditors nevar iegūt uzturēšanas līdzekļus no parādnieka” tvērums — Gadījums, kad uzturlīdzekļu saņēmējs neatbilst kādai likuma prasībai)
 ---documentbreak--- C2682018LV1210120180607LV0015121121Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – KP/LO

   (Lieta C-83/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Hāgas 2007. gada protokols — Tiesību akti, kas piemērojami uzturēšanas saistībām — 4. panta 2. punkts — Uzturlīdzekļu saņēmēja pastāvīgās dzīvesvietas maiņa — Iespēja ar atpakaļejošu spēku piemērot uzturlīdzekļu saņēmēja jaunās pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību aktus, kas sakrīt ar tiesas valsts tiesību aktiem — Frāzes “ja kreditors nevar iegūt uzturēšanas līdzekļus no parādnieka” tvērums — Gadījums, kad uzturlīdzekļu saņēmējs neatbilst kādai likuma prasībai)”2018/C 268/15Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: KP

      Atbildētāja: LO

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Hāgas 2007. gada 23. novembra Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem, kas Eiropas Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/941/EK, 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                     —

                     apstāklis, ka valsts, kuras tiesā ir celta prasība, atbilst uzturlīdzekļu saņēmēja pastāvīgās dzīvesvietas valstij, nav šķērslis piemērot šo normu, ciktāl atbilstoši šajā normā ietvertajiem papildu piesaistes noteikumiem noteiktie tiesību akti nesakrīt ar tiesību aktiem, kas noteikti atbilstoši minētā protokola 3. pantā ietvertajam galvenās piesaistes noteikumam;

                     —

                     tādā situācijā, kad uzturlīdzekļu saņēmējs, kurš ir mainījis pastāvīgo dzīvesvietu, savas jaunās pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesā pret parādnieku vēršas ar prasību par uzturlīdzekļu piedziņu par pagājušu laikposmu, kurā tas dzīvoja citā dalībvalstī, tiesas valsts tiesību akti, kas ir arī tā jaunās pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību akti, ir piemērojami, ja dalībvalsts tiesas, kurās iesniegta šī prasība, ir kompetentas izskatīt strīdus uzturlīdzekļu lietās starp minētajām pusēm un attiecībā uz minēto laikposmu.

            2)

            Hāgas 2007. gada 23. novembra protokola 4. panta 2. punktā izmantotā frāze “nevar iegūt uzturēšanas līdzekļus” ir interpretējama tādējādi, ka tā ietver arī situāciju, kad uzturlīdzekļu saņēmējs nevar iegūt uzturlīdzekļus atbilstoši savas agrākās pastāvīgās dzīvesvietas valsts tiesību aktiem, jo tas neatbilst zināmiem šajos tiesību aktos izvirzītiem nosacījumiem.

      (
         1
      )	OV C 168, 29.5.2017.


201807130572003612018/C 268/42862017TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180619353511Lieta T-86/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Le Pen/Parlaments (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Ģenerālsekretāra kompetence — Tiesības uz aizstāvību — Pierādīšanas pienākums — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Deputātu neatkarība — Kļūda faktos — Samērīgums)
 ---documentbreak--- C2682018LV3510120180619LV0042351351Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Le Pen/Parlaments
   (Lieta T-86/17) (
         1
      )
   “(Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Ģenerālsekretāra kompetence — Tiesības uz aizstāvību — Pierādīšanas pienākums — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Deputātu neatkarība — Kļūda faktos — Samērīgums)”2018/C 268/42Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (pārstāvji: sākotnēji M. Ceccaldi un J.-P. Le Moigne, vēlāk M. Ceccaldi, visbeidzot R. Bosselut, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: G. Corstens un S. Seyr)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Jensen, M. Bauer un R. Meyer)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 5. decembra lēmumu piedzīt no prasītājas EUR 298497,87, kas nepamatoti samaksāti kā parlamentārās palīdzības piemaksa, kā arī atcelt ar to saistīto 2016. gada 6. decembra paziņojumu par parādu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Marion Le Pen sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus, tostarp saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

            3)

            Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201807130202003882018/C 268/055742016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806055511Lieta C-574/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Norte Facility SA/Angel Manuel Moreira Gómez (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Situāciju salīdzināmība — Pamatojums — “Objektīvu iemeslu” jēdziens — Pabalsts gadījumā, ja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ — Mazāks pabalsts, kas maksājams gadījumā, ja izbeidzas uz noteiktu laiku noslēgtais daļējas atvietošanas (relevo) darba līgums)
 ---documentbreak--- C2682018LV510120180605LV00055151Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupo Norte Facility SA/Angel Manuel Moreira Gómez

   (Lieta C-574/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Situāciju salīdzināmība — Pamatojums — “Objektīvu iemeslu” jēdziens — Pabalsts gadījumā, ja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ — Mazāks pabalsts, kas maksājams gadījumā, ja izbeidzas uz noteiktu laiku noslēgtais daļējas atvietošanas (relevo) darba līgums)”2018/C 268/05Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grupo Norte Facility SA

      Otrs lietas dalībnieks: Angel Manuel Moreira Gómez

      Rezolutīvā daļa

   1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pabalsts, kas maksājams darba ņēmējiem, kuri nodarbināti saskaņā ar noteikta laika darba līgumiem, lai segtu darba stundas, kurās nestrādās daļēji pensionējies darba ņēmējs, tādiem kā pamatlietā aplūkojamais daļējas atvietošanas (relevo) līgums, beidzoties termiņam, uz kuru šie līgumi tikuši noslēgti, ir mazāks par pabalstu, kas tiek piešķirts pastāvīgajiem darba ņēmējiem gadījumā, ja viņu darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ.
   (
         1
      )	OV C 30, 30.1.2017.


201807130592004242018/C 268/43892017TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180619353622Lieta T-89/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Erwin Müller/EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (“NOVUS”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NOVUS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiska un grafiska preču zīmes “NOVUS” un “novus” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
 ---documentbreak--- C2682018LV3520120180619LV0043352362Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Erwin Müller/EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (“NOVUS”)
   (Lieta T-89/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “NOVUS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības vārdiska un grafiska preču zīmes “NOVUS” un “novus” — Relatīvs atteikuma pamats — Preču līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)”2018/C 268/43Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Erwin Müller GmbH (Lingen, Vācija) (pārstāvis: N. Grüger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Mensing un M. Fischer)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Novus Tablet Technology Finland Oy (Turku, Somija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 28. novembra lēmumu lietā R 2413/2015–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Erwin Müller un Novus Tablet Technology Finland.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 28. novembra lēmumu lietā R 2413/2015–4, ciktāl tas attiecas uz “īpaši mobilajiem tālruņiem paredzētiem turētājiem”, kas aptverti ar šo preču zīmi.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Erwin Müller GmbH un EUIPO sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 112, 10.4.2017.


201807130692004332018/C 268/513362018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180530424321Lieta T-336/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Eagle IP/EUIPO – Consolidated Artists (“LILLY e VIOLETTA”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4210120180530LV0051421432Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Eagle IP/EUIPO – Consolidated Artists (“LILLY e VIOLETTA”)
   (Lieta T-336/18)2018/C 268/51Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eagle IP Ltd (Valeta, Malta) (pārstāvis: M. Müller, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Consolidated Artists BV (Roterdama, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīmes “LILLY e VIOLETTA” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 723 086

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmums lietā R 1489/2015-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kuri radušies prasītājai.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201807130102004042018/C 268/293092018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180507232421Lieta C-309/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Lavorgna Srl/Comune di Montelanico u.c.
 ---documentbreak--- C2682018LV2310120180507LV0029231242Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Lavorgna Srl/Comune di Montelanico u.c.
   (Lieta C-309/18)2018/C 268/29Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lavorgna Srl

      Atbildētājas: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu [Savienības] tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi, kopā ar preču brīvas aprites, brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības principiem, kas paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD), kā arī no tiem atvasinātajiem principiem, piemēram, vienlīdzīgas attieksmes principu, nediskriminācijas principu, savstarpēju atzīšanu, samērīgumu un pārskatāmību, kas paredzēti Direktīvā 2014/24/ES (
         1
      ), liedz piemērot tādu valsts tiesisku regulējumu, kāds ir Itālijas tiesiskais regulējums, kurš izriet no Leģislatīvā dekrēta Nr. 50/2016 95. panta 10. punkta un 83. panta 9. punkta un atbilstoši kuram tas, ka publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā iesniegtajos finanšu piedāvājumos nav atsevišķi norādītas darbaspēka izmaksas, katrā ziņā izraisa uzņēmuma, kurš iesniedzis piedāvājumu, izslēgšanu bez iespējas izmantot sākotnējo palīdzību arī tad, ja pienākums veikt atsevišķo norādi nav skaidri paredzēts iepirkuma dokumentos un arī neatkarīgi no tā, ka pēc būtības piedāvājumā faktiski ir ievērotas minimālās darbaspēka izmaksas, turklāt saskaņā ar konkurenta atbilstoši sniegtu paziņojumu?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV L 94, 65. lpp.).


201807130712004352018/C 268/443102017TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180614363611Lieta T-310/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“LION’S HEAD global partners”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “LION’S HEAD global partners” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LION CAPITAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2682018LV3610120180614LV0044361361Vispārējās tiesas 2018. gada 14. jūnija spriedums – Lion’s Head Global Partners/EUIPO – Lion Capital (“LION’S HEAD global partners”)
   (Lieta T-310/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “LION’S HEAD global partners” — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “LION CAPITAL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))”2018/C 268/44Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lion’s Head Global Partners LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: R. Nöske, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lion Capital LLP (Londona) (pārstāvji: D. Rose un J. Warner, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 28. februāra lēmumu lietā R 1477/2016-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Lion Capital un Lion’s Head Global Partners.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Lion’s Head Global Partners LLP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 231, 17.7.2017.


201807130162004122018/C 268/303102018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180511242521Lieta C-310/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret Emil Milev

 ---documentbreak--- C2682018LV2410120180511LV0030241252Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. maijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret Emil Milev

   (Lieta C-310/18)2018/C 268/30Tiesvedības valoda – bulgāru
      Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

      Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      Emil Milev

      Prejudiciālie jautājumi

            1.

            Vai ar Direktīvas 2016/343 (
                  1
               ) 3. pantu, 4. panta 1. punkta otro teikumu, 10. pantu, preambulas 16. apsvēruma ceturto un piekto teikumu un 48. apsvērumu, kā arī [Eiropas Savienības pamattiesību] hartas 47. un 48. pantu ir saderīga valsts judikatūra, saskaņā ar kuru drošības līdzekļa – apcietinājuma – piemērošanas turpināšana (četrus mēnešus pēc apsūdzētā aizturēšanas) ir atkarīga no tā, vai pastāv “pamatotas aizdomas”, kas saprotamas kā tikai “pirmšķietams” konstatējums, ka apsūdzētais ir varējis izdarīt konkrēto noziedzīgo nodarījumu?
            Ja tas tā nav, vai ar iepriekš minētajām normām ir saderīga valsts judikatūra, saskaņā ar kuru “pamatotas aizdomas” ir saprotamas kā liela varbūtība, ka apsūdzētais ir izdarījis konkrēto noziedzīgo nodarījumu?

            2.

            Vai ar Direktīvas 2016/343 4. panta 1. punkta otro teikumu, 10. pantu, preambulas 16. apsvēruma ceturto un piekto teikumu un 48. apsvērumu, kā arī [Eiropas Savienības pamattiesību] hartas 47. pantu ir saderīga valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tiesai, kas izskata lūgumu par jau piemērotā drošības līdzekļa – apcietinājuma – grozīšanu, ir jāpamato savs lēmums, nesalīdzinot apsūdzošus un attaisnojošus pierādījumus, pat ja apsūdzētās personas advokāts ir sniedzis argumentus šajā ziņā – vienīgais šī aizlieguma iemesls ir tas, ka tiesnesim ir jāsaglabā sava neatkarība gadījumā, ja nākotnē šī lieta viņam tiktu iedalīta izskatīšanai pēc būtības?
            Ja tas tā nav, vai ar iepriekš minētajām [ES tiesību] normām ir saderīga valsts judikatūra, saskaņā ar kuru tiesai ir jāveic detalizētāks un precīzāks pierādījumu izvērtējums un jāsniedz skaidra atbilde uz apsūdzētās personas advokāta argumentiem pat, ja tā uzņemas risku, ka tā nevarēs nedz izskatīt lietu, nedz pieņemt galīgo nolēmumu par [apsūdzētās personas] vainu gadījumā, kad attiecīgā lieta tai tiek iedalīta izskatīšanai pēc būtības, – kas nozīmētu, ka šo lietu pēc būtības izskatīs cits tiesnesis?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV L 65, 11.3.2016., 1. lpp.).


201807130312003942018/C 268/172502017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180606131422Lieta C-250/17: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Maksātnespējas process — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 15. pants — Maksātnespējas procedūru sekas attiecībā uz tiesvedībā esošām lietām, kas attiecas uz parādniekam atsavinātiem aktīviem vai tiesībām — Jēdziens “tiesvedībā esošas lietas” — Tiesvedība, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības un kurā lūgts konstatēt parāda esamību)
 ---documentbreak--- C2682018LV1320120180606LV0017132142Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Virgílio Tarragó da Silveira/Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

   (Lieta C-250/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Maksātnespējas process — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 15. pants — Maksātnespējas procedūru sekas attiecībā uz tiesvedībā esošām lietām, kas attiecas uz parādniekam atsavinātiem aktīviem vai tiesībām — Jēdziens “tiesvedībā esošas lietas” — Tiesvedība, kurā lieta tiek izskatīta pēc būtības un kurā lūgts konstatēt parāda esamību)”2018/C 268/17Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Virgílio Tarragó da Silveira

      Otra puse kasācijas tiesvedībā: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām 15. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas attiecas arī uz tādu tiesvedībā esošu lietu dalībvalsts tiesā, kurā tiek prasīts atzīt, ka parādniekam ir jāizpilda pienākums samaksāt naudu, kuru tas ir parādā, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanas līgumu, un jāsamaksā finansiālā atlīdzība par šī paša līgumiskā pienākuma neizpildi gadījumā, ja parādnieks ir atzīts par maksātnespējīgu maksātnespējas procedūrā, kura ir sākta citā dalībvalstī, un ja šī maksātnespējas pasludināšana attiecas uz visu šī parādnieka mantu.
   (
         1
      )	OV C 239, 24.7.2017.


201807130132003832018/C 268/066672016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806065622Lieta C-667/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.N.J.P.W. Nooren un J.M.F.D.C. Nooren, kas ir M.N.F.M. Nooren mantinieki/Staatssecretaris van Economische Zaken (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — ELFLA finansējums — Regula (EK) Nr. 1122/2009 — Atbalsts lauku attīstībai — Savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošana — Samazinājumi un izslēgšanas — Samazinājumu summēšana)
 ---documentbreak--- C2682018LV520120180606LV00065262Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 6. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – M.N.J.P.W. Nooren un J.M.F.D.C. Nooren, kas ir M.N.F.M. Nooren mantinieki/Staatssecretaris van Economische Zaken

   (Lieta C-667/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā lauksaimniecības politika — ELFLA finansējums — Regula (EK) Nr. 1122/2009 — Atbalsts lauku attīstībai — Savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošana — Samazinājumi un izslēgšanas — Samazinājumu summēšana)”2018/C 268/06Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: M.N.J.P.W. Nooren un J.M.F.D.C. Nooren, kas ir M.N.F.M. Nooren mantinieki

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Rezolutīvā daļa

   Komisijas Regulas (EK) Nr. 1122/2009 (2009. gada 30. novembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 attiecībā uz savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu saskaņā ar minētajā regulā paredzētajām tiešā atbalsta shēmām lauksaimniekiem, kā arī, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz savstarpēju atbilstību saskaņā ar vīna nozarē paredzēto atbalsta shēmu, 70.–72. pants, lasot kopā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 23. un 24. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamatlietā, kurā ir konstatēti vairāki neatbilstības gadījumi vienā savstarpējās atbilstības jomā, ir jāsummē, pirmkārt, piešķirto vai piešķiramo maksājumu samazinājums, kas piemērojams par atkārtotām vai vienreizējām neatbilstībām nolaidības dēļ, un, otrkārt, samazinājums par tīši radītām neatbilstībām, un kopējais samazinājumu apmērs kalendārajā gadā jānosaka, ievērojot samērīguma principu un nepārsniedzot Regulas Nr. 73/2009 23. panta 1. punktā noteikto kopējo summu.
   (
         1
      )	OV C 78, 13.3.2017.


201807130282004422018/C 268/313132018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180509252621Lieta C-313/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. maijā iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Dacom Limited/IPM Informed Portfolio Management AB

 ---documentbreak--- C2682018LV2510120180509LV0031251262Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. maijā iesniedza Svea hovrätt (Zviedrija) – Dacom Limited/IPM Informed Portfolio Management AB

   (Lieta C-313/18)2018/C 268/31Tiesvedības valoda – zviedru
      Iesniedzējtiesa

      Svea hovrätt

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dacom Limited

      Atbildētājs: IPM Informed Portfolio Management AB

      Prejudiciālie jautājumi

            1.1.

            Kādi ir kritēriji, lai noteiktu, vai materiāls ir Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/24/EK (
                  1
               ) (2009. gada 23. aprīlis) par datorprogrammu tiesisko aizsardzību 1. panta 1. punktā minētais sagatavošanas un noformējuma materiāls? Vai dokumenti, kuros izklāstītas prasības funkcijām, kādas datorprogrammai ir jāveic, un rezultāts, kādu datorprogrammai jāpanāk, piemēram, detalizēti ieguldījuma principu vai riska modeļu aktīvu pārvaldībai apraksti, ieskaitot matemātiskas formulas, kuras jāpiemēro datorprogrammā, ir sagatavošanas un noformējuma materiāls?

            1.2.

            Vai materiālam, lai tas tiktu uzskatīts par sagatavošanas un noformējuma materiālu direktīvas izpratnē, ir jābūt tik pilnīgam un sīki izstrādātam, ka praksē personai, kura faktiski raksta datorprogrammas kodu, nav jāizdara pastāvīgas izvēles?

            1.3.

            Vai ekskluzīvās tiesības uz sagatavošanas un noformējuma materiālu direktīvas izpratnē nozīmē to, ka datorprogramma, kura ir no sagatavošanas un noformējuma materiāla vēlāk iegūts rezultāts, uzskatāma par sagatavošanas un noformējuma materiāla adaptāciju un līdz ar to atkarīgu darbu autortiesību izpratnē (Direktīvas 2009/24/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunkts), vai arī sagatavošanas un noformējuma materiāli un programmatūra jāuzskata par dažādiem viena un tā paša darba izteiksmes veidiem, vai arī tie ir divi neatkarīgi darbi?

            2.1.

            Vai konsultants, kurš ir nodarbināts citā sabiedrībā, bet kurš vairākus gadus ir strādājis vienam un tam pašam klientam un, pildot savus pienākumus vai izpildot klienta norādījumus, ir izveidojis datorprogrammu, ir uzskatāms par [klienta sabiedrības] darbinieku saskaņā ar Direktīvas 2009/24/EK 2. panta 3. punktu?

            2.2.

            Pamatojoties uz kādiem kritērijiem, ir jāizvērtē, vai attiecīgā persona ir darbinieks šīs normas izpratnē?

            3.1.

            Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/48/EK (
                  2
               ) (2004. gada 29. aprīlis) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 11. pantā ir paredzēts, ka jābūt iespējai iegūt izpildrakstu par aizliegumu pat tad, ja prasītājam ir intelektuālā īpašuma tiesības, kas ir strīda priekšmets, kopīgi ar pusi, pret kuru vērš šo izpildrakstu?

            3.2.

            Ja atbilde uz 3.1. jautājumu ir apstiprinoša, vai ir jāizdara atšķirīgs secinājums gadījumā, ja ekskluzīvās tiesības skar datorprogrammu un šī datorprogramma netiek izplatīta vai darīta pieejama sabiedrībai, bet tiek izmantota tikai kopīpašnieka uzņēmējdarbībā.

      (
         1
      )	OV 2009, L 111, 16. lpp.

   (
         2
      )	OV 2004, L 157, 45. lpp.


201807130682004292018/C 268/523392018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180530434311Lieta T-339/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Enterprise Holdings/EUIPO (“E PLUS”)
 ---documentbreak--- C2682018LV4310120180530LV0052431431Prasība, kas celta 2018. gada 30. maijā – Enterprise Holdings/EUIPO (“E PLUS”)
   (Lieta T-339/18)2018/C 268/52Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Enterprise Holdings, Inc. (Saint Louis, Misūri, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: D. Farnsworth, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “E PLUS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 377 079

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 15. marta lēmums lietā R 2141/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            pieņemt reģistrācijai pieteikumu publicēšanai;

            —

            piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta pārkāpums.


201807130552004232018/C 268/454132017TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180619373711Lieta T-413/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Karl Storz/EUIPO (“3D”) (Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “3D” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta 1. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2682018LV3710120180619LV0045371371Vispārējās tiesas 2018. gada 19. jūnija spriedums – Karl Storz/EUIPO (“3D”)
   (Lieta T-413/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “3D” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta 1. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))”2018/C 268/45Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Vācija) (pārstāvji: S. Gruber un N. Siebertz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 11. aprīļa lēmumu lietā R 1502/2016-2 attiecībā uz grafiskās preču zīmes “3D” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2017. gada 11. februāra lēmumu lietā R 1502/2016-2 attiecībā uz “kancelejas precēm”, kas ietilpst 16. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (
         1
      )	OV C 277, 21.8.2017.


201807130532004262018/C 268/533452018TC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180601434422Lieta T-345/18: Prasība, kas celta 2018. gada 1. jūnijā – BNP Paribas/ECB
 ---documentbreak--- C2682018LV4320120180601LV0053432442Prasība, kas celta 2018. gada 1. jūnijā – BNP Paribas/ECB
   (Lieta T-345/18)2018/C 268/53Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            daļēji atcelt ECB 2018. gada 26. aprīļa lēmumu Nr. ECB-SSM-2018-FRBNP-17, ciktāl ar to ir noteikts atskaitīt neatsaucamas maksājumu saistības (NMS), kas noteiktas pret vienoto noregulējuma fondu (VNF), valstu noregulējuma fondiem un valstu noguldījumu garantiju sistēmām (VNGS) attiecībā uz pirmā līmeņa pamata kapitālu individuālā, subkonsolidētā vai konsolidētā līmenī, it īpaši 9.1., 9.2. un 9.3. punktu;

            —

            piespriest ECB atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

            1.

            Pirmais pamats attiecas uz juridiskā pamata trūkumu. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka ar strīdīgo lēmumu tiek izveidots jauns vispārpiemērojams noteikums, kurš skaidri pārsniedz juridisko ietvaru, kas regulē atbildētājas prudenciālās uzraudzības uzdevumu īstenošanu.
            Turklāt, pieņemdama lēmumu, iepriekš neizvērtējot maksātspējas un likviditātes risku un neņemot vērā prasītājas riska profilu, atbildētāja esot pārsniegusi pilnvaras, kas ir paredzētas Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.) (turpmāk tekstā – “VUM regula”), 4. panta 1. punkta f) apakšpunktā un 16. pantā.
            Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka VUM regulas 16. panta 1. punkta c) apakšpunktā ECB nav pilnvarota rīkoties, lai nodrošinātu “labāku informāciju par riskiem”, un ka VUM regulas 4. panta 1. punkta f) apakšpunktā un 16. panta 2. punkta d) apakšpunktā nav atļauts veikt prudenciālus pasākumus attiecībā uz ārpusbilances posteņiem.

            2.

            Otrais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, ciktāl atbildētāja esot kļūdaini interpretējusi Kopienu tiesību aktus, ar kuriem kredītiestādēm ir noteikta iespēja izmantot neatsaucamas maksājumu saistības (turpmāk tekstā – “NMS”), lai segtu daļu no savām saistībām pret noregulējuma fondiem un noguldījumu garantiju sistēmām. Apstrīdētais lēmums esot pretrunā piemērojamo noteikumu mērķiem un sasniedzamajam rezultātam, jo tajā neesot ievērots likumdevēja nodoms, kas ir pausts šo instrumentu ieviešanā. Līdz ar to minētais lēmums laupot attiecīgajiem noteikumiem to lietderīgo iedarbību.

            3.

            Trešais pamats ir par samērīguma principa pārkāpumu, ciktāl NMS atskaitījuma no pašu līdzekļiem noteikšana esot neatbilstoša un nevajadzīga attiecībā uz tikai hipotētisku un jau segtu risku. Prasītāja uzskata, ka šis pasākums esot nesamērīgs, ņemot vērā pašas ECB izvirzīto mērķi, proti, “sniegt adekvātu informāciju par finanšu riskiem”.

            4.

            Ceturtais pamats ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā un labas pārvaldības principa pārkāpumu. Prasītāja apgalvo, ka, izvēloties izmantot līdzekli (pašu kapitāla atskaitījumu), kas ir acīmredzami nepiemērots izvirzītajam mērķim (sniegt adekvātu informāciju par riskiem), atbildētāja esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, ciktāl tā pati nav izdarījusi atbilstošus secinājumus par saviem vērtējumiem.


201807130382004022018/C 268/086732016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806057711Lieta C-673/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Curtea Constituţională a României (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 21. pants — Savienības pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 3. pants — Saņēmēji — Savienības pilsoņa ģimenes locekļi — 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “laulātais” — Laulība starp viena dzimuma personām — 7. pants — Tiesības uzturēties ilgāk nekā trīs mēnešus — Pamattiesības)
 ---documentbreak--- C2682018LV710120180605LV00087171Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Curtea Constituţională a României (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne

   (Lieta C-673/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Savienības pilsonība — LESD 21. pants — Savienības pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — Direktīva 2004/38/EK — 3. pants — Saņēmēji — Savienības pilsoņa ģimenes locekļi — 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Jēdziens “laulātais” — Laulība starp viena dzimuma personām — 7. pants — Tiesības uzturēties ilgāk nekā trīs mēnešus — Pamattiesības)”2018/C 268/08Tiesvedības valoda – rumāņu
      Iesniedzējtiesa

      Curtea Constituţională a României

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept

      Atbildētāja: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne

      Piedaloties: Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Situācijā, kad Savienības pilsonis ir izmantojis savu pārvietošanās brīvību, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 7. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem ieceļojot un uzturoties dalībvalstī, kas nav viņa pilsonības dalībvalsts, un tur ir izveidojis vai nostiprinājis ģimenes dzīvi ar tā paša dzimuma trešās valsts valstspiederīgo, ar kuru viņš ir saistīts ar uzņēmējā dalībvalstī likumīgi noslēgtu laulību, LESD 21. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj to, ka tās dalībvalsts, kuras pilsonība ir Savienības pilsonim, kompetentās iestādes atsakās šim valstspiederīgajam piešķirt uzturēšanās tiesības šīs dalībvalsts teritorijā ar pamatojumu, ka šīs dalībvalsts tiesībās nav paredzēta laulība starp tā paša dzimuma personām.

            2)

            LESD 21. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā trešās valsts valstspiederīgajam, kas ir tāda paša dzimuma kā Savienības pilsonis, ar kuru laulība ir noslēgta kādā dalībvalstī atbilstoši tās tiesībām, ir tiesības uzturēties ilgāk nekā trīs mēnešus tās dalībvalsts teritorijā, kuras pilsonība ir Savienības pilsonim. Šīs atvasinātās uzturēšanās tiesības nedrīkst tikt pakļautas nosacījumiem, kas ir stingrāki par tiem, kuri ir paredzēti Direktīvas 2004/38 7. pantā.

      (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201807130242004412018/C 268/323172018CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180514262611Lieta C-317/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. maijā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugāle) – Cátia Correia Moreira/Município de Portimão

 ---documentbreak--- C2682018LV2610120180514LV0032261261Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. maijā iesniedza Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugāle) – Cátia Correia Moreira/Município de Portimão

   (Lieta C-317/18)2018/C 268/32Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Cátia Correia Moreira

      Atbildētāja: Município de Portimão

      Prejudiciālie jautājumi

            a)

            Vai – pieņemot, ka par “darbinieku” ir uzskatāms ikviens, kuru kā darbinieku aizsargā attiecīgās valsts darba tiesības – persona, kurai ar īpašumtiesības nododošo uzņēmumu ir noslēgts līgums par uzticības amata pienākumu pildīšanu, ir uzskatāma par “darbinieku” Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvas 2001/23/EK (
                  1
               ) 2. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē un tādējādi var pretendēt uz attiecīgajos tiesību aktos nodrošināto aizsardzību?

            b)

            Vai Eiropas Savienības tiesību aktiem – proti, minētajai Direktīvai 2001/23/EK, skatot to kopsakarā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 2. punktu – ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem pat minētās direktīvas piemērošanas jomā ietilpstošas uzņēmumu īpašumtiesību maiņas gadījumā darbiniekiem ir noteikti jāpiedalās atklātā atlases procedūrā un jāstājas jaunās tiesiskajās attiecībās ar īpašumtiesību pārņēmēju, ja šis īpašumtiesību pārņēmējs ir pašvaldība?

      (
         1
      )	Padomes Direktīva 2001/23/EK (2001. gada 12. marts) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku tiesību aizsardzību uzņēmumu, uzņēmējsabiedrību vai uzņēmumu vai uzņēmējsabiedrību daļu īpašnieka maiņas gadījumā (OV 2001, L 82, 16. lpp.).


title: Lieta C-677/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Situāciju salīdzināmība — Pamatojums — “Objektīvu iemeslu” jēdziens — Pabalsts gadījumā, ja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ — Pabalsta neesamība gadījumā, ja izbeidzas uz noteiktu laiku noslēgtais pagaidu aizvietošanas (interinidad) darba līgums)

text:
201807130142004052018/C 268/096772016CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL201806058811Lieta C-677/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Juzgado de lo Social no 33 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Situāciju salīdzināmība — Pamatojums — “Objektīvu iemeslu” jēdziens — Pabalsts gadījumā, ja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ — Pabalsta neesamība gadījumā, ja izbeidzas uz noteiktu laiku noslēgtais pagaidu aizvietošanas (interinidad) darba līgums)
 ---documentbreak--- C2682018LV810120180605LV00098181Tiesas (virspalāta) 2018. gada 5. jūnija spriedums (Juzgado de lo Social no 33 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lucía Montero Mateos/Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

   (Lieta C-677/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — Nediskriminācijas princips — “Darba nosacījumu” jēdziens — Situāciju salīdzināmība — Pamatojums — “Objektīvu iemeslu” jēdziens — Pabalsts gadījumā, ja uz nenoteiktu laiku noslēgtais darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ — Pabalsta neesamība gadījumā, ja izbeidzas uz noteiktu laiku noslēgtais pagaidu aizvietošanas (interinidad) darba līgums)”2018/C 268/09Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lucía Montero Mateos

      Atbildētāja: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Rezolutīvā daļa

   1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas iekļauts pielikumā Padomes Direktīvai 1999/70/EK (1999. gada 28. jūnijs) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā nav paredzēta nekāda pabalsta izmaksa darba ņēmējiem, kas nodarbināti, pamatojoties uz noteikta laika darba līgumiem, kuri noslēgti, lai uz laiku aizpildītu amata vietu, kamēr notiek darbā pieņemšanas procedūra vai amatā paaugstināšanas procedūra šīs amata vietas galīgai aizpildīšanai, tādiem kā pamatlietā aplūkojamais pagaidu aizvietošanas (interinidad) līgums, beidzoties termiņam, uz kādu šie līgumi tikuši noslēgti, lai gan pabalsts tiek piešķirts pastāvīgajiem darba ņēmējiem gadījumā, ja viņu darba līgums tiek uzteikts objektīva iemesla dēļ.
   (
         1
      )	OV C 86, 20.3.2017.


201807130322003482018/C 268/183632017CJC26820180730LV01LVINFO_JUDICIAL20180607141521Lieta C-363/17 P: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA/Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV (Apelācija — Dempings — Dažu Indijas, Taizemes un Taivānas izcelsmes polietilēntereftalāta veidu imports — Īstenošanas lēmums 2013/226/ES — Lēmums izbeigt termiņa beigu pārskatīšanas procedūru, nenosakot galīgo antidempinga maksājumu — Ārpuslīgumiskā atbildība — Cēloņsakarība — Pienākums norādīt pamatojumu)
 ---documentbreak--- C2682018LV1410120180607LV0018141152Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 7. jūnija spriedums – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA/Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

   (Lieta C-363/17 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Dempings — Dažu Indijas, Taizemes un Taivānas izcelsmes polietilēntereftalāta veidu imports — Īstenošanas lēmums 2013/226/ES — Lēmums izbeigt termiņa beigu pārskatīšanas procedūru, nenosakot galīgo antidempinga maksājumu — Ārpuslīgumiskā atbildība — Cēloņsakarība — Pienākums norādīt pamatojumu)”2018/C 268/18Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (pārstāvji: L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: H. Marcos Fraile, pārstāvis, kam palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts), Eiropas Komisija, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Apelācijas sūdzību noraidīt.

            2)

            Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA un Novapet SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 283, 28.8.2017.