title: Lieta C-244/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 56. pants — Sistēma, kurā ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, lai iegūtu balsstiesības, kas pārstāv vairāk nekā 20 % no noteiktu “stratēģiskas nozīmes akciju sabiedrību” pamatkapitāla — Noteiktu šo organizāciju pieņemto lēmumu ex post kontroles mehānisms)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/15

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-244/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. un 56. pants - Sistēma, kurā ir jāsaņem iepriekšēja atļauja, lai iegūtu balsstiesības, kas pārstāv vairāk nekā 20 % no noteiktu “stratēģiskas nozīmes akciju sabiedrību” pamatkapitāla - Noteiktu šo organizāciju pieņemto lēmumu ex post kontroles mehānisms)
   2013/C 9/22
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un G. Zavvos)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — P. Mylonopoulos un K. Boskovits)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko balsstiesību iegūšanai 20 % un lielākā apmērā no kopējā valstij stratēģiski nozīmīgu uzņēmumu pamatkapitāla ir prasīta iepriekšēja atļauja — LESD 49. un 63. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot noteikumus Likuma 3631/2008 par valsts sociālās kohēzijas fondu izveidi 11. panta 1. punktā, lasot kopā ar 11. panta 2. punktu, un tā 11. panta 3. punktā, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 43. pantā par uzņēmējdarbības brīvību paredzētos pienākumus;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta C-117/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 10. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 10. jūlija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-117/08) (1)

   (2008/C 301/45)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 116, 9.5.2008.


title: Lieta F-39/07: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 6. maija spriedums — Campos Valls/Padome (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Iecelšana amatā — Nodaļas vadītāja amats — Prasītāja kandidatūras noraidīšana — Paziņojumā par vakanci prasītie nosacījumi — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/34

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 6. maija spriedums — Campos Valls/Padome
   (Lieta F-39/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Iecelšana amatā - Nodaļas vadītāja amats - Prasītāja kandidatūras noraidīšana - Paziņojumā par vakanci prasītie nosacījumi - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2009/C 193/55
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Manuel Campos Valls, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Padome (pārstāves — M. Arpio Santacruz un I. Šulce)

      Priekšmets

   Iecēlējinstitūcijas lēmumu atcelšana, ar kuriem tā, pirmkārt, noraidīja prasītāja kandidatūru Spāņu valodas nodaļas priekšnieka amatam ĢD A, III direktorātā — Tulkošana un dokumentu veidošana — Valodu dienests, uz kuru attiecas paziņojums personālam Nr. CP 46/06, un, otrkārt, iecēla šajā amatā citu kandidātu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks atlīdzina savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007., 28. lpp.


title: Lieta T-885/16: Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – Mass Response Service/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/54

         Prasība, kas celta 2016. gada 15. decembrī – Mass Response Service/Komisija
   (Lieta T-885/16)
   (2017/C 038/70)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mass Response Service GmbH (Vīne, Austrija) (pārstāvji – J.-M. Schultze, S. Pautke un C. Ehlenz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas rīcību, kas veikta ar Konkurences ģenerāldirektorāta Apvienošanās kontroles nodaļas starpniecību, Lēmumā M.7018 paredzētā trešā nosacījuma (“non-MNO-Remedy”) īstenošanas ietvaros, it īpaši 2016. gada 24. oktobra un 2016. gada 29. oktobra e-pastos pausto nostāju, saskaņā ar kuru non-MNO-Remedy tiek attiecināta tikai uz vienkāršiem pakalpojumu sniedzējiem, izslēdzot tādus mobilo sakaru virtuāla tīkla operatorus (MVNO, mobile virtual network operators) kā prasītāja;

               —

               pakārtoti, atcelt Lietā M.7018 pieņemto Lēmumu C(2014) 4443 final;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus, kuri būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-884/16 Multiconnect/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta T-242/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Stavytskyi/Padome

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/50

         Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Stavytskyi/Padome
   (Lieta T-242/16)
   (2016/C 270/57)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Edward Stavytskyi (Beļģija) (pārstāvji – J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey un D. Rovetta, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šajos tiesību aktos prasītāja vārds ir ierakstīts to personu sarakstā, pret kurām vērsti ierobežojoši pasākumi;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka saraksts esot nelikumīgs, jo tas ir ticis grozīts, lai tajā ņemtu vērā uzskaitījumu, vienīgi pamatojoties uz to, vai pret personu tiek veikts kriminālprocess, nepastāvot jebkādai juridiska apstiprinājuma prasībai.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot sniegusi nepietiekamu un vispārpieņemtu pamatojumu, jo tā esot vienīgi kopējusi tekstu, kas atrodams sarakstu regulējošajos tiesību aktos.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tai neesot bijuši pietiekami droši fakti prasītāja iekļaušanai sarakstā, pamatojoties uz to, ka Ukrainas iestādes pret viņu bija veikušas kriminālprocesu par publisko līdzekļu vai aktīvu nelikumīgu piesavināšanos.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pasākumi, kurus Padome bija veikusi attiecībā uz prasītāju, neesot ārpolitikas pasākumi, bet gan starptautiskā sadarbība krimināllietās, kuri attiecīgi ir tikuši noteikti, balstoties uz nepareizu juridisko pamatu.


title: Lieta T-79/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. februārī – Schoonjans/Komisija

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. februārī – Schoonjans/Komisija
   (Lieta T-79/17)
   (2017/C 112/58)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Alain Schoonjans (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

   Atzīt un nospriest, ka:

               —

               konkursa atlases komisijas 2016. gada 11. aprīļa lēmums, ar ko ir noraidīta prasītāja kandidatūra iekšējā konkursā COM/02/AST/16, tiek atcelts;

               —

               Eiropas Komisijai tiek piespriests samaksāt prasītājam summu EUR 5 000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu, kas viņam ir nodarīts;

               —

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza iebildi par paziņojuma par konkursu prettiesiskumu, kas balstīts uz diviem pamatiem.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (Nodarbināšanas kārtība) 82. panta 7. punkts, jo Komisija iekšējā konkursā, kas organizēts AST2 pakāpei, ir ļāvusi piedalīties tikai līgumdarbiniekiem, kuri klasificēti III funkciju grupā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 27. panta pirmā daļa, jo šis pielaišanas nosacījums katrā ziņā nav pamatots ar dienesta interesēm vai paredzamo amata vietu raksturu.


title: Lieta C-151/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) 2008. gada 14. aprīļa rīkojumu — N. N. Renta, S.A./ Generalidad de Cataluña

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 158/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) 2008. gada 14. aprīļa rīkojumu — N. N. Renta, S.A./Generalidad de Cataluña

   (Lieta C-151/08)
   (2008/C 158/17)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: N. N. Renta, S.A.

      Atbildētājs: Generalidad de Cataluña

   Prejudiciālais jautājums:
   Vai ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 33. pantu ir saderīga dokumentāri apliecinātu tiesisko darījumu nodokļa mainīgās jeb proporcionālās daļas saglabāšana, to piemērojot pirkšanas-pārdošanas darījuma noformēšanai, ko veic komersants, kurš nodarbojas ar nekustamo īpašumu pirkšanu-pārdošanu vai to pirkšanu turpmākai pārveidei vai iznomāšanai/izīrēšanai, tam apliekamā objekta, aprēķina bāzes un nodokļa maksātāja ziņā sakrītot ar sakarā ar to pašu pirkšanas-pārdošanas darījumu vienlaicīgi maksājamo pievienotās vērtības nodokli?

      (1)  Par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-620/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. augustā – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (“Idealogistic”)

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/51

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. augustā – The Logistical Approach/EUIPO – Idea Groupe (“Idealogistic”)
   (Lieta T-620/16)
   (2016/C 402/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Logistical Approach BV (Uden, Nīderlande) (pārstāvis – R. Milchior, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Idealogistic” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 318 234

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 20. jūnija lēmums lietā R 1435/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā kļūdaini ir apstiprināts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru ir atteikta preču zīmes Nr. 12 318 234 reģistrācija attiecībā uz “konsultāciju loģistikas jomā, piemēram, maršrutu izvēles, noliktavu izveides un transportlīdzekļu izvēles” pakalpojumiem;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-345/05 R III: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — V /Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris neesamība)

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/22

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — V/Parlaments
   (Lieta T-345/05 R III)
   (Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris neesamība)
   (2008/C 37/33)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: V (pārstāvji — J. Lofthouse, C. Hayes, barristers, un M. Monan, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, D. Moore un M. Windisch)
   Priekšmets
   Lūgums pārskatīt pirmo un otro pieteikumu par pagaidu noregulējumu, kas tika noraidīti ar Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta un 27. jūnija rīkojumiem attiecīgi lietās T-345/05 R un T-345/05 R II V/Parlaments, Krājumā nav publicēti.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta C-287/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Centrale Raad van Beroep  2005. gada 15. jūlija  lēmumu lietā D.P.W. Hendrix pret Raad van bestuur van het uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Centrale Raad van Beroep 2005. gada 15. jūlija lēmumu lietā D.P.W. Hendrix pret Raad van bestuur van het uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Lieta C-287/05)
   (2005/C 296/18)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Centrale Raad van Beroep (Centrālā administratīvās apelācijas tiesa, Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 15. jūlija lēmumu lietā D.P.W. Hendrix pret Raad van bestuur van het uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Darbinieku apdrošināšanas ieviešanas institūta valde) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 18. jūlijā.

      Centrale Raad van Beroep lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai saskaņā ar Wajong (Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening jonggehandicapten, Darba nespējīgu jauniešu invaliditātes apdrošināšanas likums) izmaksāts pabalsts, kas uzskaitīts Regulas Nr. 1408/71 (1) IIa pielikumā, ir uzskatāms par īpašu, uz iemaksām nebalstītu pabalstu Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2a. punkta izpratnē, tādējādi, ka tikai koordinējošais noteikums, ko ievieš ar Regulas Nr. 1408/71 10a. pantu, būtu piemērojams attiecībā uz tādām personām, kā apelācijas sūdzības iesniedzējs pamata prāvā? Vai, atbildot uz šo jautājumu, ir svarīgi, ka attiecīgā persona sākotnēji ir saņēmusi pabalstu (kas balstīts uz iemaksām) darba nespējīgiem jauniešiem saskaņā ar AAW
                  (
                  Algemene Arbeidsongeschiktheidswet, Vispārējais darba nespējas likums), kurš no 1998. gada 1. janvāra, stājoties spēkā likumam, tika pārveidots par Wajong pabalstu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai darbinieks var atsaukties uz EKL 39. pantu, kā to ievieš ar Regulas Nr. 1612/68 (2) 7. pantu, attiecībā pret dalībvalsti, kuras pilsonis tas ir, ja viņš ir strādājis tikai šajā dalībvalstī, bet dzīvo citā dalībvalstī?

               3.

               Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša, vai EKL 39. pantu, kā to ievieš Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punkts, ir jāsaprot tādējādi, ka ar to vienmēr saderīgs ir noteikums, ar kuru pabalsta piešķiršana vai izmaksas turpināšana tiek padarīta atkarīga no tā, vai attiecīgā persona dzīvo tajā dalībvalstī, kuras tiesību akti tiek aplūkoti, ja šie tiesību akti paredz īpašu, uz iemaksām nebalstītu pabalstu, ko paredz Regulas Nr. 1408/71 4. panta 2a. punkts un kas ir uzskaitīts Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā?

               4.

               Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz trešo jautājumu ir noraidoša, vai Kopienu tiesības (ieskaitot Regulas Nr. 1612/68 7. panta 2. punktu un EKL 39. pantu, kā arī EKL 12. pantu, un EKL 18. pantu) ir jāinterpretē tādējādi, ka Wajong var atrast pietiekamu attaisnojumu, lai piemērotu pastāvīgās dzīvesvietas nosacījumu attiecībā uz Savienības pilsoni, kurš ir pilnībā nodarbināts Nīderlandē un šajā sakarā ir pakļauts tikai Nīderlandes tiesību aktiem?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālās drošības shēmu attiecināšanu uz darba ņēmējiem, pašnodarbinātajiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri pārvietojas Eiropas Savienības teritorijā (OV L 149, 2. lpp.)

      (2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.)


title: Lieta T-241/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. maijā — Polija/Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/47

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. maijā — Polija/Komisija
   (Lieta T-241/10)
   ()
   2010/C 209/71
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Szpunar)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 11. marta Lēmumu 2010/152/ES [izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 1317], ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), tiktāl, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz PLN 279 794 442,15 un EUR 25 583 996,81, ko ir iztērējusi Polijas Republikas akreditēta aģentūra;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā ir paredzēta finanšu korekcija šādu trūkumu lauksaimniecības zemesgabalu noteikšanas un pārbaudes sistēmā 2005. un 2006. gadā dēļ: zemesgabalu sistēma nav pilnībā vektorizēta, neattiecināmu maksājumu par zemi pieņemšana, pārāk mazs pārbaužu uz vietas skaits reģionos, kur ir liels kļūdu biežums (Opoles vojevodiste [województwo Opolskie]), un kļūdaina noteikumu par tīšiem pārkāpumiem piemērošana.
   Prasītāja apstrīd tai pārmesto trūkumu pastāvēšanu un par apstrīdēto lēmumu izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, tā iebilst, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1258/1999 (2) 7. panta 4. punkta pirmo daļu un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (3) 31. panta 1. punktu, kā arī Pamatnostādnes Nr. VI/5330/97, jo tā esot piemērojusi finanšu korekciju, pamatojoties uz neprecīzu faktu konstatāciju un juridiski kļūdainu interpretāciju, kaut gan Polijas iestāžu izdevumi tika segti atbilstoši Savienības tiesību normām.
   Pēc prasītājas domām, neviens no apgalvotajiem trūkumiem, ar ko pamatota finanšu korekcija, nav noticis un izdevumi, kas ar apstrīdēto lēmumu tika izslēgti no Eiropas Savienības finansējuma, tika segti atbilstoši Savienības tiesību normām.
   Prasītāja apgalvo, ka Polijā 2005. un 2006. gadā piemērotā lauksaimniecības zemesgabalu noteikšanas un pārbaudes sistēma pilnībā atbilda Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (4) 20. panta un Regulas (EK) Nr. 796/2004 (5) 6. panta prasībām, jo daudzos aspektos tā būtiski pārsniedza šīs prasības un nodrošināja Eiropas Savienības finanšu interešu stingru ievērošanu.
   Tāpat tā apgalvo, ka, paredzot strīdīgajos gadījumos tiesas nolēmumu un ievērojot nevainīguma prezumpcijas principu, valsts procedūras, kas tika piemērotas 2005. un 2006. gadā, ļāva efektīvi un objektīvi noteikt, vai pieteikuma iesniedzējs ir rīkojies ar nodomu vai aiz neuzmanības, deklarējot lielāku zemesgabalu platību, par kuru iesniegts maksājumu pieteikums.
   Turklāt prasītāja norāda, ka maksājumu piemērošanas zemesgabaliem nosacījumi atbilda piemērojamības kritērijiem, jo saskaņā ar pievienošanās aktu 2003. gada 30. jūnijā viens no piemērojamības kritērijiem bija zemesgabalu saglabāšana labos lauksaimniecības apstākļos (LLA), bet pārbaudes dienā zemesgabalu saglabāšana labos lauksaimniecības un vides apstākļos (LLVA) bija nevis šo zemesgabalu piemērojamības kritērijs, bet gan maksājamo summu samazināšanas kritērijs.
   Tā arī uzskata, ka 2005. gadā Opoles vojevodistē veikto pārbaužu uz vietas skaits atbilst Komisijas Regulas (EK) Nr. 796/2004 26. panta prasībām.
   Otrkārt, prasītāja iebilst, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta ceturto daļu un Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktu, kā arī Pamatnostādnes Nr. VI/5330/97 un samērīguma principu, jo tā esot piemērojusi pārmērīgu finanšu korekciju, salīdzinot ar iespējamo Savienības budžeta finanšu zaudējumu risku.
   Pēc prasītājas domām, pat ja tiktu konstatēts, ka Polijas iestāžu paredzētajā pārbaužu un sankciju sistēmā ir zināmi trūkumi, kam tā nepiekrīt, šie trūkumi esot tik nenozīmīgi, ka Savienības budžeta iespējamais zaudējumu risks ir vairākas reizes zemāks par Komisijas apstrīdētajā lēmumā paredzēto finanšu korekcijas summu. Tas it īpaši attiecoties uz korekcijas apmēru, ko Komisija piemēroja tādēļ, ka 2005. gadā lauksamniecības zemesgabalu identificēšanas sistēma nebija pilnībā vektorizēta, un tādēļ, ka Opoles vojevodistē neesot veikts pietiekams skaits pārbaužu uz vietas.

      (1)  OV 2010, L 63, 7. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 1999, L 160, 103. lpp.).

      (3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.).

      (4)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV 2003, L 270, 1. lpp.).

      (5)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2004, L 141, 18. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-537/12 un C-116/13: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums ( Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n ° 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia n ° 17 de Palma de Mallorca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA / Maria Teodolinda Rivas Quichimbo , Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12) un Banco de Valencia SA / Joaquín Valldeperas Tortosa , María Ángeles Miret Jaume (C-116/13) Direktīva 93/13/EEK — Tiesas Reglamenta 99. pants — Patērētāju līgumi — Hipotekārā aizdevuma līgums — Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra — Valsts izpildes tiesas kompetence — Negodīgi noteikumi — Vērtēšanas kritēriji

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 14. novembra rīkojums (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Banco Popular Español SA/Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12) un Banco de Valencia SA/Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)
   (Apvienotās lietas C-537/12 un C-116/13) (1)

   (Direktīva 93/13/EEK - Tiesas Reglamenta 99. pants - Patērētāju līgumi - Hipotekārā aizdevuma līgums - Piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūra - Valsts izpildes tiesas kompetence - Negodīgi noteikumi - Vērtēšanas kritēriji)
   2014/C 102/04
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja, Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Banco Popular Español SA (C-537/12), Banco de Valencia SA Jaume (C-116/13)

      Atbildētāji: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo, Wilmar Edgar Cun Pérez (C-537/12), Joaquín Valldeperas Tortosa, María Ángeles Miret Jaume (C-116/13)

      Priekšmets

   (C-537/12)
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de Primera Instancia e Instrucción – Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) interpretācija – Patērētāju tiesību aizsardzība hipotekārā kredīta jomā – Iebildumu pamats, kas norādīts izpirkšanas procesā, saistībā ar aizdevuma līgumā ietverta noteikuma negodīgo raksturu – Valsts civilprocesa tiesiskais regulējums, kas ir piemērojams izpirkšanas procesā un ar kuru netiek pieļauts šāds iebildumu pamats – Šāda noteikuma negodīgā rakstura izvērtēšanas tiesību neesamība valsts tiesai
   (C-116/13)
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca – Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 3. panta 1. punkta un 3. un 7. panta, kā arī pielikuma 1. punkta e) un g) apakšpunkta un 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija – Patērētāju tiesību aizsardzība hipotekārā kredīta jomā – Valsts civilprocesa tiesiskais regulējums, kas piemērojams ieķīlāta īpašuma izpirkšanas procesā – Valsts tiesas pilnvaras

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā izskatāmais, atbilstoši kuram par izpildi atbildīgajai tiesai piedziņas vēršanas uz hipotēkas objektu procedūrā nav atļauts ne pēc savas ierosmes, ne pēc kādas puses pieteikuma izvērtēt līguma, no kura izriet pieprasītais parāds, noteikuma, kas ir izpildraksta pamatā, negodīgo raksturu, nedz arī veikt pagaidu pasākumus, tostarp apturēt minēto izpildes procedūru, ja šo pasākumu veikšana ir nepieciešama, lai nodrošinātu tiesas, kura atbilstoši izskata lietu pēc būtības un kurai ir kompetence pārbaudīt šāda noteikuma negodīgo raksturu, galīgā nolēmuma pilnīgu efektivitāti;

               2)

               Direktīvas 93/13 3. panta 1. un 3. punkts un tās pielikuma 1. punkta e) un g) apakšpunkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai izvērtētu pamatlietā izskatāmā noteikuma par hipotekārā kredīta pirmstermiņa atmaksu negodīgo raksturu, būtiska nozīme ir:

                           —

                           tam, vai pārdevēja vai piegādātāja iespēja vienpusēji izbeigt līgumu ir atkarīga no tā, ka patērētājs nav izpildījis vienu no saviem pienākumiem, kam ir būtiska nozīme attiecīgajās līgumattiecībās,

                           —

                           tam, vai šī iespēja ir paredzēta gadījumos, kad šādai līguma neizpildei ir pietiekami nopietns raksturs attiecībā pret aizdevuma ilgumu un summu,

                           —

                           tam, vai minētā iespēja ietver atkāpi no tām tiesību normām, kuras jāpiemēro, ja starp pusēm nepastāvētu vienošanās, tādējādi, ņemot vērā tā rīcībā esošos procesuālos līdzekļus, apgrūtinot patērētāja iespēju vērsties tiesā un tā tiesību uz aizstāvību izmantošanu, un

                           —

                           tam, vai valsts tiesībās ir paredzēti adekvāti un efektīvi līdzekļi, kas ļauj patērētājam, kam tiek piemērots šāds līguma noteikums, novērst aizdevuma līguma vienpusējas izbeigšanas sekas.

         Iesniedzējtiesai tas ir jāvērtē, ņemot vērā visus šīs lietas konkrētos apstākļus.

      (1)  OV C 38, 9.2.2013.

      OV C 171, 15.6.2013.


title: lieta T-474/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Pergan GmbH iesniedza 2004. gada 10. decembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Pergan GmbH iesniedza 2004. gada 10. decembrī
   (lieta T-474/04)
   (2005/C 45/59)
   tiesvedības valoda vācu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko cēla Pergan GmbH, Bocholt (Vācija), kuru pārstāv M. Klusmann un F. Wiemer, Rechtsanwälte.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt 2004. gada 1. oktobra lēmumu (SG-Greffe (2004) D/204343), ciktāl ar to noraida prasītāja lūgumu dzēst visus norādījumus par prasītāju no Komisijas 2003. gada 10. decembra lēmuma par soda naudu lietā COMP/E-2/37/857 – organiskie peroksīdi (galīgā publicētā redakcija);

               2)

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija daļēji noraidīja prasītāju 2004. gada 13. jūlija lūgumu izņemt no Komisijas 2003. gada 10. decembra lēmuma par soda naudu lietā COMP/E-2/37/857 – organiskie peroksīdi (galīgā publicētā redakcija) – visus norādījumus par prasītāja iespējamo konkurenci ierobežojošo darbību.
   Prasības pamatojumā prasītājs vispirms apgalvo, ka saskaņā ar Regulas 17/62 21. pantu lēmumā par soda naudas uzlikšanu drīkst norādīt tikai iesaistītos uzņēmumus. Tā kā prasītājs nav lēmuma par soda naudas uzlikšanu adresāts, tad Komisijai bija aizliegts publicēt savus secinājumus attiecībā uz prasītāju. Turklāt Komisijai nebija tiesību pieņemt konstatējošu lēmumu pretēji prasītāja interesēm. Atbilstoši prasītājam, Komisijai saskaņā ar Regulu 17/62 nebija tiesību izsludināt šādu lēmumu, un tā nevar pierādīt likumiskas intereses pastāvēšanu. Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka ir pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. punktā noteiktās pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību. Prasītājs turklāt apgalvo, ka, neraugoties uz to, ka Komisija piedēvē tam plašus konkurences tiesību pārkāpumus, tā tomēr nav adresējusi lēmumu par naudas soda piemērošanu prasītājam un līdz ar to ierobežojusi prasītāja tiesību aizsardzības iespējas.


title: Lieta C-294/05: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Militāra aprīkojuma un divējāda — civila un militāra — lietojuma preču imports, nemaksājot muitas nodokļus)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/3

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-294/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Militāra aprīkojuma un divējāda — civila un militāra — lietojuma preču imports, nemaksājot muitas nodokļus)
   2010/C 51/03
   Tiesvedības valoda — zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Ström van Lier, P. Dejmek un G. Wilms)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — A. Kruse un A. Falk)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvis — M. Lumma), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski), Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom, par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.) un pēc 2000. gada 31. maija — Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 2., 9., 10. un 11. panta pārkāpums — Militārā aprīkojuma un preču ar jauktu (civilu un militāru) izmantošanas mērķi imports, nemaksājot muitas nodokļus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nekonstatējot un nesamaksājot Eiropas Kopienu Komisijai laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim neiekasētos pašu resursus par kara aprīkojuma un civila un militāra lietojuma preču importu, kā arī nesamaksājot nokavējuma procentus sakarā ar šo pašu resursu nenodošanu Eiropas Kopienu Komisijas rīcībā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi attiecīgi līdz 2000. gada 31. maijam Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 8. jūlija Regulu (Euratom, EK) Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pantā, kā arī pēc šī datuma — tajos pašos pantos Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika, Somijas Republika un Dānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 217, 03.09.2005.


title: Lieta C-21/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. janvārī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s.r.o.

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. janvārī iesniedza Nejvyšší soud České republiky (Čehijas Republika) – Catlin Europe SE/O.K. Trans Praha spol. s.r.o.

   (Lieta C-21/17)
   (2017/C 112/28)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší soud České republiky

      Pamatlietas puses

   Kasācijas sūdzības iesniedzēja (prasītāja sākotnējā tiesvedībā): Catlin Europe SE

   Otra lietas dalībniece (atbildētāja sākotnējā tiesvedībā): O. K. Trans Praha spol. s.r.o.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 1896/2006 (1), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru, 20. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka adresāta neinformēšana par iespēju attiekties pieņemt izsniedzamo dokumentu, kā tas ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/20007 (2) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000 (3) (turpmāk tekstā – “Regula par dokumentu izsniegšanu”), 8. panta 1. punktā, ir pamats, lai atbildētājs (adresāts) varētu lūgt Eiropas maksājuma rīkojuma pārskatīšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (turpmāk tekstā – “Regula par Eiropas maksājuma rīkojumu”), 20. panta 2. punktu?

      (1)  OV 2006, L 399, 1. lpp.

      (2)  OV 2007, L 324, 79. lpp.

      (3)  OV 2000, L 160, 37. lpp.


title: Lieta C-113/08: Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-113/08)
   (2008/C 116/29)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. A. Rabanal Suárez un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvu 2006/49/EK (1) par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību, it īpaši 17. pantu, 22.-25. pantu, 30., 33., 35., 40., 41., 43., 44., 50. pantu, I, II un VII pielikumu, vai jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānija nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               —

               piespriest Spānijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas 2006/49/EK transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 177, 201. lpp.


title: Lieta T-295/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Itālija/Komisija Valodu lietojums — Labojumi paziņojumos par atklātiem konkursiem administratoru pieņemšanai darbā — Jaunas konkursa procedūras — Otrās valodas izvēle no trijām — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts — Nediskriminācijas princips — Samērīgums

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/14

         Vispārējās tiesas 2015. gada 17. decembra spriedums – Itālija/Komisija
   (Lieta T-295/13) (1)

   (Valodu lietojums - Labojumi paziņojumos par atklātiem konkursiem administratoru pieņemšanai darbā - Jaunas konkursa procedūras - Otrās valodas izvēle no trijām - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Nediskriminācijas princips - Samērīgums)
   (2016/C 059/14)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Gentili un S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall, B. Eggers un G. Gattinara)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāve – J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Priekšmets

   Prasība atcelt labojumu paziņojumā par atklātu konkursu EPSO/AD/177/10, kas rīkots, lai izveidotu rezerves sarakstu administratoru pieņemšanai darbā Eiropas publiskās administrācijas, jurisprudences, ekonomikas, revīzijas, informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā (OV 2013, C 82 A, 1. lpp.), kā arī labojumu paziņojumos par atklātiem konkursiem EPSO/AD/178/10 un EPSO/AD/179/10, kas rīkoti, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoru pieņemšanai darbā, attiecīgi, bibliotēku zinātnes/informācijas zinātnes un audiovizuālajā jomā (OV 2013, C 82 A, 6. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt šā sprieduma 68.–70. punktā veida un satura ziņā aprakstītos gan Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī2013. gada 21. martā publicēto labojumu paziņojumā par atklātu konkursu EPSO/AD/177/10, kas rīkots, lai izveidotu rezerves sarakstu administratoru pieņemšanai darbā Eiropas publiskās administrācijas, jurisprudences, ekonomikas, revīzijas, informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā, gan Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī 2013. gada 21. martā publicēto labojumu paziņojumos par atklātiem konkursiem EPSO/AD/178/10 un EPSO/AD/179/10, kas rīkoti, lai izveidotu rezerves sarakstus administratoru pieņemšanai darbā, attiecīgi, bibliotēku zinātnes/informācijas zinātnes un audiovizuālajā jomā;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste sedz ar savu iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-83/12 PPU: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. aprīļa spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Minh Khoa Vo (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Regula (EK) Nr. 810/2009 — Kopienas Vīzu kodekss — 21. un 34. pants — Valsts tiesību akti — Trešo valstu pilsoņu nelikumīga ievešana dalībvalsts teritorijā — Krāpnieciskā ceļā iegūtas vīzas — Kriminālsods personai, kas veic ārvalstnieku nelikumīgu pārvietošanu pāri robežai)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/14

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 10. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kriminālprocess pret Minh Khoa Vo

   (Lieta C-83/12 PPU) (1)

   (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (EK) Nr. 810/2009 - Kopienas Vīzu kodekss - 21. un 34. pants - Valsts tiesību akti - Trešo valstu pilsoņu nelikumīga ievešana dalībvalsts teritorijā - Krāpnieciskā ceļā iegūtas vīzas - Kriminālsods personai, kas veic ārvalstnieku nelikumīgu pārvietošanu pāri robežai)
   2012/C 174/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Minh Khoa Vo

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu, (OV L 243, 1. lpp.) 21. un 34. panta interpretācija — Valsts tiesību akti, kas paredz kriminālatbildību personai, kura nelikumīgi ieved ārvalstniekus dalībvalsts teritorijā — Sankciju piemērojamība gadījumos, kad ārvalstniekiem ir citas dalībvalsts kompetentajā iestādē krāpnieciskā ceļā iegūta vīza, taču, piemērojot minēto regulu, tā vēl nav anulēta

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (“Vīzu kodekss”), 21. un 34. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā no valsts tiesību aktu piemērošanas izrietoša kriminālatbildība par atbalstu nelegālajai imigrācijai gadījumos, kad nelikumīgi ievestajām personām, trešo valstu valstspiederīgajiem, ir vīza, ko tās ir ieguvušas krāpnieciskā ceļā, ļaunprātīgi maldinot izsniedzējas dalībvalsts kompetentās iestādes par savas ceļošanas patieso mērķi, un ja šī vīza vispirms nav tikusi anulēta

      (1)  OV C 126, 28.04.2012.


title: Lieta C-491/14: Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. marta rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no3 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Preču zīmes — Direktīva 2008/95/EK — 5. panta 1. punkts — “Trešo personu” jēdziens — Vēlāk reģistrētas preču zīmes īpašnieks

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/13

         Tiesas (trešā palāta) 2015. gada 10. marta rīkojums (Juzgado de lo Mercantil no3 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rosa dels Vents Assessoria SL/U Hostels Albergues Juveniles SL

   (Lieta C-491/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Preču zīmes - Direktīva 2008/95/EK - 5. panta 1. punkts - “Trešo personu” jēdziens - Vēlāk reģistrētas preču zīmes īpašnieks)
   (2015/C 213/19)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no3 de Madrid

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Rosa dels Vents Assessoria SL

      Atbildētāja: U Hostels Albergues Juveniles SL

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīvas 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieka ekskluzīvās tiesības aizliegt visām trešajām personām komercdarbībā izmantot apzīmējumus, kas ir identiski vai līdzīgi tā preču zīmei, attiecas arī uz tādu trešo personu, kas ir vēlākas preču zīmes īpašniece, un nav nepieciešams, lai iepriekš tiktu atzīta šīs pēdējās minētās preču zīmes spēkā neesamība.

      (1)  OV C 26, 26.1.2015.


title: Lieta T-619/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. augustā – Sicignano/EUIPO – Inprodi (“GiCapri “a giacchett’e capri””)

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/45

         Prasība, kas celta 2016. gada 30. augustā – Sicignano/EUIPO – Inprodi (“GiCapri “a giacchett’e capri””)
   (Lieta T-619/16)
   (2016/C 392/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Itālija) (pārstāvji – A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Inghirami Produzione Distrinuzione SpA (Inprodi) (Milāna, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “GiCapri “a giacchett’e capri”” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 512 778

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 2. jūnija lēmums lietā R 806/2015–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 2. jūnija lēmumu lietā R 806/2015–5, ar kuru noraidīts kombinētas preču zīmes “GiCapri “a giacchett’e capri”” reģistrācijas pieteikums Nr. 12 512 778 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē, un līdz ar to veikt reģistrāciju;

               —

               piespriest EUIPO pilnībā atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, nodevas un honorārus saistībā ar šo tiesvedību.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-354/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūlijā — Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks /Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/43

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūlijā — Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks/Komisija
   (Lieta T-354/13)
   2013/C 260/78
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert un J. T. Saatkamp, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījums:

               —

               atcelt atbildētājas 2013. gada 8. aprīļa lēmumu lietā “Kołocz śląski/Kołacz śląski” — Schlesischer Streuselkuchen (Ref. Ares (2013) 619104 — 2013. gada 10. aprīlis).

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: nepareizs juridiskais pamats

                           —

                           prasītāja norāda, ka atbildētāja savu lēmumu par prasītājas pieteikumu anulēt “Kołocz śląski/Kołacz śląski” kā aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrāciju esot kļūdaini pamatojusi ar atbildētājas lēmuma pieņemšanas brīdī spēkā esošo jauno Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) redakciju, nevis ar prasītājas pieteikuma iesniegšanas brīdī spēkā esošo veco Regulu (EK) Nr. 510/2006 (2). Tādējādi atbildētāja esot pārkāpusi “tempus regit actum” principu.

                           —

                           tāpat prasītāja apgalvo, ka pieteikums par reģistrācijas anulēšanu saskaņā ar Regulu Nr. 510/2006 esot pieņemams un pamatots. Šajā ziņā prasītāja tostarp paskaidro, ka pastāvot divi anulēšanas pamati (strīdā aplūkotais apzīmējums esot sugas vārds Regulas Nr. 510/2006 3. panta 1. punkta izpratnē; Silēzijas ģeogrāfiskā apgabala robežas reģistrācijas specifikācijā esot norādītas nepareizi) Regulas Nr. 510/2006 12. panta 2. punkta izpratnē un ka šīs normas atšķirīga interpretācija un piemērošana pārkāptu Vācijas Federatīvajā Republikā atrodošos konditorejas uzņēmumu pamattiesības.

               2)

               Otrais pamats: Regulas Nr. 1151/2012 pārkāpums

                           —

                           prasītāja norāda, ka pieteikums būtu pieņemams un pamatots pat tad, ja to izvērtētu uz Regulas Nr. 1151/2012 pamata.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regula (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2006. gada 20. marta Regula (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (OV L 93, 12. lpp.).


title: lieta T-325/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko iesniedza Citicorp 2004. gada 5. augustā

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/31

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko iesniedza Citicorp 2004. gada 5. augustā
   (lieta T-325/04)
   (2004/C 273/61)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 5. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla Citicorp, New-York (Amerikas Savienotās Valstis), kuru pārstāv Dr. V.von Bomhard, Dr. A. Renck, Dr. C. Schulte un Dr. A. Pohlmann, lawyers.
   Link Interchange Network Ltd. bija arī puse procesā Apelāciju padomē.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 18. maija lēmumu lietā R0789/2002-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Citicorp.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiskā zīme “Wordlink” (pieteikums Nr. 111880).

               Preces vai pakalpojumi:

               9., 16. un 36. klase.

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Link Interchange Network Ltd.

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts vārdiskā un grafiskā preču zīme “LINK” 36. klases pakalpojumiem (banku pakalpojumiem skaidras naudas izsniegšanai, naudas līdzekļu pārvedumiem un maksājumu pakalpojumiem, finanšu informācijas pakalpojumiem)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Atteikt Kopienas tirdzniecības zīmes piemērošanu finanšu un monetāro darbību pakalpojumiem 36. klasē.

               Apelāciju padomes lēmums:

               Prasību noraidīt.

               Izvirzītie pamati:

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 73. un 74. panta pārkāpums.

      (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 40/94 (1993. gada 20. decembris) par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.1.1994., 1. lpp.)


title: Lietas C-461/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/32

         Lietas C-461/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 60/64)

      (tiesvedības valoda — franču)

   2005. gada 16. novembrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-461/04 Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste.

      (1)  OV C 314, 18.12.2004.


title: Lieta F-110/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – ZZ/Komisija

text:
               5.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-110/15)
   (2015/C 328/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt priekšlikumu par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu uz Savienības pensiju shēmu, kurā tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta Vispārīgie īstenošanas noteikumi (VĪN), un prasība piespriest atbildētajai atlīdzināt simboliski EUR 1 par nodarīto kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 15. jūlija Vispārīgo īstenošanas noteikumu 9. pantu;

               —

               atcelt 2015. gada 10. marta lēmumu, ar kuru tiek aprēķinātas prasītāja iegūtās pensijas tiesības pirms viņa stāšanās darbā, veicot to pārskaitīšanu uz Eiropas Savienības iestāžu pensiju shēmu, piemērojot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkta 2011. gada 15. jūlija Vispārīgos īstenošanas noteikumus;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Komisijai samaksāt simboliski EUR 1 par prasītājam nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-375/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2007. gada 3. augusta rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën / Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden2007. gada 3. augusta rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën/Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV

   (Lieta C-375/07)
   (2007/C 269/45)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hoge Raad der Nederlanden
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: Heuschen & Schrouff Oriental Foods Trading BV

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai uz mīklas loksnēm attiecas Komisijas 1997. gada 27. jūnija Regulā (EK) Nr. 1196/97 […] (1) Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 1905 aprakstītais veids, ja runa ir par mīklas loksnēm, kas gatavotas no rīsa miltiem, sāls un ūdens, kas ir žāvētas, bet tomēr nav bijušas termiski apstrādātas?

               2.

               Vai iepriekš minētā Regula, ņemot vērā atbildi uz iepriekšējo jautājumu, ir spēkā?

               3.

               Vai Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa [KMK] izveidi (2) 871. pants, kas grozīts ar Komisijas 1998. gada 29. jūlija Regulu (EEK) Nr. 1677/98 (3) ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja muitas dienestam, pamatojoties uz 871. panta 1. punktu, ir pienākums iesniegt Komisijā lietu, pirms tas pieņem lēmumu šajā gadījumā atteikties no vēlākiem grāmatvedības aprēķiniem, tad valsts tiesa, kas lemj par nodokļu parādnieka vērsto sūdzību pret muitas dienesta lēmumu par vēlāku grāmatvedības aprēķinu veikšanu, nav pilnvarota šos vēlākos grāmatvedības aprēķinus atcelt tādēļ, ka tā uzskata, ka ir izpildīti 220. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumi, lai atteiktos no vēlākiem grāmatvedības aprēķiniem, ja šo secinājumu neatbalsta Komisija?

               4.

               Vai Kopienu tiesībās, ja atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka apstāklis, ka Komisijai attiecībā uz muitas nodokļu atmaksāšanas prasījumiem ir atzītas pilnvaras pieņemt lēmumus, kas neierobežo valsts tiesu, kas lemj par prasību, kas attiecas uz muitas nodokļu atmaksāšanas prasījumiem, pilnvaras, ir paredzēta cita alternatīva, kas nodrošina vienveidīgu Kopienu tiesību piemērošanu, ja konkrētajā gadījumā Komisija un valsts tiesa dažādi vērtē kritērijus, kas tiek piemēroti KMK 220. panta (4) ietvaros, lai konstatētu, vai muitas dienesta kļūdu nav varējis atklāt muitas parādnieks?

      (1)  Regula par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā, OV L 170, 13. lpp.

      (2)  OV L 253, 1. lpp.

      (3)  OV L 212, 18. lpp.

      (4)  OV L 302, 1. lpp.


title: lieta C-172/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht des Saarlandes (Vācija) 2007. gada 30. marta rīkojumu — Farmaceite Helga Neumann-Seiwert / Saarland un Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales ,persona, kas iestājusies lietā: DocMorris N.V.

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht des Saarlandes (Vācija) 2007. gada 30. marta rīkojumu — Farmaceite Helga Neumann-Seiwert/Saarland un Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales,persona, kas iestājusies lietā: DocMorris N.V.

   (lieta C-172/07)
   (2007/C 140/19)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht des Saarlandes
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Farmaceite Helga Neumann-Seiwert

      Atbildētāji: Saarland, Ministerium für Justiz, Gesundheit und Soziales

      Persona, kas iestājusies lietā: DocMorris N.V.

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai tiesību normas kapitāla sabiedrībām par brīvību veikt uzņēmējdarbību (EKL 43., 48. pants) ir interpretējamas tādejādi, ka tās liedz piemērot aptiekām svešu lietu pārziņas aizliegumu, kā to paredz Gesetz über Apothekenwesen [Farmācijas likuma] (turpmāk tekstā — “ApoG”) 2. panta 1. punkta 1.–4. un 7. apakšpunkts, 7. panta 1. teikums un 8. panta 1. teikums tā 1980. gada 15. oktobra redakcijā (BGBl. I, 1993. lpp.), kas pēdējo riezi grozīts ar 2006. gada 31. oktobra rīkojuma 34. pantu (BGBl. I, 2407. lpp.)?

               2.

               Gadījumā, ja uz iepriekšējo jautājumu tiktu atbildēts apstiprinoši:
               Vai valsts iestādei, pamatojoties uz Kopienu tiesībām, īpaši ņemot vērā EKL 10. pantu un Kopienu tiesību lietderīgas iedarbības principu, ir tiesības un pienākums nepiemērot valsts tiesību normas, kas, kā tā uzskata, nav saderīgas ar Kopienu tiesībām, arī tādā gadījumā, ja runa nav par acīmredzamu Kopienu tiesību pārkāpumu un Eiropas Kopienu Tiesa nav konstatējusi konkrēto tiesību normu nesaderību ar Kopienu tiesībām?


title: Lieta C-612/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 23. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — Jaroslaw Wawrzyniak/Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse

   (Lieta C-612/10)
   2011/C 103/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Jaroslaw Wawrzyniak

      Atbildētāja: Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas katrā ziņā liedz dalībvalstij, kura nav kompetentā dalībvalsts atbilstoši minētajai normai, kurā darba ņēmējs ir norīkots darbā un kura turklāt nav darba ņēmēja bērnu dzīvesvietas dalībvalsts, piešķirt darbā norīkotam darba ņēmējam ģimenes pabalstus, ja darba ņēmēja tiesības viņa darbā norīkošanas dēļ uz šo dalībvalsti netiek zaudētas?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša:
               vai Regulas Nr. 1408/71 14. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kura nav kompetentā dalībvalsts, kurā darba ņēmējs ir norīkots darbā, katrā ziņā ir tiesīga piešķirt ģimenes pabalstus tikai tad, ja tiek konstatēts, ka darba ņēmējam nav tiesību uz pielīdzināmiem ģimenes pabalstiem citā dalībvalstī?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde arī uz šo jautājumu ir noliedzoša:
               vai tāda valsts tiesību norma kā EStG 65. panta 1. punkta pirmā teikuma 2. apakšpunkts, skatot to kopā ar 65. panta 2. punktu, saskaņā ar kuriem tiek izslēgtas tiesības uz ģimenes pabalstiem, ja ārvalstīs ir jāmaksā vai atbilstoša pieteikuma iesniegšanas gadījumā būtu jāmaksā pielīdzināms pabalsts, nav pretrunā Kopienu vai attiecīgi Savienības tiesību normām?

               4)

               Gadījumā, ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:
               kā ir atrisināma tiesību pārklāšanās kompetentajā valstī, kas vienlaicīgi ir bērnu dzīvesvietas dalībvalsts, un valstī, kas nav nedz kompetentā valsts, nedz arī bērnu dzīvesvietas dalībvalsts?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), tās grozītajā un atjaunotajā redakcijā.


title: Lieta T-387/08: Prasība, kas celta 2008. gada 1. septembrī — Evropaïki Dynamiki /Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/49

         Prasība, kas celta 2008. gada 1. septembrī — Evropaïki Dynamiki/Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs
   (Lieta T-387/08)
   (2008/C 301/83)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — N. Korogiannakis, lawyer)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojs
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju biroja (OPOCE) lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja piedāvājums, kurš tika iesniegts, atsaucoties uz paziņojumu par atklātu konkursu AO 10185 par informātikas pakalpojumiem SEI-BUD/AMD/CR sistēmu uzturēšanai un saistītajiem pakalpojumiem (OV 2008/S 43-058884), kas prasītājam tika darīts zināms ar 2008. gada 20. jūnija vēstuli un ar ko līguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas konkursā uzvarējušajam pretendentam;

               —

               piespriest OPOCE atlīdzināt prasītājai minētās konkursa procedūras rezultātā radušos zaudējumus EUR 1 444 930 apmērā;

               —

               piespriest OPOCE atlīdzināt prasītājai visus ar šī prasības pieteikuma iesniegšanu saistītos juridiskus un citus izdevumus, pat ja tas tiktu noraidīts.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt atbildētāja lēmumu, ar ko noraidīts tās piedāvājums, kurš tika iesniegts, atsaucoties uz paziņojumu par atklātu konkursu AO 10185 attiecībā uz informātikas pakalpojumiem SEI-BUD/AMD/CR sistēmu uzturēšanai un saistītajiem pakalpojumiem, un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas konkursā uzvarējušajam pretendentam. Prasītāja turklāt pieprasa atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kas tai esot radušies konkursa procedūras dēļ.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka, piešķirot iepriekš minētā līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam, atbildētājs nav ievērojis tam uzliktos pienākumus, kas noteikti Finanšu regulā (1), tās īstenošanas noteikumos un Direktīvā 2004/18/EK (2), ka arī nav ievērojis pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus.
   Prasītāja turklāt norāda, ka līgumslēdzēja iestāde, nepietiekami pamatojot lēmumu, neesot izpildījusi pienākumu, kas paredzēts iepriekš minētajās piemērojamās tiesību normās. Turklāt prasītāja apgalvo, ka līgumslēdzēja iestāde esot izmantojusi kritērijus, kas neesot bijuši tieši minēti paziņojumā par atklātu konkursu, tā esot sajaukusi novērtēšanas un piešķiršanas kritērijus, tādējādi pārkāpjot konkursa nosacījumus, kā arī pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas novērtējumā, kuru dēļ prasītājas piedāvājums tika noraidīts.
   Tādēļ prasītāja lūdz atcelt lēmumu par tās piedāvājuma noraidīšanu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursā uzvarējušajam pretendentam un piespriest atbildētājam atlīdzināt visus juridiskos izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību, kā arī zaudējumus, kas radušies prasītajam sakarā ar konkursa procedūru.

      (1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva Nr. 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp.).


title: Lieta T-347/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-41/11 Mocová /Komisija 2013. gada 8. janvārī iesniedza Dana Mocová

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-41/11 Mocová/Komisija 2013. gada 8. janvārī iesniedza Dana Mocová

   (Lieta T-347/12 P)
   2013/C 86/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dana Mocová (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-41/11 Dana Mocová/Eiropas Komisija;

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums pagarināt prasītājas līgumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz tiesiskuma principa apjomu, Civildienesta tiesai (turpmāk tekstā — “CDT”) uzskatot, pirmkārt, ka institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (Autorité habilitée à conclure les contrats, turpmāk tekstā — “AHCC”), sniegtais pamatojums sūdzības noraidīšanas stadijā var aizstāt un grozīt pamatojumu, kas sniegs, noraidot apelācijas sūdzības iesniedzējas lūgumu pagarināt tās pagaidu darbinieka līgumu, un, otrkārt, CDT uzskatīja, ka pamatojums ir derīgs, kaut arī tas ir balstīts uz faktiem, kas konstatēti pēc apstrīdētā akta pieņemšanas. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka:

                           —

                           ja šajā gadījumā apelācijas sūdzības iesniedzējas līgums netika pagarināts noteikuma, kas aizliedz apvienot dienesta termiņus, lai pārsniegtu 8 gadus, dēļ, tad AHCC pēc tam nevarēja savā atbildē uz sūdzību norādīt, ka līgums netika pagarināts budžeta ierobežojumu, apelācijas sūdzības iesniedzējas nopelnu un dienesta interešu dēļ, vēlāk Vispārējā tiesā apgalvojot, ka tas netika pagarināts vienīgi budžeta ierobežojumu dēļ;

                           —

                           CDT, pretēji tam, kas tiek apgalvots pārsūdzētā sprieduma 50. punktā, ir jāizvērtē iebilde par prettiesiskumu, kas izvirzīta pret noteikumu par astoņiem gadiem, proti, iemeslu, kas tika norādīts lūguma pagarināt pagaidu darbinieka līgumu noraidīšanas brīdī.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, CDT uzskatot, ka AHCC pieņēma apstrīdēto lēmumu, ievērojot dienesta intereses, kaut arī CDT konstatēja, ka Komisija tiesas sēdē atzina, ka pirmajā instancē varēja atsaukties vienīgi uz budžeta ierobežojumiem kā apstrīdētā akta pamatojumu. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka CDT neievēroja pienākumu norādīt pamatojumu un pienākumu izvērtēt visus tajā izvirzītos tiesību pārkāpumus, neatsaucoties uz apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentāciju par pretrunām starp pamatojumu saistībā ar darba vietu skaita samazināšanu budžeta ierobežojumu dēļ un jaunu darba vietu radīšanu pagaidu darbiniekiem ar AD9 pakāpi.


title: Lieta T-58/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. februārī — BYK-Chemie GmbH /ITSB — ( Substance for Success )

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/48

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. februārī — BYK-Chemie GmbH/ITSB — (“Substance for Success”)
   (Lieta T-58/07)
   (2007/C 95/96)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BYK-Chemie GmbH, Wesel (Vācija) (pārstāvji — J. Kroher un A. Hettenkofer, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 9. janvāra lēmumu (lieta R0816/2006-4);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “Substance for Success ”attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 1. un 40.-42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 660 552)

      Pārbaudītāja lēmums: Noraidīt pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu pārkāpums, jo pieteiktajai preču zīmei piemīt atšķirtspēja un tai nav jābūt brīvi pieejamai apritē.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-92/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Ferriera Valsabbia un Valsabbia Investimenti /Komisija

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/62

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. februārī — Ferriera Valsabbia un Valsabbia Investimenti/Komisija
   (Lieta T-92/10)
   2010/C 113/94
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Itālija), Valsabbia Investimenti SpA (Odolo, Itālija) (pārstāvji — D. Fosselard, avvocato, S. Amoruso, avvocato, L. Vitolo, avvocato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, lietā COMP/37.956 — Dzelzsbetona stiegras, jauns lēmums (turpmāk tekstā — “Lēmums”), kurš grozīts un papildināts ar 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija (turpmāk tekstā — “papildu lēmums”), tiktāl, ciktāl tajā ir konstatēts EOTK līguma 65. panta pārkāpums, kurā vainojama Ferriera Valsabbia S.p.A. un Vasabbia Investimenti s.p.A., un solidāri tām piespriests naudas sods EUR 10,25 miljonu apmērā;

               —

               pakārtoti, atcelt Lēmuma 2. pantu, ar kuru prasītājām ir noteikts naudas sods;

               —

               pakārtoti tam, samazināt naudas soda apmēru;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir norādīti citās prasībās, kuras iesniegtas par to pašu lēmumu. Prasītāja īpaši norāda uz:

               Komisijas kompetences neesamību, lai noteiktu sodu par EOTK līguma 65. panta pārkāpumu pēc minētā līguma spēkā esamības termiņa izbeigšanās un katrā ziņā lai izmantotu Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 7. panta 1. punktu un 23. panta 2. punktu par juridisko pamatu.

               Prasītāju tiesību uz aizstāvību pārkāpumu procedūrā, kas norisinājās Komisijā.

               EOTK līguma 65. panta 1. punkta pārkāpumu, jo Lēmumā aprakstītie fakti neveido vienotu un turpinātu aizliegtu vienošanos.

               Pamatnostādņu uzlikto naudas sodu aprēķināšanai pārkāpumu, kā arī vienlīdzības un samērīguma principu pārkāpumu.

               Šajā sakarā tā īpaši norāda, ka prasītāju iekļaušana pirmajā uzņēmumu grupā, kurai tika piespriesta vislielākā naudas soda pamatsumma, ir pilnībā prettiesiska, ja ņem vērā, ka naudas soda noteikšanas procedūrā Komisija nepareizi piemēroja kritēriju par prasītāju īpašo nozīmi tirgū un nevienādi piemēroja kritēriju par uzņēmuma vispārējo izmēru. Turklāt arī naudas soda noteikšanas procedūra saistībā ar atbildību mīkstinošo apstākļu novērtējumu norisinājās nepareizi. Visbeidzot, procedūras pārmērīgais ilgums būtiski nelabvēlīgi ietekmēja tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu pieņemamā termiņā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-308/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López un Teresa Torres Andreu

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 25. jūnijā iesniedza Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) – Banco Popular Español, S.A./Emilio Irles López un Teresa Torres Andreu

   (Lieta C-308/15)
   (2015/C 279/30)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Alicante

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Popular Español, S.A.

      Atbildētāji: Emilio Irles López un Teresa Torres Andreu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ir saderīgs ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. panta 1. punkta nesaistīšanas principu tas, ka ar atlīdzināšanu saistītās sekas, kas atvasinātas no noteikuma par procentu likmes minimumu, kas iekļauts aizdevuma līgumā, atzīšanu par spēkā neesošu, neattiecas uz līguma noslēgšanas datumu, bet uz vēlāku datumu?

               2)

               Vai iesaistīto personu labas ticības princips, kas kalpo par pamatu no negodīga noteikuma atvasināta atpakaļejoša spēka ierobežojumam, ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs?

               3)

               Ja atbilde ir apstiprinoša, kādi nosacījumi nosaka ieinteresētās personas labas ticības esamību?

               4)

               Katrā ziņā, vai ieinteresētās personas labai ticībai atbilst profesionālā darbība, kas līguma sagatavošanā ir bijis pamats pārskatāmības neesamībai, kas ir novedis pie noteikuma negodīguma?

               5)

               Vai būtisku traucējumu risks, kas ir pamats no negodīga noteikuma atvasinātā atpakaļejošā spēka ierobežojumam, ir Savienības tiesību autonoms jēdziens, kas jāinterpretē vienveidīgi visās dalībvalstīs?

               6)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā, kādi ir vērā ņemamie kritēriji?

               7)

               Vai būtisku traucējumu risks ir jānovērtē, ņemot vērā vienīgi to risku, kas var tikt radīts profesionālim, vai tomēr jāņem vērā kaitējums, kas tiek nodarīts patērētājam, neatmaksājot visas atbilstoši šim noteikumam par procentu likmes minimumu samaksātās summas?

               8)

               Vai ar Direktīvas 93/13 6. panta 1. punktā atzīto principu, ka patērētājam nav saistoši negodīgi noteikumi, un ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (2) 47. pantā atzītajām tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā ir saderīga no noteikuma par procentu likmes minimumu, kas atzīts par negodīgu tiesvedībā, ko ir uzsākusi patērētāju aizsardzības apvienība pret [trim] finanšu iestādēm, spēkā neesamības izrietošās atmaksāšanas ierobežojuma attiecināšana uz individuālām prasībām par noteikuma par procentu likmes minimumu atzīšanu par spēkā neesošu tā negodīguma dēļ, ko cēluši patērētāji, kas noslēguši līgumu par hipotekāro aizdevumu ar citām finanšu iestādēm?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.

      (2)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta T-529/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. septembrī – Intesa Sanpaolo/ITSB (“START UP INITIATIVE”)

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/37

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. septembrī – Intesa Sanpaolo/ITSB (“START UP INITIATIVE”)
   (Lieta T-529/15)
   (2015/C 371/38)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi, F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “START UP INITIATIVE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 011 838

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 29. jūnija lēmums lietā R 2777/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpumu un kļūdainu piemērošanu;

               —

               atzīt Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpumu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un honorārus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums.


title: Lieta C-280/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 22. marta spriedumu lietā T-233/09 Access Info Europe /Eiropas Savienības Padome 2011. gada 6. jūnijā iesniedza Eiropas Savienības Padome

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/6

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 22. marta spriedumu lietā T-233/09 Access Info Europe/Eiropas Savienības Padome 2011. gada 6. jūnijā iesniedza Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-280/11 P)
   2011/C 238/11
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — G. Maganza, B. Driessen, Cs. Fekete)

      Pārējie lietas dalībnieki: Access Info Europe, Grieķijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ar kuru Vispārējā tiesa ir atcēlusi Padomes lēmumu atteikt publisku piekļuvi prasītajam dokumentam;

               —

               taisīt galīgo spriedumu par jautājumiem, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets;

               —

               piespriest prasītājai lietā T-233/09 atlīdzināt Padomes tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies šajā lietā un apelācijas tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispirms Padome vēlētos atgādināt, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts 2009. gada 26. februārī, proti, pirms Lisabonas līguma spēkā stāšanās 2009. gada 1. decembrī. Līdz ar to šajā lietā ir piemērojamas pirms Lisabonas līguma spēkā stāšanās esošās Līguma par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līguma normas.
   Pirmkārt, Padome apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot un piemērojot Regulas 1049/2001 (1) 4. panta 3. punkta pirmajā daļā ietverto izņēmumu, jo tās konstatējumi nav atbilstoši piemērojamajām Līguma normām un tajos netiek ņemts vērā it īpaši Līgumā un atvasinātajās tiesībās paredzētā principa par plašāku piekļuvi iestāžu likumdošanas darbībām robežas, lai saglabātu iestāžu lēmumu pieņemšanas procesu efektivitāti.
   Otrkārt, Padome apgalvo, ka Vispārējās tiesas pamatojums neatbilst Tiesas judikatūrai, kas ļauj iestādei atsaukties uz vispārējiem apsvērumiem.
   Treškārt, Padome apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, šajā lietā piemērojot “prasīto tiesisko un faktisko stāvokli”, lai izvērtētu pamatus, kurus bija izvirzījusi Padome, lai pamatotu regulas 4. panta 3. punkta pirmajā daļā ietverto izņēmumu. Savā vērtējumā Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā tiktāl, ciktāl tā prasīja pierādījumus par negatīvu ietekmi uz lēmuma pieņemšanas procesu, neņēma vērā lēmuma pieņemšanas procesa sākotnējā posma nozīmīgumu, lai novērtētu pilnīgas publiskošanas ietekmi, un neņēma vērā pieprasītā dokumenta sensitīvo raksturu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-312/17: Prasība, kas celta 2017. gada 1. jūnijā – Campbell/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 1. jūnijā – Campbell/Komisija
   (Lieta T-312/17)
   (2017/C 249/47)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Liam Campbell (Dandalka, Īrija) (pārstāvis – J. MacGuill, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījums:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 7. aprīļa lēmumu, ar ko atsaka prasītājam piekļuvi dokumentiem par pārkāpuma procedūru, kas uzsākta pret Lietuvu par apgalvotu Direktīvas 2010/64/ES (1) neieviešanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav veikusi konkrētu pieteikuma par piekļuvi dokumentam atbilstoši Regulai Nr. 1049/2001 novērtējumu, neievērojot attiecīgo judikatūru.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir balstījusies uz atsevišķiem vispārīgiem pieņēmumiem par dokumentu izpaušanu, pārkāpjot attiecīgajā judikatūrā identificētos principus.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav konkrēti un reāli pārbaudījusi katra dokumenta apdraudējumu, arī pārkāpjot attiecīgo judikatūru.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav konkrēti un faktiski pārbaudījusi iespējamu daļēju piekļuvi, pārkāpjot judikatūru.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz sevišķu sabiedrības interešu esamību, pārkāpjot judikatūras principus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīva 2010/64/ES par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā (OV 2010, L 280, 1. lpp).


title: Lieta C-476/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgericht Berlin (Vācija) 2007. gada 29. oktobra rīkojumu — M.C.O. Congres / suxess GmbH

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landgericht Berlin (Vācija) 2007. gada 29. oktobra rīkojumu — M.C.O. Congres/suxess GmbH

   (Lieta C-476/07)
   (2008/C 22/44)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landgericht Berlin
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: M.C.O. Congres

      Atbildētāja: suxess GmbH

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (1), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 1999. gada 22. oktobra direktīvu (OV L 1999, Nr. 277/34), 9. panta 2. punkta e) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tad, ja citi pakalpojumi saistībā ar sporta un kultūras pakalpojumiem saskaņā ar Code Général des Impots 259.A panta 4.a) apakšpunktu ir tādi pakalpojumi, ka pakalpojuma saņēmējam tie tiek sniegti uz reklāmas laukumiem, pasākumu norises vietā un uz T-krekliem, tie ir jāuzskata par pakalpojumiem reklāmas jomā Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK 9. panta 2. punkta izpratnē, no kā izriet, ka šie pakalpojumi tiek uzskatīti par sniegtiem vietā, kurā minēto pakalpojumu saņēmējam ir tā reģistrētais uzņēmums?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-283/10: Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Milux /ITSB ( “BMICONTROL” )

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 25. jūnijā — Milux/ITSB (“BMICONTROL”)
   (Lieta T-283/10)
   ()
   2010/C 234/85
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Milux Holding S.A. (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — J. Bojs, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 17. jūnija lēmumu lietā R 1435/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “BMICONTROL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 10. un 44. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi piemēroja nediskriminācijas principu šīs lietas faktiem; pakārtoti — Padomes Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdījās, izdarot secinājumu, ka reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nepiemīt pietiekama raksturīgā atšķirtspēja


title: Lieta T-413/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SOZA /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/29

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — SOZA/Komisija
   (Lieta T-413/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/49
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovākija) (pārstāvis — M. Favart, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, A. Biolan un J. Bourke)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francija) (pārstāvji — J.-F. Bellis un K. Van Hove, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas uz Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA);

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-127/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 2. septembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 94/19/EK — I pielikuma 7. punkts — Noguldījumu garantiju sistēmas — Dažu noguldītāju izslēgšana no noguldījumu garantiju sistēmas — “Vadītāja” izslēgšana

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/7

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 2. septembra spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Lieta C-127/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 94/19/EK - I pielikuma 7. punkts - Noguldījumu garantiju sistēmas - Dažu noguldītāju izslēgšana no noguldījumu garantiju sistēmas - “Vadītāja” izslēgšana)
   (2015/C 354/08)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Andrejs Surmačs

      Atbildētāja: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noguldījumi, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 30. maija Direktīvas 94/19/EK par noguldījumu garantiju sistēmām ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Direktīvu 2009/14/EK, I pielikuma 7. punktā paredzētais izņēmums, tajā ir uzskaitīti izsmeļoši, un tādēļ dalībvalstis savās valsts tiesībās nevar paredzēt citas noguldītāju kategorijas, uz kurām, ņemot vērā pildāmās funkcijas, neattiecas šajā pašā punktā uzskaitītie jēdzieni, lai tām piemērotu izņēmumu no noguldījuma garantijas;

               2)

               Direktīvas 94/19 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2009/14, I pielikuma 7. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstis var neattiecināt kā uz vadītājiem šajā direktīvā paredzēto garantiju uz tām personām, kurām pildāmo funkciju dēļ – lai arī kāds būtu to nosaukums – ir tāds informācijas un kompetences līmenis, kas tām ļauj novērtēt kredītiestādes patieso finanšu stāvokli un ar tās darbību saistītos riskus.

      (1)  OV C 159, 26.5.2014.


title: Lieta T-303/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“4000”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. maijā – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“4000”)
   (Lieta T-303/17)
   (2017/C 231/58)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāve – M. C. Simon, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: apzīmējums “4000” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 12 333 548

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. marta lēmums lietā R 654/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               gadījumā, ja otrā procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestātos lietā: piespriest otrajai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas atieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpums.


title: Lieta C-286/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH

   (Lieta C-286/17)
   (2017/C 283/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gabriele Ossenbeck

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-567/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Merck Sharp/Designs Comptroller-General of Patents, Desings and Trade Marks

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 10. novembrī iesniedza High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) – Merck Sharp/Designs Comptroller-General of Patents, Desings and Trade Marks

   (Lieta C-567/16)
   (2017/C 022/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Merck Sharp

      Atbildētājs: Designs Comptroller-General of Patents, Desings and Trade Marks

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai paziņojums par procedūras pabeigšanu, ko ir izsniegusi atsauces dalībvalsts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK (1) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, 28. panta 4. punktu pirms pamatpatenta termiņa beigām, ir jāuzskata par līdzvērtīgu piešķirtai tirdzniecības atļaujai Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulas 469/2009/EK (2) par papildu aizsardzības sertifikātu zālēm (kodificēta versija) (turpmāk tekstā – “PAS regula”) 3. panta b) punkta izpratnē tādējādi, ka PAS pretendents attiecīgajā dalībvalstī ir tiesīgs iesniegt pieteikumu par PAS un to saņemt, pamatojoties uz paziņojumu par procedūras pabeigšanu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša; vai tādos apstākļos kā pirmajā jautājumā nepiešķirta tirdzniecības atļauja attiecīgajā dalībvalstī PAS pieteikuma iesniegšanas dienā ir trūkums, ko var novērst saskaņā ar PAS regulas 10. panta 3. punktu tad, kad tirdzniecības atļauja ir piešķirta?

      (1)  OV L 311, 67. lpp.

      (2)  OV L 152, 1. lpp.