title: Lieta C-42/08: Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 22. maija rīkojums ( Hoge Raad der Nederlanden , Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. Ilhan / Staatssecretaris van Financiën (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — No EKL 49. panta līdz EKL 55. pantam — Transportlīdzekļi — Tāda transportlīdzekļa izmantošana vienā dalībvalstī, kas ir reģistrēts un iznomāts citā dalībvalstī — Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/18

         Tiesas (astotā palāta) 2008. gada 22. maija rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden, Den Haag (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — M. Ilhan/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-42/08) (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - No EKL 49. panta līdz EKL 55. pantam - Transportlīdzekļi - Tāda transportlīdzekļa izmantošana vienā dalībvalstī, kas ir reģistrēts un iznomāts citā dalībvalstī - Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokļiem pirmajā dalībvalstī)
   (2008/C 209/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden, Den Haag

   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: M. Ilhan

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden, Den Haag — EKL 49.–55. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta reģistrācijas nodevas samaksa, transportlīdzekli pirmo reizi lietojot valsts ceļu tīklā, neatkarīgi no šī tīkla lietošanas termiņa — Dalībvalstī dzīvojošas personas, kas nomā citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekli, kuru pamatā ir paredzēts izmantot pirmajā dalībvalstī darba un privātiem mērķiem trīs gadu laikā, aplikšana ar nodokļiem
   Rezolutīvā daļa:
   ar EKL no 49. līdz 55. pantam netiek pieļauts tāds valsts tiesību regulējums kā tas, kas tiek izskatīts pamata lietā un atbilstoši kuram personai, kura ir dalībvalsts rezidents vai kurai tajā ir domicils un kura pamatā šajā valstī izmanto citā dalībvalstī reģistrētu un iznomātu transportlīdzekli, šo transportlīdzekli pirmo reizi lietojot pirmās dalībvalsts ceļu tīklā, ir pienākums maksāt nodokli, kura apmēru aprēķina, neņemot vērā nedz minētā transportlīdzekļa nomas līguma termiņu, nedz arī tā lietošanas minētajā ceļu tīklā termiņu.

      (1)  OV C 92, 12.4.2008.


title: Lieta C-262/10: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg (Kopienas muitas kodekss — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Ievešanas pārstrādei procedūra — Neuzlikšanas sistēma — Muitas parāda rašanās — Pienākuma noteiktajā termiņā iesniegt norēķinu neizpilde)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/4

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 6. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Döhler Neuenkirchen GmbH/Hauptzollamt Oldenburg

   (Lieta C-262/10) (1)

   (Kopienas muitas kodekss - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Ievešanas pārstrādei procedūra - Neuzlikšanas sistēma - Muitas parāda rašanās - Pienākuma noteiktajā termiņā iesniegt norēķinu neizpilde)
   2012/C 355/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Döhler Neuenkirchen GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Oldenburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 1992. gada 20. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/1992 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 204. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 993/2001 (OV L 141, 1. lpp.), 859. panta 9. punkta interpretācija — Pienākuma iesniegt noteiktajā termiņā norēķinu par ievešanas pārstrādei procedūras pabeigšanu neizpilde — Muitas parāda rašanās attiecībā uz visām ievešanas pārstrādei režīmā ievestajām precēm kā sankcijas par šo neizpildi pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005, 204. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka pienākuma iesniegt norēķinu kontroles iestādei 30 dienu laikā no procedūras pabeigšanas brīža, kā tas paredzēts Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 28. februāra Regulu (EK) Nr. 214/2007, 521. panta 1. punkta pirmās daļas pirmajā ievilkumā, neizpilde rada muitas parādu par visām ievestajām precēm, par kurām bija jāiesniedz norēķins, tostarp ārpus Savienības teritorijas reeksportētajām precēm, ja uzskatāms, ka nav izpildīti Regulas Nr. 2454/93 859. panta 9. punkta nosacījumi.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta C-56/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. februārī iesniedza Szegedi Ítélőtábla (Ungārija) — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt/Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 4. februārī iesniedza Szegedi Ítélőtábla (Ungārija) — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt/Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

   (Lieta C-56/13)
   2013/C 147/07
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szegedi Ítélőtábla

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt

      Atbildētāja: Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības tiesībām — Padomes Direktīvām 92/40/EEK (1) un 2005/94/EK (2) un Komisijas Lēmumam 2006/105/EK — atbilst lēmums, kuru Ungārijas administratīvās iestādes pieņēma pagaidu aizsardzības pasākumu saistībā ar īpaši patogēnu putnu gripu ietvaros, ar kuru tika noteikta aizsardzības zona, kurā tostarp bija aizliegta mājputnu transportēšana?
               Vai Savienības tiesībām — Padomes Direktīvām 92/40/EEK un 2005/94/EK un Komisijas Lēmumam 2006/105/EK — atbilst lēmums, kuru Ungārijas administratīvās iestādes pieņēma pagaidu aizsardzības pasākumu saistībā ar īpaši patogēnu putnu gripu ietvaros, ar kuru daļēji tika grozīti noteikumi attiecībā uz aizsardzības zonu un šajā saistībā tostarp tika aizliegta mājputnu pārvadāšana šajā zonā, kā arī pasākums, kas tika pieņemts attiecībā uz prasītāju ar kompetentās iestādes atzinumu (lēmums, kuru nevar apstrīdēt), ar kuru tika atteikta tītaru transportēšana (audzēšanas nolūkiem) uz saimniecību, kas atrodas aizsardzības zonā, pašā konstatētās infekcijas centrā?

               2)

               Vai viens no Padomes Direktīvu 92/40/EEK un 2005/94/EK kā Savienības tiesību avotu mērķiem ir pieņemt Savienības tiesisko regulējumu nolūkā atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kas nodarīti indivīdiem, pieņemot pagaidu pasākumus saistībā ar aizsardzību pret īpaši patogēnu putnu gripu Savienībā? Vai Padomes Direktīvās 92/40/EEK un 2005/94/EK un Komisijas Lēmumos 2006/105/EK un 2006/115/EK norādītais Savienības tiesību juridiskais pamats sniedz pietiekamu pilnvarojumu Savienības tiesiskā regulējuma pieņemšanai, kura mērķis ir atlīdzināt iespējamos zaudējumus, kas nodarīti indivīdam, pieņemot pagaidu aizsardzības pasākumus saistībā ar īpaši patogēnu putnu gripu?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Savienības tiesībām ir pretrunā ierobežojums tiesībām uz zaudējuma atlīdzību, kas nodarīts, veicot valsts pagaidu pasākumus, lai izpildītu minētos tiesību avotus? Vai valsts tiesību normu, ar kuru zaudējumu atlīdzība, kas ir jāveic valstij, ir ierobežota ar faktiski nodarītajiem zaudējumiem un izdevumiem, izslēdzot iespēju atlīdzināt negūto peļņu, var uzskatīt par tādu, kas rada nepieciešamu un samērīgu ierobežojumu tiesībām uz indivīdam nodarīto zaudējumu atlīdzību?

               4)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša, vai prasītāja savas tiesības saņemt negūtās peļņas atlīdzinājumu var pamatot tieši ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (16. panta par darījumdarbības brīvību, 17. panta par tiesībām uz īpašumu un 47. panta par tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību) pārkāpšanu, ja ar pagaidu pasākumiem, kurus dalībvalsts ir pieņēmusi, izpildot Savienības tiesības, saistībā ar aizsardzību pret īpaši patogēnu putnu gripu, prasītājai esot nodarīti zaudējumi, bet attiecībā uz nodarīto zaudējumu atlīdzību valsts tiesiskajā regulējumā šāda atlīdzinājuma pieprasīšana ir ierobežota, izslēdzot iespēju pieprasīt negūtās peļņas atlīdzināšanu?

               5)

               Ja uz tiesībām uz visu zaudējumu atlīdzināšanu varētu atsaukties, balstoties uz kādas no Savienības tiesībām pamata, vai uz šādām tiesībām var atsaukties tikai attiecībās pret valsti vai arī, izmantojot plašu “valsts” jēdziena interpretāciju, uz šādām tiesībām varētu atsaukties arī attiecībās pret valsts pārvaldi tiesvedībā, kuras mērķis ir atlīdzināt zaudējumus, kurus ir izraisījusi valsts funkciju izpilde? Ja uz šādām tiesībām var atsaukties arī attiecībās ar administratīvajām iestādēm, vai valsts tiesībās attiecībā uz zaudējumu atlīdzības pieprasīšanu var pieprasīt, ka, lai rastos tiesības uz atlīdzību, ir jābūt izpildītām visām papildu prasībām?

               6)

               Ja Savienības tiesībās netiktu piešķirta iespēja prasītājai iegūt visu tai nodarīto zaudējumu atlīdzību, pamatojoties uz Savienības tiesībām, vai procesuālās līdzvērtības prasība liek piemērot vienas un tās pašas tiesību normas, lai atrisinātu strīdus, kas ir jāizvērtē, pamatojoties uz Savienības tiesībām, un līdzīgus strīdus, kas ir jāizvērtē, pamatojoties uz Ungārijas tiesībām?

               7)

               Līdzīgos faktiskajos apstākļos, kādi ir pamatlietā — ņemot vērā, ka likumdošanas un administratīvie pasākumi, kurus dalībvalstis pieņem saistībā ar aizsardzību pret putnu gripu, kas ir īpaši patogēna savvaļas putniem Savienības ietvaros, nenoliedzami ietekmē iekšējā tirgus darbību — vai tiesvedībā saistībā ar Savienības tiesību īstenošanas pasākumiem ir iespējams vesties Eiropas Komisijā, lai saņemtu tās kā amicus curiae atzinumu tādā gadījumā, ja ir zināms, ka Eiropas Komisija ir uzsākusi valsts pienākumu neizpildes procesu pret dalībvalsti, uz kuru attiecas juridiskie jautājumi, kuriem ir nozīme šajā lietā?

               8)

               Ja ir iespējams vērsties Eiropas Komisijā, lai saņemtu tās kā amicus curiae atzinumu vai lai vienkārši lūgtu informāciju, vai Eiropas Komisijai ir pienākums sniegt atzinumu kā amicus curiae vai pieprasīto informāciju par informāciju, dokumentiem vai paziņojumiem, kas saņemti tiesvedības par valsts pienākumu neizpildi laikā, un par Eiropas Komisijas praksi šajā ziņā, īpaši, ja runa ir par datiem, kuri nav publiski pieejami un kas ir iegūti posmos pirms tiesvedības par valsts pienākumu neizpildi Tiesā? Vai šādus datus var izmantot publiski konkrētā strīdā, kurš tiek izskatīts kādā dalībvalsts tiesā?

      (1)  Padomes 1992. gada 19. maija Direktīva 92/40/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus putnu gripas kontrolei (OV L 167, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2005. gada 20. decembra Direktīva 2005/94/EK, ar ko paredz Kopienas pasākumus putnu gripas kontrolei un atceļ Direktīvu 92/40/EEK (OV 2006 L 10, 16. lpp.).


title: Lieta T-348/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat /Padome (Dempings — Krievijas un Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta imports — Attiecīgās preces definīcijas grozīšana — Esošo pasākumu piemērošana jauniem preču veidiem)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/17

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Padome
   (Lieta T-348/05) (1)

   (Dempings - Krievijas un Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta imports - Attiecīgās preces definīcijas grozīšana - Esošo pasākumu piemērošana jauniem preču veidiem)
   (2008/C 272/31)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Kirovo-Chepetsk (Krievija) (pārstāvji — sākotnēji B. Servais un Y. Melin, vēlāk B. Servais, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, piedaloties G. Berrisch, advokātam)

      Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Righini un K. Talabér-Ritz)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 945/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 658/2002, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importu, un Regulu (EK) Nr. 132/2001, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz, inter alia, Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta importu, pēc daļējas starpposma pārbaudes atbilstoši Regulas (EK) Nr. 384/06 (OV L 160, 1. lpp.) 11. panta 3. punktam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

                  atcelt Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 945/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 658/2002, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importu, un Regulu (EK) Nr. 132/2001, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz, inter alia, Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta importu, pēc daļējas starpposma pārbaudes atbilstoši Regulas (EK) Nr. 384/06 11. panta 3. punktam;

               2)

                  Padome sedz pati savus un atlīdzina JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-53/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Itālija/Komisija (Valsts atbalsts — Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskās lietderības dēļ — Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Jēdziens “priekšrocība” — Sacīkstes princips)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/36

         Vispārējās tiesas 2010. gada 1. jūlija spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-53/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Kompensācija par ekspropriāciju sabiedriskās lietderības dēļ - Elektroenerģijas piegādes preferenciālā tarifa pagarināšana - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Jēdziens “priekšrocība” - Sacīkstes princips)
   2010/C 221/57
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Giolito un G. Conte)

      Priekšmets

   Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmuma C(2007) 5400, galīgā redakcija, ar kuru par nesaderīgu ar kopējo tirgu atzīts atbalsts, ko Itālijas iestādes piešķīrušas ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche, līdz 2010. gadam pagarinot tiem preferenciālo elektroenerģijas tarifu, kurš attiecībā uz atsevišķām elektroenerģiju ievērojami patērējošajām rūpniecības nozarēm jau bija stājies spēkā, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-31/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Portugāle/Komisija

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/51

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-31/17)
   (2017/C 104/71)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida un A. Tavares de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 15. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/2018 (OV 2016 L 312, 26. lpp.), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), daļā, kur no finansējuma ir izslēgta summa EUR 660 202,73 apmērā attiecībā uz Portugāles deklarētajiem izdevumiem saistībā ar tehnisko palīdzību POSEI programmai Azoru salām 2012. un 2013. pārskata gadā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības aizsardzības princips.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes 2006. gada 30. janvāra Regulas (EK) Nr. 247/2006, ar ko ievieš īpašus pasākumus lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem (OV 2006, L 42, 1. lpp.), 12. panta c) punkts.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts pamatojums un ir pārkāpts Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV 2006, L 171, 90. lpp.), 11. pants.


title: Lieta T-311/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Nürburgring pret Parlamentu un Padomi (Prasība atcelt tiesību aktu — Direktīva 2003/33/EK — Tabakas izstrādājumu reklāma un sponsorēšana — Aizliegums sponsorēt pasākumus vai darbības, kas skar vairākas dalībvalstis — Tiesības celt prasību — Nepieņemamība)

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/42

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. jūnija rīkojums — Nürburgring pret Parlamentu un Padomi
   (Lieta T-311/03) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Direktīva 2003/33/EK - Tabakas izstrādājumu reklāma un sponsorēšana - Aizliegums sponsorēt pasākumus vai darbības, kas skar vairākas dalībvalstis - Tiesības celt prasību - Nepieņemamība)
   (2006/C 224/91)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nürburgring GmbH, Nürburg/Eifel (Vācija) (pārstāvji — H.-J. Rabe, advokāts, kam palīdz M. Dauses, profesors)

      Atbildētāji: Eiropas Parlements (pārstāvji — E. Waldherr un U. Rösslein, pārstāvji) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Karlsson un J.-P. Hix, pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Hockenheim-Ring GmbH, Hockenheim (Vācija) un Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV, Zandvoort (Nīderlande) (pārstāvis — M. Dauses, profesors)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāju atbalstam: Somijas Republika (pārstāvji — T. Pynnä, A. Guimaraes-Purokoski un E. Bygglin, pārstāvji), Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin un F. Hoffmeister, pārstāvji) un Spānijas Karaliste (pārstāvis — L. Fraguas Gadea, pārstāvis)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/33/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu reklāmu un ar to saistīto sponsordarbību (OV L 152, 16. lpp.) un it īpaši tās 5. panta 1. punktu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               prasītāja sedz savus un atlīdzina Parlamenta un Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Somijas Republika un Komisija, kā arī Hockenheim-Ring GmbH un Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: lieta T-3/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 24. novembra  spriedums —  Simonds Farsons Cisk  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu  KINJI by SPA , reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka vārdiska preču zīme  KINNIE  — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 40/94 73. pants)

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/12

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 24. novembra spriedums — Simonds Farsons Cisk pret ITSB
   (lieta T-3/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu “KINJI by SPA”, reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka vārdiska preču zīme “KINNIE” - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 40/94 73. pants)
   (2006/C 22/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Simonds Farsons Cisk plc, Mrihela (Malta) (pārstāvji — M. Banjāla [M. Bagnall], I. Vuds [I. Wood], solicitor, un R. Hakons [R. Hacon], barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliards-Mongirāls [A. Folliard-Monguiral])

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija) (pārstāvji — L. de Brūvers [L. de Brouwer], E. Kornu [E. Cornu], E. de Grīss [É. De Gryse] un D. Moro [D. Moreau], avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 4. novembra lēmumu lietā R 996/2002-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Simonds Farsons Cisk plc un Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 59, 06.03.2004.


title: Lieta C-304/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/11

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-304/09)
   2009/C 256/21
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un E. Righini)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot noteikumus, kas vajadzīgi, lai izbeigtu atbalsta režīmu, kurš ar Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK par atbalsta shēmu C 8/2004 (ex N 164/2003) nodokļu atvieglojumu veidā, ko Itālija īstenojusi biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā (izziņots 2005. gada 17. martā ar dokumenta numuru C(2005) 591, 2006. gada 1. aprīļa OV L 94, 42. lpp.), ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar kopējo tirgu, un lai atgūtu saskaņā ar šādu režīmu izmaksāto atbalstu no tā saņēmējiem, Itālijas Republika nav izpildījusi šī lēmuma 2., 3. un 4. pantā un EK līgumā paredzētos pienākumus

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš, kurā Itālijai bija jāizbeidz režīms un jāatgūst nelikumīgi izmaksāto valsts atbalstu, beidzās divus mēnešus pēc lēmuma paziņošanas. Četrus gadus vēlāk Itālijas iestādes ir atguvušas tikai apmēram 25 % no atbalsta.


title: Lieta C-570/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums ( Anotato Dikastirio Kyprou (Kipras Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon (Publiskais iepirkums — Direktīva 89/665/EEK — 2. panta 8. punkts — Iestāde, kas ir atbildīga par pārsūdzības procedūru un kam nav tiesu iestādes rakstura — Līgumslēdzējas iestādes lēmuma pieņemt piedāvājumu atcelšana — Iespēja līgumslēdzējai iestādei iesniegt apelācijas sūdzību par šādu atcelšanu tiesu iestādē)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/8

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums (Anotato Dikastirio Kyprou (Kipras Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias/Anatheoritiki Archi Prosforon

   (Lieta C-570/08) (1)

   (Publiskais iepirkums - Direktīva 89/665/EEK - 2. panta 8. punkts - Iestāde, kas ir atbildīga par pārsūdzības procedūru un kam nav tiesu iestādes rakstura - Līgumslēdzējas iestādes lēmuma pieņemt piedāvājumu atcelšana - Iespēja līgumslēdzējai iestādei iesniegt apelācijas sūdzību par šādu atcelšanu tiesu iestādē)
   2010/C 346/12
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Anotato Dikastirio Kyprou

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias

      Atbildētāja: Anatheoritiki Archi Prosforon

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Anotato Dikastirio Kyprou (Kipra) — Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz pārsūdzības procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības (OV L 395, 33. lpp.), 2. panta 8. punkta interpretācija — Līgumslēdzējas iestādes tiesības celt prasību tiesā, kas vērsta pret kompetentās iestādes lēmumiem saskaņā ar attiecīgo tiesību noteikumu, ja šī iestāde nav tiesu iestāde

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārskatīšanas] procedūru piemērošanu, piešķirot [tiesības noslēgt] piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK, 2. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nerada dalībvalstīm pienākumu arī līgumslēdzējām iestādēm paredzēt tiesības vērsties tiesā par iestāžu, kas nav tiesu iestādes un kas atbild par pārskatīšanas procedūru publisko iepirkumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanā, lēmumiem. Tomēr šis noteikums neliedz dalībvalstīm vajadzības gadījumā paredzēt to attiecīgajās tiesību sistēmās šādas pārsūdzības tiesības līgumslēdzējām iestādēm.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 24. februārī lietā C-279/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Implants (International) Ltd (Šķīrējklauzula — Avansa summas atmaksa — Atlīdzība par termiņa nokavēšanu — Process neklātienē)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 24. februārī
   lietā C-279/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Implants (International) Ltd
       (1)

   (Šķīrējklauzula - Avansa summas atmaksa - Atlīdzība par termiņa nokavēšanu - Process neklātienē)
   (2005/C 106/11)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-279/03 par prasību atbilstoši EKL 238. pantam, ko 2003. gada 26. jūnijā cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji R. Lials [R. Lyal] un K. Džiolito [C. Giolito]) pret Implants (International) Ltd Klīvlendā (Apvienotā Karaliste), Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši K. Gulmans [C. Gulmann] un J. Klučka [J. Klučka] (referents), ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 24. februārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

                  Implants (International) Ltd ir jāmaksā Eiropas Kopienas Komisijai parāda pamata summu EUR 284 000, kā arī nokavējuma procentus:

                           —

                           4,8 % gadā sakot no 2002. gada 31. augusta līdz 2002. gada 31. decembrim;

                           —

                           6,8 % gadā sakot no 2003. gada 1. janvāra līdz pilnīgai parādu nomaksai.

               2)

                  Implants (International) Ltd ir jāatlīdzina tiesāšanās izdevumi.

      (1)  OV C 200, 23.08.2003.


title: Lieta T-439/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā  – LS Cable & System Ltd /Komisija

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/45

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – LS Cable & System Ltd/Komisija
   (Lieta T-439/14)
   2014/C 282/59
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: LS Cable & System Ltd (Anyang, Korejas Republika) (pārstāvji – S. Kinsella un S. Spinks, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 1. panta 11. punktu un 2. panta t) punktu Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumā C(2014) 2139 par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu lietā AT.39610 – Elektrokabeļi (turpmāk tekstā – “lēmums”), ciktāl tas adresēts prasītājai;

               —

               pakārtoti, būtiski samazināt naudas sodu, kas prasītājai uzlikts ar lēmuma 2. panta t) punktu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā nav juridiski pietiekami pierādījumi tam, ka prasītāja piedalījās vienotā turpinātā pārkāpumā, jo lēmums ir balstīts uz nepareizu pamatojumu un nesniedz pietiekamus pierādījumus prasītājas dalībai pārkāpumā, pārkāpjot LESD 101. panta 1. punktu, Regulas 1/2003 2. pantu un nevainīguma prezumpciju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, lēmumā piemērojot Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punktu, tiek pārkāptas minētās pamatnostādnes un netiek ievēroti samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi, jo:

                           —

                           ar lēmumu bez objektīva pamatojuma netiek ievērotas Komisijas Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, vērtējot apakšzemes augstsprieduma elektrokabeļus un zemūdens augstsprieduma elektrokabeļus atsevišķi, lai piedēvētu prasītājai tirdzniecības apgrozījumu EEZ, un lēmumā netiek atbilstoši atspoguļota prasītājas loma pārkāpumā;

                           —

                           tas piešķir diskriminējošu priekšrocību ražotājiem (ieskaitot prasītāju), kuri ražo vienīgi apakšzemes augstsprieduma elektrokabeļus, un

                           —

                           tas nodrošina prasītājai nesamērīgu lielu apgrozījumu EEZ.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiek pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants, Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 20. punkts un samērīguma princips, jo tajā, nosakot prasītājas naudas soda apmēru, nav atbilstoši ņemts vērā pārkāpuma smagums, ciktāl netiek ņemts vērā sekojošais:

                           —

                           fakts, ka prasītāja ražoja tikai apakšzemes augstsprieduma elektrokabeļus;

                           —

                           fakts, ka prasītāja nebija informēta par to pārkāpuma daļu, kas attiecās uz zemūdens augstsprieduma elektrokabeļiem, un tās pārkāpuma daļas noteiktiem būtiskiem elementiem, kas attiecās uz apakšzemes augstsprieduma elektrokabeļiem, un

                           —

                           prasītājas konkurējošā darbošanās EEZ un eksporta teritorijās, un tas, ka prasītāja kavēja to aizliegtās vienošanās darbības jomu, kas attiecās uz apakšzemes augstsprieduma elektrokabeļiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu tiek pārkāpti samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principi, atsakoties piešķirt prasītājai samazinājumu vairāk par 11 % saskaņā ar atbildību mīkstinošu apstākli.


title: Lieta C-116/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. martā iesniedza Dioikitiko Protodikeio Serron (Grieķija) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou A.E./Elliniko Dimosio

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. martā iesniedza Dioikitiko Protodikeio Serron (Grieķija) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou A.E./Elliniko Dimosio

   (Lieta C-116/12)
   2012/C 138/11
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

      Dioikitiko Protodikeio Serron

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou A.E.

      Atbildētājs: Elliniko Dimosio

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ievestu preču muitas vērtība ir nosakāma atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 2913/1992 29. un 32. pantam pat tad, ja līguma priekšmets ir tāda materiālu (kas ir izvesti uz apstrādes valsti, nepiemērojot tiem muitas procedūru “izvešana pārstrādei”) apstrāde vai pārstrāde, kura neatbilst šīs regulas 24. pantā paredzētajam apjomam vai kura ir citādā ziņā nepietiekama, lai varētu uzskatīt, ka saražotajām precēm ir tās valsts izcelsme, kurā šī apstrāde vai pārstrāde ir notikusi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai iznākums būtu citādāks, ja imports, pamatojoties uz rēķiniem un citiem par kļūdainiem atzītiem dokumentiem, ir atspoguļots kā tāds, kas ir īstenots atbilstoši pirkuma-pārdevuma līgumam, bet tiek pierādīts, ka līguma priekšmets ir bijusi materiālu, kuriem ir ievešanas valsts izcelsme, nebūtiska apstrāde, saņemot par to konkrētu nosakāmu atlīdzību, un ka deklarētā muitas vērtība neatbilst cenai, kas ir faktiski samaksāta vai maksājama par precēm?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai iznākums būtu citādāks, ja pastāvētu arī pierādījumi par tādu rīcību, kas ir uzskatāma par Kopienu tiesību noteikumu ļaunprātīgu izmantošanu ar mērķi ļaut ieinteresētajai personai iegūt priekšrocību?

               4)

               Ja tiek atzīts, ka Regulas (EEK) Nr. 2913/1992 29. un 32. pants var būt piemērojami tādā gadījumā kā otrajā jautājumā aprakstītais, kā arī tad, ja sakrīt objektīvie apstākļi un trešajā jautājumā minētais subjektīvais elements, kas ir uzskatāms par attiecīgās sastāvdaļas (šajā gadījumā — cukura), kura ir ietverta ievestajā produktā un kuru importētājs ir darījis pieejamu bez maksas, vērtību, ja attiecīgo sastāvdaļu, kurai nevarēja piemērot procedūru “izvešana pārstrādei” atbilstoši šīs regulas 146. panta 1. punktam, importētājs nav saražojis pats, bet ir to iegādājies par eksporta cenu (kas ir bijusi zemāka par iekšējā tirgū pastāvošo cenu, jo uz attiecīgo produktu tiek attiecināts kompensāciju režīms)?


title: Lieta T-456/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. februāra rīkojums — Komisija/ CdT (Prasība atcelt tiesību aktu — Kopienu pensiju shēma — CdT pienākums veikt iemaksas par 1998.-2005. finanšu gadu — Nepārsūdzams akts — Akts bez juridiskas iedarbības uz trešām personām — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. februāra rīkojums — Komisija/CdT

   (Lieta T-456/07) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopienu pensiju shēma - CdT pienākums veikt iemaksas par 1998.-2005. finanšu gadu - Nepārsūdzams akts - Akts bez juridiskas iedarbības uz trešām personām - Acīmredzama nepieņemamība)
   2010/C 100/62
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-F. Pasquier un D. Martin)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības institūciju tulkošanas centrs (CdT) (pārstāvji — sākotnēji G. Vandersanden, vēlāk — L. Levi, avocats)

      Priekšmets

   Lūgums atcelt lēmumu, kuru, kā tiek apgalvots, pieņēmis CdT un ar kuru CdT atteicās iemaksāt vispārējā budžetā par 1998.-2005. finanšu gadu darba devēja iemaksas, kas veido daļu no Kopienu pensiju shēmas finansējuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.08.2006 (iepriekš — lieta C-269/06).


title: Lieta T-343/09: Prasība, kas celta 2009. gada 1. septembrī — Amecke Fruchtsaft/ITSB — Beate Uhse ( 69 Sex up )

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/75

         Prasība, kas celta 2009. gada 1. septembrī — Amecke Fruchtsaft/ITSB — Beate Uhse (“69 Sex up”)
   (lieta T-343/09)
   2009/C 267/134
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG, Menden (Vācija) (pārstāvji –R. Kaase un J.-C. Plate, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Prasītājas prasījumi:

               —

               prasību, kas ir vērsta pret ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 11. jūnija lēmumu lietā R 1728/2008-1, atzīt par pieņemamu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu neatbilstības Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam dēļ;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot iebildumu un apelācijas procesā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja:
      Beate Uhse Einzelhandels GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “69 Sex up” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 5 274 303)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiskā preču zīme “sex:h:up” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29., 30. un 32. klasē (Nr. 30 531 669), turklāt iebildumi ir sniegti tikai pret reģistrāciju attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp konfliktējošajām preču zīmēm esot sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta F-104/08: Prasība, kas celta 2008. gada 30. decembrī — Angelidis /Parlaments

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/77

         Prasība, kas celta 2008. gada 30. decembrī — Angelidis/Parlaments
   (Lieta F-104/08)
   (2009/C 44/140)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Angel Angelidis, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Priekšmets un prāvas apraksts
   Pirmkārt, atcelt Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2008. gada 26. februāra Paziņojumu Nr. 12564 par direktora amata vakanci Savienības iekšējās politikas ģenerāldirekcijā — D direkcija. Budžets, kā arī aizsākto darbā pieņemšanas procedūru, pamatojoties uz šo paziņojumu. Otrkārt, lēmums, ar kuru noraidīta prasītāja kandidatūra Iekšējās politikas ģenerāldirekcijas direktora budžeta jautājumos amatam un šajā pašā amatā ir iecelts cits kandidāts. Visbeidzot, prasība atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu, ko prasītājs cietis, un viņa iecelšana direktora pakāpē ad personam

   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 23. septembra lēmumu un tā rezultātā arī Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2008. gada 26. februāra Paziņojumu Nr. 12564 par vakanci direktora amatam Savienības iekšējās politikas ģenerāldirekcijā — D direkcija. Budžets;

               —

               tā rezultātā atcelt darbā pieņemšanas procedūru, kura uzsākta, pamatojoties uz šo paziņojumu, izmantojot pārcelšanu vai paaugstināšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2008. gada 21. novembra lēmumu par Iekšējās politikas ģenerāldirekcijas direktora budžeta jautājumos amata vietu, kā arī lēmumu, ar kuru šim pašam amatam ir noraidīta prasītāja kandidatūra;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt nodarīto morālo un materiālo kaitējumu, kā arī atlīdzināt par prasītāja karjeras ietekmēšanu (summai iespējami palielinoties vai samazinoties tiesvedības laikā) 25 000 EUR apmērā, īpaši ņemot vērā Pirmās instances tiesas 2007. gada 13. septembra sprieduma nepienācīgu izpildi, nopietna rakstura pilnvaru nepareizu izmantošanu un nosacījumus, kuros šī apstrīdētā jaunā apstiprināšana amatā ir notikusi;

               —

               katrā ziņā un vismaz iekļaut prasītāju direktora ad personam pakāpē viņa karjerai nodarītā ievērojamā kaitējuma dēļ, jo Parlaments nepamatoti nav viņu iecēlis augstākā pakāpē;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-296/09: Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — EFIM/Komisija

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/27

         Prasība, kas celta 2009. gada 30. jūlijā — EFIM/Komisija
   (Lieta T-296/09)
   2009/C 256/50
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM), Ķelne (Vācija) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā COMP/C-3/39.391 EFIM

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs pārsūdz Komisijas 2009. gada 20. maija lēmumu lietā COMP/C-3/39.391 EFIM. Šajā lēmumā Komisija ir noraidījusi prasītāja sūdzību par dažādiem EKL 81. un 82. panta pārkāpumiem, ko veikuši vairāki lāzerdrukas iekārtu ražotāji tintes kārtridžu tirgū.
   Kā prasības pamatu prasītājs pirmkārt norāda, ka Komisija neesot ņēmusi vērā vairākus būtiskus faktiskos apstākļus un līdz ar to tā esot pārkāpusi labas pārvaldības principu, principu ievērot rūpību, pienākumu sniegt pamatojumu, kā arī tiesības uz aizstāvību. Papildus prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā iekļautais atbildētājas vērtējums esot acīmredzami nepareizs un tajā esot pieļauta kļūda vērtējumā, it īpaši attiecībā uz prioritātes kritērijiem sūdzību izskatīšanas procedūrā. Visbeidzot tas norāda, ka efektīvu konkurences aizsardzību no prasītāja minētajiem konkurences ierobežojumiem varot nodrošināt tikai atbildētāja, jo nacionālajām konkurences aizsardzības iestādēm un tiesām esot tikai teritoriāli ierobežota kompetence.


title: Lietas C-49/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Lietas C-49/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/50)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 23. februārī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-49/04 Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-291/07: Prasība, kas celta 2007. gada 1. augustā — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe /ITSB — Byass ( ALFONSO )

text:
               6.10.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 1. augustā — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe/ITSB — Byass (“ALFONSO”)
   (Lieta T-291/07)
   (2007/C 235/34)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, S.A., Cenicero (Spānija) (pārstāvji — M. Lobato García-Miján un B. Díaz de Escauriaza, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: González Byass, S.A.

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 29. maija lēmumu, ar ko apmierināta GONZÁLEZ BYASS, S.A. iesniegtā apelācija par Iebildumu nodaļas 2006. gada 6. jūlija lēmumu, ar ko apmierināts iebildums, ko iesniegusi prasītāja, attiecībā uz Kopienas preču zīmes “ALFONSO” reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: GONZÁLEZ BYASS, S.A.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “ALFONSO” (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 398 278), kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 30. klasē (etiķis), 32. klasē (alus, minerālūdens un gāzētais ūdens, un citi bezalkoholiskie dzērieni, augļu sulas, sīrups un citi preparāti dzērienu pagatavošanai) un 33. klasē (heress)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiska preču zīme “PRÍNCIPE ALFONSO”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumu attiecībā uz preci “heress” (33. klase), reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz šīm precēm noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atcelt apstrīdēto lēmumu

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-650/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. decembrī iesniedza tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francija) – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc , Préfet de la Gironde

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 9. decembrī iesniedza tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francija) – Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

   (Lieta C-650/13)
   2014/C 129/08
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Thierry Delvigne

      Atbildētāji: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesību akta norma, ar kuru tiek saglabāts aizliegums, kas turklāt ir nenoteikts un nesamērīgs, personām, kuras ir tikušas notiesātas pirms vieglākā Krimināllikuma Nr. 94-89 stāšanās spēkā 1994. gada 1. februārī, piemērot vieglāku sodu?

               2)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 39. pants, kas ir piemērojams Eiropas Parlamenta vēlēšanām, ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības dalībvalstīm ar to ir noteikts pienākums neparedzēt vispārēju, nenoteiktu un automātisku aizliegumu īstenot civilās un politiskās tiesības, lai neradītu nevienlīdzīgu attieksmi pret dalībvalstu pilsoņiem?


title: Lieta T-51/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Komisija/ Antiche Terre (Šķīrējtiesas klauzula — Programma Eiropas enerģētikas tehnoloģiju veicināšanai (Thermie) — Līgums par elektroenerģijas ražošanas, izmantojot inovatīvu biomasas sadedzināšanas procesu, iekārtas būvniecību Umbertide (Itālija) — Līguma izpildes noteikumu būtiski grozījumi — Līguma izbeigšana — Maksājumu summas atmaksa — Procenti)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/42

         Vispārējās tiesas 2010. gada 7. jūlija spriedums — Komisija/Antiche Terre

   (Lieta T-51/09) (1)

   (Šķīrējtiesas klauzula - Programma Eiropas enerģētikas tehnoloģiju veicināšanai (Thermie) - Līgums par elektroenerģijas ražošanas, izmantojot inovatīvu biomasas sadedzināšanas procesu, iekārtas būvniecību Umbertide (Itālija) - Līguma izpildes noteikumu būtiski grozījumi - Līguma izbeigšana - Maksājumu summas atmaksa - Procenti)
   2010/C 221/68
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Joris, pārstāvis, kam palīdz A. dal Ferro, avocat)

      Atbildētāja: Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa (Arezzo, Itālija) (pārstāvji — L. Defalque un P. Van Leynseele, avocats)

      Priekšmets

   Prasība, ko saskaņā ar EKL 238. pantu cēlusi Komisija, lai Antiche Terre tiktu piespriests atmaksāt summas, ko Eiropas Komisija samaksājusi saskaņā ar 1996. gada 23. decembrī ar trijām sabiedrībām, tostarp Antiche Terre, noslēgto līgumu BM/188/96 programmas Thermie ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa samaksā Eiropas Komisijai EUR 479 332,40, pieskaitot likumīgos nokavējuma procentus atbilstoši Itālijas likumdošanā paredzētajai spēkā esošajai likmei, kas aprēķināti par laika posmu no 2004. gada 1. janvāra līdz parāda pilnīgai samaksai, iepriekš atskaitot EUR 461 979, ko Komisija atguva, 2005. gada 25. janvārī atprasot bankas garantiju sev par labu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Antiche Terre atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-383/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. augustā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) / Société Sodiaal International

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 11. augustā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)/Société Sodiaal International

   (Lieta C-383/14)
   2014/C 361/06
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Atbildētāja: Société Sodiaal International

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas Nr. 2988/95 (1) 3. panta 1. punkta ceturtās daļas noteikumi, saskaņā ar kuriem noilgums iestājas ne vēlāk kā dienā, kad pagājis laiks, kas ir divreiz ilgāks par noilguma termiņu un kurā kompetentās iestādes nav uzlikušas sodus, izņemot gadījumus, kad administratīvā tiesvedība ir apturēta saskaņā ar šīs regulas 6. panta 1. punktu, ir piemērojami tikai tādā gadījumā, ja kompetentā iestāde nav noteikusi nevienu sodu šīs regulas 5. panta izpratnē, beidzoties termiņam, kurš ir vienāds vai divreiz ilgāks par noilguma termiņu, vai arī tie ir piemērojami arī tad, ja nav minētajā termiņā pieņemta administratīva pasākuma konkrētās regulas 4. panta izpratnē?

      (1)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.)


title: Lieta F-66/12: Civildienesta tiesas 2016. gada 2. februāra rīkojums – de Stefano/Komisija

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/63

         Civildienesta tiesas 2016. gada 2. februāra rīkojums – de Stefano/Komisija
   (Lieta F-66/12) (1)

   (2016/C 098/82)
   Tiesvedības valoda – franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 258, 25.8.2012., 28. lpp.


title: Lieta T-120/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra rīkojums – Proforec/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācija — Focaccia di Recco col formaggio — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 21. janvāra rīkojums – Proforec/Komisija
   (Lieta T-120/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācija - Focaccia di Recco col formaggio - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 098/57)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Proforec Srl (Recco, Itālija) (pārstāvji – G. Durazzo, M. Mencoboni un G. Pescatore, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un J. Guillem Carrau)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 13. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 39/2015 par nosaukuma ierakstīšanu Aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā (Focaccia di Recco col formaggio (AĢIN)) (OV L 8, 7. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt ka nepieņemamu;

               2)

               par Itālijas Republikas un Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio pieteikumiem par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Proforec Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos;

               4)

               Proforec, Komisija, Itālijas Republika un Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio sedz katrs savus tiesāšanās izdevumus saistībā pieteikumiem par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta T-222/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. augustā — Itālijas Republika pret Komisiju

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/14

         Prasība, kas celta 2006. gada 14. augustā — Itālijas Republika pret Komisiju
   (Lieta T-222/06)
   (2006/C 249/34)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas, Reģionālās politikas direktorāts — Programmas un projekti Kiprā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Maltā un Nīderlandē, 2006. gada 6. jūnija Notu Nr. 04673, kura priekšmets ir Komisijas maksājumi, kas atšķīrās no pieprasītās summas. Rif. Programma DOCUP Piemonte (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 007);

               —

               atcelt visus saistītos un paredzētos aktus, pakārtoti piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Motīvi un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri tika iesniegti lietā Itālijas Republika pret Komisiju T-345/04. (1)

      (1)  OV C 262, 55. lpp.


title: lieta C-420/05 : Apelācija, ko  2005. gada 28. novembrī  ierosināja  Ricosmos B.V.  par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2005.gada 13. septembra  spriedumu lietā T-53/02  Ricosmos /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/12

         Apelācija, ko 2005. gada 28. novembrī ierosināja Ricosmos B.V. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005.gada 13. septembra spriedumu lietā T-53/02 Ricosmos/Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-420/05 )
   (2006/C 48/25)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. novembrī izskatīšanai ir iesniegta Ricosmos B.V., ko pārstāv J.J.M. Hertoghs un J.H.Peek no juridiskā biroja Hertoghs Advocaten-Belastingkundigen, Parkstraat 8, (4814 SK) Breda, Nīderlande, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 13. septembra spriedumu lietā T-53/02 Ricosmos/Eiropas Kopienu Komisija.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 13. septembra spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzīto prasījumu atcelt Komisijas 2001. gada 16. novembra lēmumu REM 09/00, ar ko nosaka, ka apelācijas iesniedzējai piešķirtais ievedmuitas nodokļa atvieglojums bija nepamatots;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas apelācijas sūdzības atbalstam par augstākminēto spriedumu prasītāja norāda:

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instance tiesa ir pamatojusies uz nepareizu vai jebkurā gadījumā nepamatoti ierobežotu īpaši Kopienas Muitas kodeksa (1) 905.-909. panta interpretāciju attiecībā uz muitas nodevu atmaksu un/vai atvieglojumiem. Tiesiskās noteiktības princips prasa, ka Ricosmos tiesiskajai situācijai šajā gadījumā bija jābūt paredzamai. Ricosmos uzskata, ka sakarā ar procedūru atlikšanu, par ko viņa netika informēta, šajā gadījumā šis princips netika ievērots. Pirmās instances tiesa turklāt pamatojās uz pārāk ierobežotu nostāju attiecībā uz tiesībām uz aizstāvību, kas atspoguļojas tās pārmērīgi ierobežotajā tiesību uz savlaicīgu un pilnu piekļuvi (gan valsts muitas iestāžu, gan Komisijas) lietas materiāliem interpretācijā.

               2.

               Kā uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēja, Pirmās instances tiesas lēmums nav saskaņā arī ar Kopienu tiesībām. Tā uzskata, ka tiesiskās noteiktības princips netieši prasa arī to, ka kritērijiem, lai noteiktu, ka nav bijusi acīmredzama nolaidība, ir jābūt skaidriem un viegli identificējamiem. Tieši tādēļ, ka jēdziens “acīmredzama nolaidība” ir visai elastīgs, šiem kritērijiem principā ir jābūt izteiktiem ierobežojoši un individuāli. Nolaidībai ir jābūt redzamai un būtiskai un tai ir arī jābūt skaidri izteiktā cēloņsakarībā ar konstatēto īpašo situāciju. Šajā lietā Pirmās instances tiesa kļūdaini šajā sakarā nenovērtēja vai nepienācīgi novērtēja tiesiskā regulējuma sarežģītību un apelācijas iesniedzējas vērā ņemamo profesionālo pieredzi, kā arī kļūdaini interpretēja virkni apelācijas iesniedzējas pienākumu vai jebkurā gadījumā novērtēja tos pārāk formāli.

               3.

               Apelācijas iesniedzēja turklāt uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu un ka Pirmās instances tiesa nav novērtējusi vai jebkurā gadījumā ir nepienācīgi novērtējusi jaunu faktu nozīmi, no kuriem izrietēja, ka uzliktās muitas nodevas būtu jāatceļ.

               4.

               Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka faktus, kas ir strīda pamatā, Pirmās instances tiesa noteica daļēji kļūdaini vai jebkurā gadījumā nepilnīgi.

      (1)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.)


title: Lieta C-224/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 4. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-224/07)
   (2007/C 155/27)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva) (1), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 33. pants;
               Pakārtoti:
               atzīt, ka, nepaziņojot Komisijai normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 33. pants;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/49/EK transponēšanas termiņš beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 44. lpp., un grozījums — OV L 220, 16. lpp.


title: lieta C-505/04: Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. decembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/14

         Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 8. decembrī
   (lieta C-505/04)
   (2005/C 31/29)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 8. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Hans Støvlbæk, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               konstatēt, ka, nepieņemot visus normatīvos vai administratīvos aktus, lai attiecībā uz Gibraltāru panāktu atbilstību Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvai 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (1) vai, jebkurā gadījumā, par tiem nepaziņojot, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek minētās Direktīvas 16. pants;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 1. janvārī.

      (1)  OV L 206, 31.7.2001., 1. lpp.


title: Lieta C-636/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-408/10 Roca Sanitario /Komisija 2013. gada 4. decembrī iesniedza Roca Sanitario, S.A.

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/28

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-408/10 Roca Sanitario/Komisija 2013. gada 4. decembrī iesniedza Roca Sanitario, S.A.

   (Lieta C-636/13 P)
   2014/C 52/50
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Roca Sanitario, S.A. (pārstāvis — J. Folguera Crespo, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt pat pamatotiem šajā apelācijas sūdzībā izklāstītos Roca Sanitario, S.A. argumentus;

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-408/10 un līdz ar to

               —

               apmierināt Roca Sanitario, S.A. izvirzītos prasījumus, samazinot tai solidāri ar tās meitasuzņēmumiem Roca France un Laufen Austria uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               pakārtoti, ņemot vērā, ka Roca Sanitario sodītajā pārkāpumā tieši nav piedalījusies un ka tās atbildība ir vienīgi atvasināta no atbildības par tās meitasuzņēmumu rīcību, gadījumā, ja Tiesa pasludinās spriedumu par paralēlām apelācijas sūdzībām, ko Laufen Austria un Roca France paredz iesniegt par Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedumiem lietā T-411/10 un lietā T-412/10, un nospriedīs samazināt minētajiem meitasuzņēmumiem uzlikto naudas sodu, par kura samaksu solidāri atbild Roca Sanitario, atbilstoši sprieduma 203. punktā noteiktajiem principiem piemērot Roca Sanitario līdzvērtīgu naudas soda samazinājumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt Roca Sanitario tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī lietā T-408/10, ciktāl runa ir par tiem pašiem pamatiem.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

                     Pirmais apelācijas sūdzības pamats
                   ir balstīts uz kļūdu Regulas 1/2003 (1) 23. panta 2. punkta un samērīguma un individuālās atbildības principu piemērošanā saistībā ar naudas sodu, kas uzlikts solidāri Roca Sanitario, S.A. un tās meitasuzņēmumam Laufen Austria, AG.

               2)

                     Otrais apelācijas sūdzības pamats
                   ir balstīts uz kļūdu tiesību piemērošanā, kas pieļauta, piemērojot Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principu pārkāpumu, pienākuma norādīt pamatojumu un tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpumu, kas pieļauti Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (2), piemērošanā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [LESD 101.] un [102.] pantā (OV 2003, L 1, 1 lpp.).

      (2)  OV 2006, C 210, 2. lpp.


title: Lieta T-444/12: Prasība, kas celta 2012. gada 8. oktobrī — Novartis /ITSB — Tenimenti Angelini ( “LINEX” )

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 8. oktobrī — Novartis/ITSB — Tenimenti Angelini (“LINEX”)
   (Lieta T-444/12)
   2012/C 399/46
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novartis AG (Bāzele, Šveice) (pārstāvis — M. Douglas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. augusta lēmumu lietā R 414/2011-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “LINEX” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8122863

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES PERLA” reģistrācija Nr. 1281035 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES LADY” reģistrācija Nr. 245598 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES INTERVALLO” reģistrācija Nr. 311801 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES IDEA” reģistrācija Nr. 414841 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES SETA” reģistrācija Nr. 584405 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES SETA ALI” reģistrācija Nr. 607537 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “LINES SETA ULTRA” reģistrācija Nr. 643382 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē; Itālijas grafiskas preču zīmes “VELO” reģistrācija Nr. 980294 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 16. klasē; Itālijas grafiskas preču zīmes “LINES” reģistrācija Nr. 980295 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 16. klasē; Itālijas grafiskas preču zīmes “LINES SETA” reģistrācija Nr. MI2007C011896 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 16. un 25. klasē; Itālijā plaši pazīstama preču zīme “LINES” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkta pārkāpums un

               —

               Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-588/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/18

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. decembrī — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-588/10)
   2011/C 89/41
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, E. Lefteriótou un X. Basáchou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apmierināt prasību;

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra lēmumu, “ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA)”, tiktāl, ciktāl tas attiecas uz finanšu korekcijām, kas jāveic Grieķijas Republikai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību Grieķijas Republika lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 4. novembra Lēmumu 2010/668/ES, “ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA)”, kas izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 7555 un 2010. gada 5. novembrī publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ar numuru L 288, 24. lpp. (OV L 288, 24. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz finanšu korekcijām, kas Grieķijas Republikai jāveic saistībā ar a) tiešo atbalstu — aramzeme; b) tabaku; c) savstarpējo atbilstību; d) žāvētām vīnogām; e) Egejas jūras salām un f) piemaksām par dzīvniekiem.
   Attiecībā uz korekciju saistībā ar tiešo atbalstu — aramzemi prasītāja, pirmkārt, norāda, ka nepastāv attiecīgs juridiskais pamats iepriekš spēkā esošo pamatnostādņu piemērošanai attiecībā uz jauno kopējo lauksaimniecības politiku un jauno vienreizējā maksājuma režīmu, kā arī to, ka šī jaunā režīma ietvaros nav sniegta galveno un pakārtoto pārbaužu definīcija, lai varētu piemērot pēc vienotas likmes noteiktus korekcijas koeficentus.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka ar iepriekš spēkā esošo pamatnostādņu piemērošanu jaunajai kopējai lauksaimniecības politikai tiekot pārkāpts samērīguma princips.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka ar tādas korekcijas piemērošanu, kuras apmērs šajā gadījumā ir trīskāršs, tiek pārkāpts tiesiskās paļāvības princips, jo, ņemot vērā tiesu nolēmumus, neesot bijis iespējams veikt Zemes gabalu identifikācijas sistēmas-Ģeogrāfiskās informācijas sistēmas (ZGIS-ĢIS) atjaunināšanu un/vai pabeigšanu, un Grieķija esot vienojusies ar Eiropas Savienību par rīcības plānu ZGIS-ĢIS sistēmas pabeigšanai, kas arī ir ticis pilnībā ievērots.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka a) ir nepienācīgi un kļūdaini novērtēti faktiskie apstākļi (saistībā ar, kā tiek apgalvots, uz vietas veikto pārbaužu novēloto raksturu un slikto kvalitāti) un b) ka, salīdzinot datus, kas iekļauti ZGIS-ĢIS, kura izmantota attiecībā uz 2006. pieprasījumu iesniegšanas gadu, ar datiem, kas iekļauti 2009. gada ZGIS-ĢIS, kas ir pilnīga un uzticama, kā, veicot pārbaudi uz vietas, to ir konstatējusi Komisija, ir redzams, ka starpība un neatbilstības ir nelielas un nepārsniedz 2,5 %.
   Attiecībā uz tabakas nozarē veikto korekciju prasītāja, pirmkārt, norāda uz kļūdainu Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (1) 31. panta interpretāciju un piemērošanu, jo Eiropas Savienības izvirzītie iebildumi neesot radījuši nekādu risku attiecībā uz ELVGF.
   Otrkārt, prasītāja uzsver, ka piemaksas piešķiršanas nosacījumi ir ierobežojoši un izsmeļoši paredzēti Regulas (EEK) Nr. 2075/92 (2) 5. pantā un līdz ar to Komisija kā papildu nosacījumu piemaksas piešķiršanai Regulas (EK) Nr. 2848/1998 (3) 16. panta 1. punktā nelikumīgi ir izvirzījusi nosacījumu, ka tabakai ir jābūt piegādātai pirmapstrādātājam vēlākais līdz 30. aprīlim nākamajā gadā pēc ražas gada (tabakas novēlota piegāde).
   Treškārt, prasītāja vērš uzmanību uz to, ka ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2848/1998 16. panta 1. punktā ietverto noteikumu tiek pārkāpts samērīguma princips, jo par dažām dienām novēlotas tabakas piegādes dēļ — par kuru nav atbildīgi tabakas ražotāji, bet gan uzņēmumi, kas to ir iegādājušies — ražotājiem tiek atņemti visi to ikgadējie ienākumi, nepastāvot obligātam piemaksas pakāpeniskam samazinājumam, un ar to tiek pārkāpts arī LESD 39. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kā arī Regulas (EEK) Nr. 2075/92 3. panta 3. punkts.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka nav likumīgi atņemt ražotājiem piemaksu par dažām dienām novēlotas tabakas piegādes dēļ, vēl jo vairāk tādēļ, ka attiecīgais uzņēmums ir norādījis uz izņēmuma rakstura apstākļu pastāvēšanu, kuri nebija tam ļāvuši savlaicīgi iesniegt garantijas vēstules un piedalīties tabakas piegādē.
   Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija kļūdaini ir atzinusi, ka Regulā (EEK) Nr. 2075/92 un Regulā (EK) Nr. 2848/98 nav atļauta audzēšanas līgumu nodošana.
   Sestkārt, prasītāja norāda uz a) Regulas (EEK) Nr. 2075/92 5. panta un 6. panta 2. punkta otrā ievilkuma kļūdainu novērtējumu un piemērošanu saistībā ar trim uzņēmumiem-pirmapstrādātājiem, kuriem nav pašiem sava aprīkojuma (izslēgtie uzņēmumi) izsniegtajām atļaujām, un b) uz to, ka Komisija nav ņēmusi vērā Monada Epexergasias Kapnou Kentrikis Elladas, ATPL (Centrālās Grieķijas Tabakas apstrādes centrs) sniegtos datus.
   Attiecībā uz savstarpējo atbilstību prasītāja, pirmkārt, norāda uz atbilstoša juridiskā pamata neesamību korekcijas veikšanai šajā jomā.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka 2006. gada 9. jūnija dokumentā AGRI 64043 ietverto noteikumu piemērošana ar atpakaļejošu spēku attiecībā uz 2005. pārbaudes gadu nav pieļaujama.
   Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija nav izpildījusi Līgumā noteikto sadarbības pienākumu, jo 2005. gads esot bijis pirmais jaunā režīma piemērošanas gads un prasītāja esot tūlītēji un pilnībā ievērojusi Eiropas Savienības sniegtos norādījumus, kā rezultātā, pamatojoties arī uz vispārīgo taisnīguma principu, korekcijas 10 % apmērā piemērošana attiecībā uz jaunu pienākumu jomu neesot pamatota.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, izvērtējot faktiskos apstākļus arī attiecībā uz sešiem Eiropas Savienības izvirzītajiem punktiem.
   Saistībā ar žāvētajām vīnogām prasītāja norāda, pirmkārt, ka nelikumīgo un nepamatoto korekciju pamatā ir faktiska rakstura kļūda, kā arī kļūdains faktisko apstākļu un Regulas (EK) Nr. 1621/1999 (4) 3. panta 2. punkta ceturtajā ievilkumā ietverto noteikumu novērtējums.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz žāvētajām vīnogām piemērotais pieckārtējais korekcijas palielinājums no 2 % uz 10 % laika posmā no 2002.–2003. gada līdz 2003.–2004. gadam un apstāklis, ka šī korekcija laika posmā no 2003.–2004. gada līdz 2004.–2005. gadam un nākamajā laika posmā 2005.–2006. gadā ir palielinājusies vairāk nekā divkārt, palielinoties no 10 % uz 25 %, ir pamatnostādņu par vienotu korekciju noteikšanu kļūdainas piemērošanas un nepareizas faktisko apstākļu novērtēšanas rezultāts. Tas turklāt esot arī acīmredzams samērīguma principa pārkāpums un ar to tiekot pārkāptas arī Eiropas Savienības pilnvaras.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka a) pieckārtējs korekcijas palielinājums, kas tika piemērots Korintijas izcelsmes žāvētajām vīnogām un kurš ir pieaudzis no 5 % 2004.–2005. gada laika posmā līdz 25 % 2005.–2006. gada laika posmā, ir kļūdains pamatnostādņu par vienotu korekciju noteikšanu interpretācijas un piemērošanas rezultāts, acīmredzams samērīguma principa pārkāpums un ar to tiek pārsniegtas Eiropas Savienības pilnvaras saistībā ar korekcijas piemērošanu, un ka b) korekcijas koeficenta piemērošana 5 % apmērā 2004.–2005. gada laika posmam, kas ir periods, kura laikā nekāds atbalsts netika piešķirts attiecībā uz tām vīnogulāju audzēšanas platībām, kurās nebija sasniegts minimālais ražas apmērs, ir patvaļīga un nepamatota.
   Ceturtkārt, prasītāja norāda uz faktisko apstākļu kļūdainu novērtējumu attiecībā uz apgalvotajiem vīna dārzu reģistra pieļautajiem pārkāpumiem, vīnogulāju lauku identificēšanu un uzmērīšanu.
   Piektkārt, prasītāja norāda uz faktisko apstākļu kļūdainu novērtējumu attiecībā uz apgalvoto attiecīgā pasākuma pārvaldīšanas un pārbaudes jomā pastāvošo prasību nepienācīgu izpildi.
   Attiecībā uz Egejas jūras salām prasītāja, pirmkārt, norāda uz res judicata principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl Tiesa ar savu 2005. gada 27. oktobra spriedumu lietā C-175/03 Grieķija/Komisija (Krājumā nav publicēts) ir atcēlusi šajā nozarē noteikto finanšu korekciju attiecībā uz šiem pašiem gadiem, vai arī pakārtoti — uz LESD 264. un 266. panta pārkāpumu.
   Otrkārt, prasītāja norāda, ka ir ticis kļūdaini interpretēts un piemērots Regulas (EK) Nr. 1258/1999 (5) 7. panta 4. punkts, kurā ir paredzēts, ka korekcijas parasti tiek noteiktas 24 mēnešu laikā, vai arī pakārtoti — ka ir ticis pieļauts būtisku formas prasību pārkāpums vai arī, ka Komisijai nav ratione temporis kompetences piemērot korekciju attiecībā uz 2010. gadu, pamatojoties uz 2000. gada 17. augusta vēstuli; tāpat arī prasītāja norāda, ka korekciju noteikšana attiecībā uz 2010. gadu par pārbaudes sistēmā 1999., 2000. un 2001. gadā pieļautajiem trūkumiem ir pretrunā vispārīgajiem tiesiskās drošības un saprātīga termiņa principiem, kā arī principam, saskaņā ar kuru Eiropas Savienībai savas darbības ir jāveic atbilstošā termiņā, jo attiecīgā procedūra — bez attiecīga pamatojuma — ir norisinājusies pārmērīgi ilgi.
   Visbeidzot attiecībā uz piemaksām par dzīvniekiem prasītāja norāda, pirmkārt, uz grāmatojumu noskaidrošanas procedūras spēkā neesamību, jo Komisijai neesot bijusi ratione temporis kompetences piemērot finanšu korekcijas, un, otrkārt, uz kļūdainu faktisko apstākļu novērtējumu un samērīguma principa pārkāpumu attiecībā uz tā riska izvērtējumu, ko Fondam ir radījušas attiecīgās problēmas.

      (1)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1992. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 2075/92 par jēltabakas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 215, 70. lpp.).

      (3)  Komisijas 1998. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 2848/98, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EEK) Nr.2075/92 piemērošanai attiecībā uz piemaksu sistēmu, ražošanas kvotām un īpašo atbalstu, kas piešķirams ražotāju grupām jēltabakas nozarē (OV L 358, 17. lpp.).

      (4)  Komisijas 1999. gada 22. jūlija Regula (EK) Nr. 1621/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 piemērošanai attiecībā uz atbalstu vīnogu audzēšanai noteiktu rozīņu šķirņu ražošanai (OV L 192, 21. lpp.).

      (5)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 103. lpp.).


title: Lieta T-379/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — Electric Bike World /ITSB — Brunswick ( “LIFECYCLE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “LIFECYCLE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LIFECYCLE” — Apelāciju padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/15

         Vispārējās tiesas 2013. gada 15. oktobra spriedums — Electric Bike World/ITSB — Brunswick (“LIFECYCLE”)
   (Lieta T-379/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “LIFECYCLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “LIFECYCLE” - Apelāciju padomes daļējs atteikums veikt reģistrāciju - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2013/C 352/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Electric Bike World Ltd (Southampton, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Malynicz, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Brunswick Corp. (Lake Forest, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 16. maija lēmumu lietā R 2308/2011-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Brunswick Corp. un Electric Bike World Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Electric Bike World Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta T-559/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – Ackermann Saatzucht u.c./Parlaments un Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (ES) Nr. 511/2014 — No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietoši atbilstības pasākumi lietotājiem Savienībā — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               13.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/13

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. maija rīkojums – Ackermann Saatzucht u.c./Parlaments un Padome
   (Lieta T-559/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (ES) Nr. 511/2014 - No Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietoši atbilstības pasākumi lietotājiem Savienībā - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 228/16)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG (Irlbach, Vācija) un citi prasītāji, kuru nosaukumi iekļauti rīkojuma pielikumā (pārstāvji – P. de Jong, P. Vlaemminck un B. Van Vooren, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – L. Visaggio, J. Rodrigues un R. Van de Westelaken) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Moore un M. Simm)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 511/2014 par no Nagojas Protokola par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas, izrietošiem atbilstības pasākumiem lietotājiem Savienībā (OV L 150, 59. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               nelemt par European Seed Association (ESA) iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG un citi prasītāji, kuru nosaukumi iekļauti rīkojuma pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 388, 3.11.2014.


title: Lieta C-490/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Róbert Gálóczhi-Tömösváry/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Róbert Gálóczhi-Tömösváry/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

   (Lieta C-490/12)
   2013/C 79/06
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Róbert Gálóczhi-Tömösváry

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir paredzēts garantēt iespēju vērsties tiesā tikai prettiesiskas un nepamatotas (unjustified) atlaišanas gadījumos?

               2)

               Vai [šī tiesību norma] nozīmē, ka, atlaižot no darba, darba devējam ir pienākums darbiniekam rakstiski paziņot atlaišanas iemeslus, jo pretējā gadījumā tā var izrādīties nepamatota (unjustified)?

               3)

               Vai iemeslu nepaziņošana jau pati par sevi padara pasākumu par prettiesisku vai arī darba devējs var norādīt iemeslus pēc tam — iespējamas darba strīda procedūras gaitā?


title: Lieta T-344/14: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Lidl Stiftung /ITSB ( “Deluxe” ) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “Deluxe” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/15

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. decembra spriedums – Lidl Stiftung/ITSB (“Deluxe”)
   (Lieta T-344/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “Deluxe” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 056/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – M. Kefferpütz un A. Wrage, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 6. marta lēmumu lietā R 1223/2013–1 par pieteikumu grafisku apzīmējumu “Deluxe” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Lidl Stiftung & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 235, 21.7.2014.


title: Lieta C-391/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. augustā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/16

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. augustā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-391/10)
   ()
   2010/C 274/24
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un L. de Schietere de Lophem)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. jūlija Direktīvas 2007/36/EK (1) par biržu sarakstos iekļautu sabiedrību akcionāru konkrētu tiesību izmantošanu prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2007/36/EK transponēšanai beidzās 2009. gada 3. augustā. Tomēr šīs prasības celšanas dienā atbildētāja vēl nebija pieņēmusi visus nepieciešamos aktus šīs direktīvas transponēšanai vai katrā ziņā tos nebija darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 184, 17. lpp.


title: Lieta C-324/15 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA/New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija Apelācija — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) — 57. panta f) punkts — Atļauja — Vielas, kas rada ļoti lielas bažas — Identifikācija — Tādas pašas bažas — Heksahidrometilftalanhidrīds, heksahidro-4-metilftalanhidrīds, heksahidro-1-metilftalanhidrīds un heksahidro-3-metilftalanhidrīds

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/6

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 15. marta spriedums – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA/New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Sitre Srl, Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Nīderlandes Karaliste, Eiropas Komisija
   (Lieta C-324/15 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 57. panta f) punkts - Atļauja - Vielas, kas rada ļoti lielas bažas - Identifikācija - Tādas pašas bažas - Heksahidrometilftalanhidrīds, heksahidro-4-metilftalanhidrīds, heksahidro-1-metilftalanhidrīds un heksahidro-3-metilftalanhidrīds)
   (2017/C 151/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: New Japan Chemical (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), REACh ChemAdvice GmbH, (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), Sitre Srl (pārstāvji – C. Mereu un M. Grunchard, advokāti), Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – M. Heikkilä un C. Buchanan, W. Broere, un T. Zbihlej, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, advocaat), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – C. Schillemans un M. Bulterman), Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Kukovec un K. Mifsud-Bonnici)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Hitachi Chemical Europe GmbH un Polynt SpA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               4)

               New Japan Chemical un REACh ChemAdvice sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: lieta C-116/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Nancy2005. gada 14. februāra spriedumu apvienotajās lietās Ets Dhumeaux un Cie SA — Société d'études et de commerce“SEC” pret ALBV SA, ALBV SA pret TRAGEX GEL SA — Institut d'expertise vétérinaire“IEV”, ALBV SA pret CIGMA International SA un ALBV SA pret Gustin kā TRAGEX GEL SA pilnvaroto

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal de commerce de Nancy2005. gada 14. februāra spriedumu apvienotajās lietās Ets Dhumeaux un Cie SA — Société d'études et de commerce“SEC” pret ALBV SA, ALBV SA pret TRAGEX GEL SA — Institut d'expertise vétérinaire“IEV”, ALBV SA pret CIGMA International SA un ALBV SA pret Gustin kā TRAGEX GEL SA pilnvaroto

   (lieta C-116/05)
   (2005/C 115/26)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal de commerce de Nancy [Nansī Tirdzniecības tiesas] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 14. februāra spriedumu apvienotajās lietās Ets Dhumeaux un Cie SA — Société d'études et de commerce “SEC” pret ALBV SA, ALBV SA pret TRAGEX GEL SA — Institut d'expertise vétérinaire “IEV”, ALBV SA pret CIGMA International SA un ALBV SA pret Gustin kā TRAGEX GEL SA pilnvaroto un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 10. martā.

      Tribunal de commerce de Nancy lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               —

               Vai tad, ja pastāv prasība, ka, veicot liellopu un teļa gaļas eksportu, par kuru var saņemt kompensācijas, nepieciešams uzrādīt veselības sertifikātu, ko kompetentā veterinārā iestāde formāli sagatavojusi pēc parastas pārbaudes minētās gaļas sadalīšanas uzņēmumā, tiesiskās paļāvības princips interpretējams tā, ka šā sertifikāta saņēmēji (uzpircējs, eksportētājs) var pamatoti paļauties uz to, ka sertifikāts atbilst tajā norādītajai produktu izcelsmei, un līdz ar to visas šo iestāžu kļūdas, pārkāpumi vai nolaidība, veicot savus pienākumus, jāuzskata par tādiem, kas pārsniedz parasto tirdzniecības risku, kas jāuzņemas minētajiem sertifikāta saņēmējiem, un tā rezultātā attiecīgajai dalībvalstij tieši jāuzņemas finansiālās un citas sekas ELVGF?

               —

               Vai tad, ja pastāv prasība, ka, tirgojot liellopu un teļa gaļu, jāuzrāda veselības un izcelsmes sertifikāts, ko kompetentā veterinārā iestāde formāli sagatavojusi pēc parastas kontroles ražošanas uzņēmumā, šo iestāžu kļūdas, pārkāpumi vai nolaidība, ko konstatējusi tiesa un kas pieļautas, veicot savus pienākumus, un kā rezultātā uzņēmējiem un eksportētājiem sniegti nepareizi apliecinājumi, uzskatāmas par force majeure gadījumu?


title: Lieta T-375/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 7. janvāra rīkojums — Pellegrini /Komisija (Pagaidu noregulējums — Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība — Komisijas bezdarbība — Pamata lietā pieprasītās zaudējumu atlīdzības iepriekšēja samaksa — Fumus boni juris neesamība)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/39

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 7. janvāra rīkojums — Pellegrini/Komisija
   (Lieta T-375/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Kopienas ārpuslīgumiskā atbildība - Komisijas bezdarbība - Pamata lietā pieprasītās zaudējumu atlīdzības iepriekšēja samaksa - Fumus boni juris neesamība)
   (2008/C 64/64)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rosario Maria Pellegrini, Dženova (Itālija) (pārstāvis — L. Sulfaro, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Priekšmets
   Lūgums piespriest Komisijai atlīdzināt pagaidu kārtībā finansiālos zaudējumus, kurus prasītāja, iespējams, cieta tādēļ, ka minētā iestāde nenodrošināja Kopienu tiesību normu, kas regulē finanšu starpnieku darbības, pilnīgu piemērošanu un pareizu interpretāciju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu,

               2)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.


title: Lieta T-528/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta rīkojums – Bimbo/ITSB – Globo (“Bimbo”)

text:
               10.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/21

         Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta rīkojums – Bimbo/ITSB – Globo (“Bimbo”)
   (Lieta T-528/15) (1)

   (2016/C 165/27)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 381, 16.11.2015.