title: Lieta C-386/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 5. maija rīkojums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hospital Consulting Srl , ATI HC , Kodak SpA , Tecnologie Sanitarie SpA / Esaote SpA , ATI , Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA , Draeger Medica Italia SpA , Officina Biomedica Divisione Servizi SpA (Reglaments — 92. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkt — Kopienu noteikumi konkurences jomā — Valstu sistēmas jautājumā par advokāta honorāru tarifu — Minimālo honorāru noteikšana — Daļēja nepieņemamība — Jautājumi, kuru atbilde ir izsecināma noTiesas judikatūras)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/17

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 5. maija rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA/Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

   (Lieta C-386/07) (1)

   (Reglaments - 92. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkt - Kopienu noteikumi konkurences jomā - Valstu sistēmas jautājumā par advokāta honorāru tarifu - Minimālo honorāru noteikšana - Daļēja nepieņemamība - Jautājumi, kuru atbilde ir izsecināma noTiesas judikatūras)
   (2008/C 209/23)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA

      Atbildētāji: Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

      Piedaloties: Azienda Sanitaria locale ULSS n
      o 15 (Alta Padovana, Regione Veneto)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — EK Līguma 10. panta un 81. panta 1. punkta, un Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvas 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgu praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija (OV L 77, 36. lpp.) interpretācija — Obligātu advokāta pakalpojumu tarifu, kurus jāapstiprina ministrijai, noteikšana, ko veica profesionāla valsts organizācija — Valsts tiesiskais regulējumus, kurā ir paredzēts aizliegums tiesnešiem, pieņemot tiesu nolēmumus par tiesāšanās izdevumiem, atkāpties no noteiktajiem minimālajiem honorāriem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 10. un 81. pants pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru principā ir aizliegts neievērot minimālos honorārus, kuri ir apstiprināti ar ministrijas dekrētu, pamatojoties uz projektu, kuru ir izstrādājusi tāda Zvērinātu advokātu profesionālā organizācija kā Consiglio nazionale forense, un saskaņā ar kuru arī tiesnesim, lemjot par tiesāšanās izdevumu summu, kāda lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, ir jāmaksā otram lietas dalībniekam, ir aizliegts neievērot šos minimālos honorārus;

               2)

               Trešais jautājums, ko Consiglio di Stato uzdeva ar 2006. gada 13. janvāra lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-223/10: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 1. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 1. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-223/10) (1)

   ()
   2010/C 346/73
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta T-74/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Mecafer/Komisija Dempings — Konkrētu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports — Daļējs atteikums atmaksāt samaksātos antidempinga maksājumus — Eksporta cenas noteikšana — Antidempinga maksājumu atskaitīšana — Atcelšanas seku pielāgošana laikā

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Mecafer/Komisija
   (Lieta T-74/12) (1)

   (Dempings - Konkrētu Ķīnas izcelsmes kompresoru imports - Daļējs atteikums atmaksāt samaksātos antidempinga maksājumus - Eksporta cenas noteikšana - Antidempinga maksājumu atskaitīšana - Atcelšanas seku pielāgošana laikā)
   (2016/C 007/20)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mecafer (Valansa, Francija) (pārstāvji – R. MacLean, solicitor, un A. Bochon, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmumu C (2011) 8804, galīgā redakcija, par antidempinga maksājumu, kas samaksāti par konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, atmaksāšanas pieteikumiem un, gadījumā, ja Vispārējā tiesa atceltu minēto lēmumu – saglabāt spēkā minēto lēmumu līdz brīdim, kad Komisija būs veikusi vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu Vispārējās tiesas spriedumu, kas tiks taisīts šajā lietā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2011. gada 6. decembra Lēmuma C (2011) 8804, galīgā redakcija, par antidempinga maksājumu, kas samaksāti par konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kompresoru importu, atmaksāšanas pieteikumiem, 1. pantu, ciktāl Mecafer nav piešķirtas tiesības uz nepamatoti samaksāto antidempinga maksājumu atmaksu, kas pārsniegtu minētajā pantā norādītās summas;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 118, 21.4.2012.


title: Lieta T-306/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Silicium España Laboratorios/ITSB – LLR–G5 (“LLRG5”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “LLRG5” — Absolūts atteikuma pamats — Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 16. jūnija spriedums – Silicium España Laboratorios/ITSB – LLR–G5 (“LLRG5”)
   (Lieta T-306/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “LLRG5” - Absolūts atteikuma pamats - Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 262/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Silicium España Laboratorios, SL (Tarragone, Spānija) (pārstāvis – C. Sueiras Villalobos, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: LLR–G5 Ltd (Castlebar, Īrija) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 7. marta lēmumu lietā R 383/2012–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp LLR-G5 Ltd un Silicium España Laboratorios, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Silicium España Laboratorios, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-86/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — British Sugar /Komisija (Lauksaimniecība — Cukurs — Ražošanas maksājumi — Regulas (EK) Nr. 1193/2009 daļēja atcelšana un atzīšana par daļēji spēkā neesošu pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/42

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. aprīļa rīkojums — British Sugar/Komisija
   (Lieta T-86/10) (1)

   (Lauksaimniecība - Cukurs - Ražošanas maksājumi - Regulas (EK) Nr. 1193/2009 daļēja atcelšana un atzīšana par daļēji spēkā neesošu pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 156/79
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: British Sugar plc (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji K. Lasok, QC, G. Facenna, barrister, W. Robinson, P. Doris un D. Das, solicitors, vēlāk K. Lasok, G. Facenna, W. Robinson un D. Das)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Banks un P. Rossi)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītāja prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji F. Díez Moreno, vēlāk A. Rubio González, abogados del Estado) un Lietuvas Republika (pārstāves — R. Janeckaitė un R. Krasuckaitė)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Latvijas Republika (pārstāves — K. Drēviņa un K. Krasovska) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — sākotnēji S. Behzadi-Spencer un S. Hathaway, vēlāk S. Behzadi-Spencer un A. Robinson)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 3. novembra Regulu (EK) Nr. 1193/2009, ar ko labo Regulu (EK) Nr. 1762/2003, (EK) Nr. 1775/2004, (EK) Nr. 1686/2005 un (EK) Nr. 164/2007 un nosaka ražošanas maksājumu apjomu cukura nozarē 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005., 2005./2006. tirdzniecības gadam (OV L 321, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina British Sugar plc. tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste, Latvijas Republika, Lietuvas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 113, 1.5.2010.


title: Lieta C-409/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums ( Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA (Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu — Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK — Tiesības uz obligātās apdrošināšanas izmaksātu atlīdzību saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu — Ierobežojuma nosacījumi — Cietušā līdzdalība tam nodarītajā kaitējumā — Atbildība par risku — Satiksmes negadījumā cietušām nepilngadīgām trešajām personām piemērojamie noteikumi)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/4

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums (Supremo Tribunal de Justiça (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio/Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA

   (Lieta C-409/09) (1)

   (Civiltiesiskās atbildības apdrošināšana saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu - Direktīvas 72/166/EEK, 84/5/EEK un 90/232/EEK - Tiesības uz obligātās apdrošināšanas izmaksātu atlīdzību saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu lietošanu - Ierobežojuma nosacījumi - Cietušā līdzdalība tam nodarītajā kaitējumā - Atbildība par risku - Satiksmes negadījumā cietušām nepilngadīgām trešajām personām piemērojamie noteikumi)
   2011/C 226/06
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal de Justiça

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: José Maria Ambrósio Lavrador, Maria Cândida Olival Ferreira Bonifácio

      Atbildētāja: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal de Justiça — Padomes 1990. gada 14. maija Trešās Direktīvas 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV L 129, 33. lpp.) 1. panta interpretācija — Obligātās apdrošināšanas seguma par labu trešām personām apjoms — Negadījumā cietušām nepilngadīgām trešām personām piemērojamie noteikumi

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1972. gada 24. aprīļa Direktīva 72/166/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un attiecībā uz kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību, Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva 84/5/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, kā arī Padomes 1990. gada 14. maija Trešā direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz pieņemt tādus valsts tiesību noteikumus par civiltiesisko atbildību, ar kuriem ir atļauts ceļu satiksmes negadījumā cietušajam liegt vai samazināt tiesības prasīt no mehāniskā transportlīdzekļa, kas bijis iesaistīts ceļu satiksmes negadījumā, vadītāja civiltiesiskās atbildības obligātās apdrošināšanas atlīdzību, pamatojoties uz individuālu šī cietušā pilnīgas vai daļējas līdzdalības tam nodarītajā kaitējumā novērtējumu.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta T-206/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 29. janvāra spriedums — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware /Padome (Dempings — Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu imports — Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss — Tiesības uz aizstāvību — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts un 20. panta 5. punkts)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/37

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 29. janvāra spriedums — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Padome
   (Lieta T-206/07) (1)

   (Dempings - Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu imports - Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikā, statuss - Tiesības uz aizstāvību - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts un 20. panta 5. punkts)
   (2008/C 64/59)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd, Fošana (Ķīna) (pārstāvji — J.-F. Bellis, advokāts, un G. Vallera, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz — sākotnēji B. O'Connor, solicitor, un P. Vergano, advokāts, vēlāk — B. O'Connor un E. McGovern, barrister)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un K. Talabér-Ricz, pārstāvji); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Ročdeila, Apvienotā Karaliste); Pirola SpA (Mapello, Itālija); Colombo New Scal Spa (Rovagnate, Itālija) (pārstāvji — G. Berrisch un G. Wolf, advokāti); un Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, kam palīdz W. Ferrante, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Padomes 2007. gada 23. aprīļa Regula (EK) Nr. 452/2007 par galīgā antidempinga maksājuma uzlikšanu Ķīnas Tautas Republikas un Ukrainas izcelsmes gludināmo dēļu importam un tam noteiktā pagaidu maksājuma galīgo iekasēšanu (OV L 109, 12. lpp.), ciktāl tas uzliek antidempinga maksājumu prasītājas ražoto gludināmo dēļu importam.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd sedz savus un atlīdzina Padomes, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA un Colombo New Scal SpA tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Komisija un Itālijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-175/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 29. aprīļa rīkojumu — Aydin Salahadin Abdulla /Vācijas Federatīvā Republika

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2008. gada 29. aprīļa rīkojumu — Aydin Salahadin Abdulla/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-175/08)
   (2008/C 197/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Aydin Salahadin Abdulla

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 11. panta 1. punkta e) apakšpunkts Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/83/EK (1) jāinterpretē tādējādi, ka — neņemot vērā 1. panta C. nodaļas 5. punkta otro teikumu 1951. gada 28. jūlija Ženēvas konvencijā par bēgļu statusu (turpmāk tekstā — “Ženēvas konvencija”) — bēgļa statuss izbeidzas tad, ja bēgļa pamatotas bailes no vajāšanas direktīvas 2. panta c) apakšpunkta nozīmē, uz kurām pamatojoties ir notikusi statusa piešķiršana, vairs nepastāv un viņam arī citu iemeslu dēļ nav jābaidās no vajāšanas direktīvas 2. panta c) apakšpunkta nozīmē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: vai bēgļa statusa izbeigšana saskaņā ar direktīvas 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu turklāt paredz nosacījumu, ka valstī, kuras valstspiederīgais ir bēglis,

                           a)

                           pastāv aizsardzības dalībnieks direktīvas 7. panta 1. punkta nozīmē, un vai šajā sakarā pietiek, ka aizsardzību ir iespējams nodrošināt tikai ar starptautisku bruņoto spēku palīdzību,

                           b)

                           bēglim nedraud smags kaitējums direktīvas 15. panta nozīmē, kas izraisa alternatīvā aizsardzības statusa piešķiršanu saskaņā ar direktīvas 18. pantu, un/vai

                           c)

                           drošības apstākļi ir stabili un vispārējie dzīves apstākļi nodrošina iztikas minimumu?

               3)

               Vai situācijā, kurā vairs nepastāv līdzšinējie apstākļi, uz kuriem pamatojoties attiecīgā persona atzīta par bēgli, jauni atšķirīgi vajāšanu pamatojoši apstākļi

                           a)

                           ir jāvērtē pēc tāda varbūtības kritērija, kādu attiecina uz bēgļu atzīšanu, vai arī attiecīgajām personām ir jāpiemēro cits kritērijs,

                           b)

                           ir jāvērtē, ievērojot direktīvas 4. panta 4. punktā noteikto pierādīšanas atvieglojumu?

      (1)  OV L 304, 12. lpp.


title: Lieta C-616/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. decembrī iesniedza Rechtbank’s-Gravenhage (Nīderlande) — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV u. c.

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 29. decembrī iesniedza Rechtbank’s-Gravenhage (Nīderlande) — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV u. c.
   (Lieta C-616/10)
   2011/C 89/17
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Solvay SA

      Atbildētāja: Honeywell Fluorine Products Europe BV u. c.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai situācija, kurā divām vai vairākām sabiedrībām no dažādām dalībvalstīm tiesvedībā, kas notiek vienā no šo dalībvalstu tiesām, katrai atsevišķi saistībā ar [patenta īpašniekam] rezervētu darbību veikšanu tiek pārmests Eiropas patenta, kas ir spēkā citā dalībvalstī, vienas un tās pašas valsts daļas pārkāpums attiecībā uz vienu un to pašu produktu, rada “nesavienojamu spriedumu” iespējamību atsevišķās tiesvedībās Regulas Nr. 44/2001 6. panta 1. punkta izpratnē?

               2)

               Vai Regulas Nr. 44/2001 (1) 22. panta 4. punkts ir jāpiemēro tiesvedībā, kurā tiek pieņemts pagaidu rīkojums (kā pagaidu pārrobežu [patenta] pārkāpuma aizliegums), kas ir balstīts uz ārvalsts patentu, ja atbildētāja ceļ iebildumus par norādītā ārvalsts patenta spēkā neesību, turklāt ņemot vērā, ka šajā gadījumā tiesa nepieņem galīgu nolēmumu par norādītā patenta spēkā esību, bet izvērtē, kādu nolēmumu šajā sakarā pieņemtu saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punktu kompetentā tiesa, un prasītais pagaidu rīkojums kā [patenta] pārkāpuma aizliegums tiek noraidīts, ja pēc tiesas ieskatiem pastāv saprātīga, vērā ņemama iespēja, ka kompetentā tiesa atzīs norādītā patenta spēkā neesību?

               3)

               Vai, lai piemērotu Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punktu tiesvedībā iepriekš minētā jautājuma izpratnē, ir noteiktas prasības spēkā neesības iebildumu formai tādā izpratnē, ka Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punkts ir piemērojams tikai tad, ja saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punktu kompetentajā tiesā jau tiek izskatīta prasība par spēkā neesību vai tās izskatīšana notiks tiesas noteiktā termiņā un ka katrā ziņā turklāt ir notikusi vai notiek patenta īpašnieka uzaicināšana uz tiesu, vai arī pietiek vienīgi ar to, ka tiek celti iebildumi par spēkā neesību, un ja tā ir, vai šo celto iebildumu saturam ir noteiktas prasības tādā nozīmē, ka tiem ir jābūt pietiekami pamatotiem un/vai ka šo iebildumu izvirzīšanu nevar uzskatīt par ļaunprātīgu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tiesai joprojām ir jurisdikcija attiecībā uz prasību par [patenta] pārkāpumu, ja tiek celti iebildumi par spēkā neesību pirmā jautājuma izpratnē, un līdz ar to (ja prasītājs to vēlas) ir jāaptur pārkāpuma izskatīšanas tiesvedība, kamēr saskaņā ar Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punktu kompetentā tiesa izskata norādītās patenta valsts daļas spēkā esību, vai arī prasība ir jānoraida, jo nedrīkst tikt izskatīti lietas izspriešanā nozīmīgi iebildumi, vai arī tiesa zaudē savu jurisdikciju arī attiecībā uz prasību par [patenta] pārkāpumu pēc iebildumu par spēkā neesību celšanas?

               5)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesa ar Regulas Nr. 44/2001 31. pantu var pamatot savu jurisdikciju, lai izskatītu pieteikuma par pagaidu rīkojuma, kas ir balstīts uz ārvalsts patentu, (kā pārrobežu [patenta] pārkāpuma aizliegums) pieņemšanu, pret ko tiek celti iebildumi par norādītā patenta spēkā neesību, vai arī (ja tiks atzīts, ka Regulas Nr. 44/2001 22. panta 4. punkta piemērojamība neietekmē Rechtbank jurisdikciju izskatīt [patenta] pārkāpuma prasību), lai izskatītu iebildumus par norādītā ārvalsts patenta spēkā neesību?

               6)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir apstiprinoša, kādi fakti vai apstākļi ir nepieciešami, lai varētu atzīt sprieduma lietā Van Uden 40. punktā minēto īsto saikni starp prasīto pasākumu priekšmetu un tiesas, kurā iesniegta prasība, līgumslēdzējas valsts teritoriālo jurisdikciju?

      (1)  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.).


title: Lieta T-207/17: Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“hp”)

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/31

         Prasība, kas celta 2017. gada 5. aprīlī – Senetic/EUIPO – HP Hewlett Packard Group (“hp”)
   (Lieta T-207/17)
   (2017/C 168/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Senetic S.A. (Katovice, Polija) (pārstāvis – M. Krekora, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: HP Hewlett Packard Group LLC (Hjūstona, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver burtus “hp” – Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8 579 021

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 1. februāra lēmums lietā R 1001/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un procesa EUIPO izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta kopsakarā ar 7. pantu pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-251/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 31. janvāra  spriedums —  Albrecht  u.c. pret Komisiju (Veterinārās pārbaudes — Veterinārās zāles — Produkti, kas satur benzatīna benzilpenicilīnu — Komisijas lēmums, ar kuru nolemts apturēt tirdzniecības atļauju izsniegšanu — Kompetence)

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/24

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 31. janvāra spriedums — Albrecht u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-251/03) (1)

   (Veterinārās pārbaudes - Veterinārās zāles - Produkti, kas satur benzatīna benzilpenicilīnu - Komisijas lēmums, ar kuru nolemts apturēt tirdzniecības atļauju izsniegšanu - Kompetence)
   (2006/C 86/47)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki
   Prasītāji: Albert Albrecht GmbH & Co. KG, Aulendorf (Vācija), AniMedica GmbH, Seden-Bösensell (Vācija), Ceva Tiergensundheit GmbH, Diseldorfa (Vācija), Fatro SpA, Bologne (Itālija), Laboratorios Syva, SA, León (Spānija), Laboratorios Virbac, SA, Barselona (Spānija), Química Farmacéutica Bayer, SA (Barselona), Univete Técnica Pecuaria Comercio Industria, Lda, Lisabona (Portugāle), Vétoquinol Especialidades Veterinarias, SA, Madride (Spānija) un Virbac SA, Carros (Francija), pārstāvji — D. Waelbroeck, U. Zinsmeister un N. Rampal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un M. Shotter)
   Persona, kas iestājusies lietā prasītāju atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un R. Loosli-Surrans)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2003. gada 22. aprīļa Lēmumu C (2003) 1404 par tirdzniecības atļauju izsniegšanas pārtraukšanu veterinārajām zālēm, kas satur benzatīna benzilpenicilīnu, un kas paredzētas intramuskulārai un/vai zemādas ievadīšanai pārtikas produktus ražojošiem dzīvniekiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 22. aprīļa Lēmumu C (2003) 1404 par tirdzniecības atļauju izsniegšanas pārtraukšanu veterinārajām zālēm, kas satur benzatīna benzilpenicilīnu, un kas paredzētas intramuskulārai un/vai zemādas ievadīšanai pārtikas produktus ražojošiem dzīvniekiem;

               2)

               Komisija sedz pati savus, kā arī atlīdzina prasītāju tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 239, 04.10.2003.


title: Lieta C-442/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans/Benjamin Wilkinson , kura vārdā rīkojas viņa tēvs un pārstāvis Steven Wilkinson, Equity Claims Limited

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. septembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans/Benjamin Wilkinson, kura vārdā rīkojas viņa tēvs un pārstāvis Steven Wilkinson, Equity Claims Limited

   (Lieta C-442/10)
   ()
   2010/C 346/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans

      Atbildētāji: Benjamin Wilkinson, kura vārdā rīkojas viņa tēvs un pārstāvis Steven Wilkinson, Equity Claims Limited

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2009. gada direktīvas (1) 12. panta 1. punkts un 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas izslēdz tādu valsts tiesību normu, kuras rezultātā apdrošināšanu neattiecina uz ceļu satiksmes negadījumā cietušu personu apstākļos, kuros

                           a)

                           negadījumu ir izraisījis neapdrošināts vadītājs; un

                           b)

                           šis neapdrošinātais vadītājs no cietušā ir saņēmis atļauju vadīt automašīnu; un

                           c)

                           šis cietušais bija pasažieris automašīnā negadījuma brīdī; un

                           d)

                           šis cietušais bija apdrošināts, lai vadītu attiecīgo automašīnu?

                     Konkrētāk,

                           i)

                           vai šāda valsts tiesību norma ir norma, ar kuru “apdrošināšanu neattiecina uz” 2009. gada direktīvas 13. panta 1. punkta izpratnē?

                           ii)

                           tādos apstākļos kā izskatāmajā lietā, vai apdrošinātāja sniegtā atļauja neapdrošinātajam ir “tieša vai netieša atļauja” 2009. gada direktīvas 13. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē?

                           iii)

                           vai atbildi uz šo jautājumu ietekmē apstāklis, ka saskaņā ar 2009. gada direktīvas 10. pantu valsts iestādes, kas sniedz kompensāciju, tāda kaitējuma gadījumā, ko izraisījis neidentificēts vai neapdrošināts transportlīdzeklis, var izslēgt kompensācijas maksājumu personām, kuras brīvprātīgi iekāpušas transportlīdzeklī, kas izraisījis kaitējumu vai miesas bojājumu, ja iestāde var pierādīt, ka personas zināja, ka transportlīdzeklis nebija apdrošināts?

               2)

               Vai atbilde uz 1. jautājumu ir atkarīga no tā, vai a) attiecīgā atļauja bija balstīta uz faktiskām zināšanām par to, ka attiecīgais vadītājs nebija apdrošināts vai b) bija balstīta uz pārliecību, ka vadītājs bija apdrošināts, vai c) ja attiecīgo atļauju bija sniegusi apdrošinātā persona, kas par šo jautājumu nebija domājusi?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīva 2009/103/EK par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 263, 11. lpp.).


title: Lieta C-465/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. septembrī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 3. septembrī iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg

   (Lieta C-465/15)
   (2015/C 398/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Duisburg

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (1), 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka arī elektroenerģija vēja rotora darbināšanai ir jāuzskata par tādu elektroenerģiju, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai; OV L 283, 51. lpp.


title: Lieta C-265/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (sestā palāta) tiesas 2015. gada 12. marta spriedumu lietā T-249/12 Vestel Iberia/Komisija 2015. gada 2. jūnijā iesniedza Vestel Iberia, SL

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās (sestā palāta) tiesas 2015. gada 12. marta spriedumu lietā T-249/12 Vestel Iberia/Komisija 2015. gada 2. jūnijā iesniedza Vestel Iberia, SL

   (Lieta C-265/15 P)
   (2015/C 294/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Vestel Iberia, SL (pārstāvji – P. De Baere un P. Muñiz, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija un Spānijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-249/12;

               —

               atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu;

               —

               nosūtīt lietu Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai pēc būtības atbilstoši apelācijas pamatiem;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šo apelācijas sūdzību Vestel Iberia S.L. ir iesniegusi par 2015. gada 12. marta spriedumu lietā T-249/12 Vestel Iberia S.L./Komisija, kurā Vispārējā tiesa kā nepieņemamu noraidīja prasību atcelt Komisijas Lēmumu COM(2010) 22, galīgā redakcija, jo Komisijas lēmums apelācijas sūdzības iesniedzēju neskar tieši.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo Spānijas iestādēm nav novērtējuma brīvības attiecībā uz rezultātu, tām īstenojot Komisijas lēmumu, un Komisijas lēmums tādēļ tieši skat apelācijas sūdzības iesniedzēju.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja it īpaši norāda šādus apelācijas pamatus:

               1)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka valsts iestādēm ir novērtēšanas brīvība apstrīdētā lēmuma īstenošanā attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju.

               2)

               Pat ja valsts iestādēm būtu novērtējuma brīvība quod non, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā tādēļ, ka ar novērtējuma brīvības esamību vien nepietiek, lai izslēgtu, ka persona ir skarta tieši.

               3)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, sniedzot pierādījumu juridisko raksturojumu, vai tā ir sagrozījusi pierādījumus.


title: Lieta T-189/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. martā – EKETA/Komisija

text:
               15.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. martā – EKETA/Komisija
   (Lieta T-189/17)
   (2017/C 151/55)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Saloniki, Grieķija) (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisijas paziņojumā par parādu Nr. 3241615288/29.11.2016 izteiktais prasījums ΕΚΕΤΑ atmaksāt summu EUR 64 720,19 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par HUMABIO projektu, ir nepamatots attiecībā uz summu EUR 27 830,27;

               —

               atzīt, ka summa EUR 27 830,27 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Eiropas Komisijai, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo prasību Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (turpmāk tekstā – “EKETA”) apstrīd prasījumu, ko Komisija izteikusi paziņojumā par parādu Nr. 3241615288/29.11.2016 saistībā ar dalību HUMABIO projektā. Minētajā paziņojumā par parādu Komisija prasa ΕΚΕΤΑ atmaksāt daļu EUR 64 720,19 apmērā no maksājuma, ko šī sabiedrība saņēmusi par HUMABIO projektu. Minētais prasījums ir izteikts, pamatojoties uz prasītājas telpās Eiropas Komisijas veikto auditu in situ.

               2.

               Šajā ziņā prasītāja lūdz Eiropas Savienības Vispārējo tiesu saskaņā ar LESD 272. pantu atzīt, ka šajā paziņojumā par parādu norādītās summas daļa EUR 27 830,27 apmērā ir atlīdzināmās izmaksas un ka ΕΚΕΤΑ nav pienākuma šo summu atmaksāt Komisijai.

               3.

                  ΕΚΕΤΑ apgalvo, ka minētā summa EUR 27 830,27 apmērā ir atlīdzināmās personāla izmaksas un netiešās izmaksas, kuras Komisija nepamatoti noraidīja kā neatlīdzināmas. Prasītājas izmaksu atlīdzināmība ir pierādīta ar apstākli, kas Eiropas Komisijai ir norādīts in situ veiktā audita laikā un tam sekojošajā sarakstē, kā arī tagad norādīts Vispārējai tiesai.


title: Lieta T-222/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Francisco Rossi Ferreras iesniedza 2005. gada 9. jūnijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/45

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Francisco Rossi Ferreras iesniedza 2005. gada 9. jūnijā
   (Lieta T-222/05)
   (2005/C 217/98)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 9. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Francisko Rossi Ferrerass [Francisco Rossi Ferreras], Luksemburga, kuru pārstāv Žils Buneu [Gilles Bounéou] un Frederiks Frabeti [Frédéric Frabetti], avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2004. gada 22. jūlija lēmumu, ar ko apstiprina karjeras attīstības ziņojumu par laikposmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. decembrim un, pakārtoti, atcelt karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par laikposmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2003. gada 31. decembrim;

               —

               piešķirt prasītājam summu, ko var grozīt vai palielināt, 100 000 (simts tūkstoši) eiro apmērā par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs, Komisijas ierēdnis, apstrīd savu karjeras attīstības ziņojumu par 2003. gada novērtējumu, apgalvojot Civildienesta noteikumu 5., 7. un 43. panta pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Viņš arī apgalvo, ka ir augstākstāvošo amatpersonu morālās uzmākšanās upuris.


title: Lieta T-361/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – Choice/ITSB (“Choice chocolate & ice cream”)

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/81

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. jūlijā – Choice/ITSB (“Choice chocolate & ice cream”)
   (Lieta T-361/15)
   (2015/C 294/98)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polija) (pārstāvis – T. Mielke, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Choice chocolate & ice cream” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 644 423

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 30. aprīļa lēmums lietā R 2221/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-529/11: Prasība, kas celta 2011. gada 29. septembrī — Evonik Industries /ITSB — Impulso Industrial Alternativo ( “Impulso creador” )

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 29. septembrī — Evonik Industries/ITSB — Impulso Industrial Alternativo (“Impulso creador”)
   (Lieta T-529/11)
   2011/C 362/28
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Industries AG (Essen, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 1101/2010-2; un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Impulso creador” attiecībā uz dažādām precēm un pakalpojumiem, tostarp pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 37. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6146187

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2633891 grafiskai preču zīmei “IMPULSO” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 4438206 grafiskai preču zīmei “IMPULSO” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini neesot ņēmusi vērā konfliktējošo preču zīmju radīto atšķirīgo kopējo iespaidu


title: Apvienotās lietas F-101/14, F-102/14 un F-103/14: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedums – Clarke, Dickmanns un Papathanasiou/ITSB Civildienests — Pagaidu darbinieki — ITSB personāls — Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu — Nosacījums, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieks netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā — Klauzulas par līguma izbeigšanu spēkā stāšanās — Atklātie konkursi ITSB/AD/01/13 un ITSB/AST/02/13

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/93

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedums – Clarke, Dickmanns un Papathanasiou/ITSB
   (Apvienotās lietas F-101/14, F-102/14 un F-103/14) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - ITSB personāls - Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ir ietverta klauzula par līguma izbeigšanu - Nosacījums, saskaņā ar kuru līgums tiek izbeigts gadījumā, ja darbinieks netiek iekļauts konkursa rezerves sarakstā - Klauzulas par līguma izbeigšanu spēkā stāšanās - Atklātie konkursi ITSB/AD/01/13 un ITSB/AST/02/13)
   (2016/C 048/105)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns un Elisavet Papathanasiou (Alikante, Spānija) (pārstāvis – H. Tettenborn, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – A. Lukošiūtė, pārstāve, B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt tā atbildētāja lēmumu, kurš atklāto konkursu ITSB/AD/01/13 un ITSB/AST/02/13 kontekstā ir piemērojis klauzulu, kas ietverta prasītāju darba līgumā un kurā ir paredzēta līguma automātiska izbeigšana gadījumā, ja netiek izturēts pirmais atklātais konkurss rūpnieciskā īpašuma nozarē, kas atbilsti viņu darba pienākumiem, un, otrkārt, prasība piespriest ITSB atlīdzināt prasītājām nodarīto morālo un nemateriālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Clarke, Papathanasiou un Dickmanns sedz savus, kā arī atlīdzina pusi Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumu;

               3)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) sedz pusi savu tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015, 50. lpp., 51. lpp. un 52. lpp.


title: Lieta C-9/09: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 22. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Sabiedrības veselība — Direktīva 2004/23/EK — Kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/16

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 22. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-9/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Sabiedrības veselība - Direktīva 2004/23/EK - Kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2009/C 282/30
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (OV L 102, 48. lpp.), nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta T-233/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. maijā — Nike International Ltd /ITSB — Intermar Simanto Nahmias ( “JUMPMAN” )

text:
               17.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 195/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 20. maijā — Nike International Ltd/ITSB — Intermar Simanto Nahmias (“JUMPMAN”)
   (Lieta T-233/10)
   2010/C 195/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nike International Ltd (Bevertona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. De Justo Bailey, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Intermar Simanto Nahmias (Individual Company) (Istanbula, Turcija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 11. marta lēmumu lietā R 738/2009-1, ciktāl tika apstiprināts Iebildumu nodaļas lēmums Nr. B 1 326 299 attiecībā uz visām apstrīdētām precēm;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest otrai procesa Apelāciju padomē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja tā kļūst par personu, kas iestājusies lietā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “JUMPMAN” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 657 489 vārdiskai preču zīmei “JUMP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē; Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 2 752 145 vārdiskai preču zīmei “JUMP” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām apstrīdētajām precēm un noraidīt reģistrācijas pieteikumu pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot kļūdaini novērtējusi, ka pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.


title: Tiesas rīkojums (pirmā palāta) 2004. gada 27. maijā lietā C-517/03 IAMA Consulting Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (Arbitrāžas noteikums — Prasība Pirmās instances tiesā — Pretprasība — Tiesas kompetence)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/18

      TIESAS RĪKOJUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 27. maijā
   lietā C-517/03 IAMA Consulting Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Arbitrāžas noteikums - Prasība Pirmās instances tiesā - Pretprasība - Tiesas kompetence)
   (2004/C 228/35)
   Tiesvedības valoda: itāļu
   Lietā C-517/03 IAMA Consulting Srl, Milāna (Itālijā), ko pārstāv advokāts V. Salvatore, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv E. de March, pārstāvis, kam palīdz A. Dal Ferro, par Komisijas pretprasību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā par atbalsta atmaksāšanu, kas izmaksāts projektiem REGIS 22337 un Refiag 23200 ietvaros, Tiesa, pirmā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši J.N. Cunha Rodriges, K. Schiemann (referents), M. Ilešic un E. Levits, ģenerāladvokāts M. Poiaires Maduro, sekretārs R. Grass) 2004. gada 27. maijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               lieta tiek nosūtīta izskatīšanai Pirmās instances tiesā;

               2)

               jautājums par izdevumu atlīdzināšanu tiek atlikts.

      (1)  OV C 47, 21.2.2004.


title: Lieta T-455/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. marta rīkojums — Beyatli un Candan /Komisija (Ierēdņi — Atklāts konkurss — Paziņojums par konkursu — Termiņi — Sūdzība — Nepieņemamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/40

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. marta rīkojums — Beyatli un Candan/Komisija
   (Lieta T-455/04) (1)

   (Ierēdņi - Atklāts konkurss - Paziņojums par konkursu - Termiņi - Sūdzība - Nepieņemamība)
   (2007/C 95/81)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Derya Beyatli, Nikozija (Kipra) un Armagan Candan, Stambula (Turcija) (pārstāvis — A. Demetriades, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un H. Kraemer)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt konkursa žūrijas priekšsēdētāja 2004. gada 5. maija lēmumu, ar ko prasītājiem tiek paziņots, ka viņi nav izturējuši atklātā konkursa EPSO/A/1/03 rakstisko pārbaudi.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta C-526/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. novembrī iesniedza Ustavno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Tadej Kotnik  u.c., Jože Sedonja  u.c., Fondazione cassa di risparmio di Imola , Imola , Itālijas Republika, Andrej Pipuš un Dušanka Pipuš , Tomaž Štrukelj , Luka Jukič , Angel Jaromil , Franc Marušič  u.c., Stajka Skrbinšek , Janez Forte  u.c., Marija Pipuš , Državni svet Republike Slovenije , V aruh človekovih pravic Republike Slovenije / Državni zbor Republike Slovenije

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 20. novembrī iesniedza Ustavno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – Tadej Kotnik u.c., Jože Sedonja u.c., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Itālijas Republika, Andrej Pipuš un Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič u.c., Stajka Skrbinšek, Janez Forte u.c., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije/Državni zbor Republike Slovenije

   (Lieta C-526/14)
   (2015/C 081/04)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Ustavno sodišče

      Pamatlietas puses

      Konstitucionālās sūdzības iesniedzēji: Tadej Kotnik u.c., Jože Sedonja u.c., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Itālijas Republika, Andrej Pipuš un Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič u.c., Stajka Skrbinšek, Janez Forte u.c., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije

      Atbildētāja: Državni zbor Republike Slovenije

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai Banku darbības paziņojums (1), ņemot vērā tā faktiskās tiesiskās sekas, kā arī to, ka Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence valsts atbalsta jomā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu un ka Komisijai atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. pantu ir tiesības pieņemt lēmumus valsts atbalsta jomā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir saistošs dalībvalstīm, kuras paredz novērst nopietnus traucējumus tautsaimniecībā ar valsts atbalstu kredītiestādēm, ja šāds atbalsts ir pastāvīgs un nevar tikt vienkārši atcelts?

                           b)

                           Vai Banku darbības paziņojuma 40.–46. punkts, saskaņā ar kuriem valsts atbalstu, kura mērķis ir novērst nopietnus traucējumus valsts tautsaimniecībā, var piešķirt, ja ir izpildīts pienākums norakstīt kapitālu, hibrīdkapitālu un pakārtoto parādu un/vai pārvērst kapitālā hibrīdkapitāla un pakārtotā parāda instrumentus, lai atbalstu ierobežotu līdz nepieciešamajam minimumam, ņemot vērā bezrūpīgas rīcības risku, ir saderīgs ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 107., 108. un 109. pantu, ciktāl ar šajos punktos noteikto ir pārsniegta Komisijas kompetence, kas noteikta iepriekš minētajos Līguma par Eiropas Savienības darbību pantos valsts atbalsta jomā?

                           c)

                           Noliedzošas atbildes uz 2) jautājumu gadījumā – vai Banku darbības paziņojuma 40.–46. punkts, saskaņā ar kuriem valsts atbalstu var piešķirt, ja ir izpildīts pienākums norakstīt kapitālu un/vai pārvērst kapitālā, ciktāl šāds pienākums attiecas uz akcijām (kapitālu), hibrīdkapitāla instrumentiem un pakārtotā parāda instrumentiem, kuri izlaisti pirms Banku darbības paziņojuma publicēšanas un kuri to izlaišanas brīdī pilnībā vai daļēji var tikt norakstīti bez kompensācijas tikai bankas maksātnespējas gadījumā, ir saderīgs ar Savienības tiesībās paredzēto tiesiskās paļāvības aizsardzības principu?

                           d)

                           Noliedzošas atbildes uz 2) jautājumu un apstiprinošas atbildes uz 3) jautājumu gadījumā – vai Banku darbības paziņojuma 40.–46. punkts, saskaņā ar kuriem valsts atbalstu var piešķirt, ja ir izpildīts pienākums norakstīt kapitālu, hibrīdkapitālu vai pakārtotā parāda instrumentus un/vai pārvērst kapitālā hibrīdkapitāla instrumentus un pakārtotā parāda instrumentus, neuzsākot un nepabeidzot maksātnespējas procedūru, kurā var tikt nomaksāti parādnieka aktīvi saskaņā ar tiesvedību tiesā, kuras ietvaros pakārtoto finanšu instrumentu turētāji būtu varējuši piedalīties kā lietas dalībnieki, ir saderīgs ar tiesībām uz īpašumu, kuras paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 1. punktā?

                           e)

                           Noliedzošas atbildes uz 2) jautājumu un apstiprinošas atbildes uz 3) un 4) jautājumu gadījumā – vai Banku darbības paziņojuma 40.–46. punkts, saskaņā ar kuriem valsts atbalstu var piešķirt, ja ir izpildīts pienākums norakstīt kapitālu, hibrīdkapitālu un pakārtotā parāda instrumentus un/vai pārvērst kapitālā hibrīdkapitāla instrumentus un pakārtotā parāda instrumentus, ciktāl šādu pasākumu veikšana prasa samazināt un/vai palielināt akciju sabiedrību pamatkapitālu saskaņā ar kompetentās administratīvās struktūras, nevis akciju sabiedrības akcionāru kopsapulces, lēmumu, nav saderīgi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīvas 2012/30/ES par to, kā vienādošanas nolūkā koordinēt nodrošinājumus, ko saistībā ar akciju sabiedrību veidošanu un to kapitāla saglabāšanu un mainīšanu dalībvalstis prasa no sabiedrībām Līguma par Eiropas Savienības darbību 54. panta otrās daļas nozīmē, lai aizsargātu sabiedrību dalībnieku un trešo personu intereses (2), 29., 34., 35. un 40.–42. pantu?

                           f)

                           Vai Banku darbības paziņojums, ņemot vērā tā 19. punktu, it īpaši šajā punktā paredzēto prasību ievērot pamattiesības, tā 20. punktu un šī paziņojuma 43. un 44. punktā ietverto apgalvojumu par pienākumu principā pārvērst vai samazināt hibrīdkapitālu un pakārtotā parāda instrumentus pirms valsts atbalsta piešķiršanas, var tikt interpretēts tādējādi, ka šādi pasākumi neuzliek pienākumu dalībvalstīm, kuras paredz novērst nopietnus traucējumus tautsaimniecībā ar valsts atbalstu kredītiestādēm, uzlikt pienākumu veikt minēto pārvēršanu vai samazināšanu kā nosacījumu valsts atbalsta piešķiršanai saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu vai arī tas var tikt interpretēts tādējādi, ka, lai varētu piešķirt valsts atbalstu, pietiek, ka pārvēršana vai samazināšana notiek vienīgi samērīgā veidā?

               2.

               Vai [Direktīvas 2001/24/EK] (3) 2. panta septīto ievilkumu var interpretēt tādējādi, ka reorganizācijas pasākumi ir arī pasākumi, kuri paredzēti saistībā ar akcionāru un pakārtoto kreditoru sloga sadalījumu, kā noteikts Banku darbības paziņojuma 40.–46. punktā (pirmā līmeņa pamatkapitāla, hibrīdkapitāla un pakārtotā parāda instrumentu samazināšana, kā arī hibrīdkapitāla instrumentu un pakārtotā parāda instrumentu pārvēršana kapitālā)?

      (1)  Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2013. gada 1. augusta atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi (OV C 216, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Banku darbības paziņojums”).

      (2)  OV L 315, 74. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 4. aprīļa Direktīva 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju (OV L 125, 15. lpp.).


title: Lieta T-86/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. jūlija rīkojums – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Automašīnas priekšā novietota radiatora režģa attēls)

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/40

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. jūlija rīkojums – Aston Martin Lagonda/EUIPO (Automašīnas priekšā novietota radiatora režģa attēls)
   (Lieta T-86/15) (1)

   (2017/C 293/50)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 138, 27.4.2015.


title: Lieta C-466/10: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 16. februāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 16. februāra rīkojums — Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-466/10) (1)

   2011/C 252/60
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-445/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Danske Slagterier pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2006. gada 6. novembra rīkojumu — Danske Slagterier pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-445/06)
   (2006/C 326/77)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Danske Slagterier

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar 1964. gada 26. jūnija Padomes Direktīvas 64/433/EEK (1) par veselības problēmām, kas ietekmē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar svaigu gaļu, 5. panta 1. punkta o) apakšpunktu un 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta iii) ievilkumu 1991. gada 29. jūnija Padomes Direktīvas 91/497/EEK (2) redakcijā kopā ar 1989. gada 11. decembra Padomes Direktīvas 89/662/EEK (3) par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu 5. panta 1. punktu, 7. pantu un 8. pantu cūkgaļas ražotājiem un pārdevējiem tiesības piešķir, kas kļūdainas [direktīvu] transponēšanas vai piemērošanas gadījumā var būt pamats prasībai par valsts atbildību Kopienu tiesību ietvaros?

               2)

               Vai cūkgaļas ražotāji un pārdevēji, neatkarīgi no atbildes uz pirmo prejudiciālo jautājumu, savas prasības pamatošanai par valsts atbildību Kopienu tiesību ietvaros var atsaukties uz EKL 30. panta (= 28. EKL pants) pārkāpumu, ja minēto direktīvu transponēšana un piemērošana ir notikusi pretrunā ar Kopienu tiesībām?

               3)

               Vai Kopienu tiesībās ir spēkā prasība, ka noilgums prasībai par valsts atbildību Kopienu tiesību ietvaros attiecībā uz tiesvedību par Līguma pārkāpumu saskaņā ar tā 226. pantu tiek pārtraukts vai tā notecējums vismaz līdz tā beigām tiek pārtraukts tikai tad, ja trūkst efektīva valsts tiesību aizsardzības līdzekļa, [lai] piespiestu dalībvalsti transponēt direktīvu?

               4)

               Vai noilgums prasībai par valsts atbildību Kopienu tiesību ietvaros, kas balstīta uz nepietiekamu direktīvas transponēšanu un ar to saistīto (faktisko) importa aizliegumu, neatkarīgi no piemērotajām valsts tiesībām sākas tikai ar to pilnvērtīgu ieviešanu, vai arī noilgums saskaņā ar valsts tiesībām var sākties jau tad, kad ir radīti pirmie zaudējumi un ir paredzami arī citi zaudējumi? Ja noilgumu ietekmētu pilnīga transponēšana, vai tad tas vispārīgi attiecas uz visiem gadījumiem vai arī tikai tad, ja ar direktīvu indivīdiem tiesības tiek piešķirtas ?

               5)

               Vai, ņemot vērā to, ka dalībvalstu zaudējumu atlīdzināšanas priekšnosacījumi, lai celtu prasību par valsts atbildību Kopienu tiesību ietvaros nedrīkst būt neizdevīgāki salīdzinājumā ar līdzīgām prasībām, kas attiecas tikai uz valsts tiesībām, un ka nevar aizliegt vai būtiski apgrūtināt prasības atlīdzināt zaudējumus celšanu, pastāv vispārējas šaubas saistībā ar valsts noregulējumu, saskaņā ar kuru nav pienākuma atlīdzināt zaudējumus, ja cietušais tīši vai nevērīgi nav novērsis zaudējumus, izmantojot tiesiskās aizsardzības līdzekļus? Vai pastāv arī šaubas par šo “primāro tiesību aizsardzības prioritāti”, ja ir spēkā nosacījums, ka tā ir piemērojama ieinteresētajai personai? Vai Kopienu tiesību par zaudējumu atlīdzību izpratnē tā [ieinteresētajai personai] nav piemērojama, ja piekritīgā tiesa apskatāmajos jautājumos ir varējusi pieņemt lēmumu, Eiropas Kopienu Tiesai neuzdodot prejudiciālos jautājumus vai ja par Līguma pārkāpumiem saskaņā ar EKL 226. pantu ir aizsākta tiesvedība?

      (1)  OV L 121, 2012 lpp.

      (2)  OV L 268, 69. lpp.

      (3)  OV L 395, 13. lpp.


title: Lieta C-36/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Posnania Investment SA

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 22. janvārī iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Minister Finansów/Posnania Investment SA

   (Lieta C-36/16)
   (2016/C 145/21)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Minister Finansów

      Atbildētāja: Posnania Investment SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pievienotās vērtības nodokļa maksātājam, nododot īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu (lietu): a) Valsts kasei – kā kompensāciju par nenomaksātajiem nodokļiem, kas iemaksājami valsts budžetā, vai b) pašvaldībai, apriņķim vai vojevodistei – kā kompensāciju par nenomaksātajiem nodokļiem, kas iemaksājami to attiecīgajos budžetos, kā rezultātā nodokļu parāds tiek dzēsts, ir ar nodokli apliekama darbība (preču piegāde par atlīdzību) Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 14. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-424/07: Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. janvāra spriedums — Pioneer Hi-Bred International /ITSB ( OPTIMUM ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes OPTIMUM reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 40/94 73. pants un 74. panta 1. punkts)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/24

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. janvāra spriedums — Pioneer Hi-Bred International/ITSB (“OPTIMUM”)
   (Lieta T-424/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OPTIMUM’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 40/94 73. pants un 74. panta 1. punkts)
   (2009/C 55/44)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pioneer Hi-Bred International, Inc., Johnston, Aiova (Savienotās Valstis) (pārstāvji — G. Würtenberger, R. Kunze un T. Wittmann, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Otrās apelāciju padomes 2007. gada 11. septembra lēmumu lietā R 288/2007-2 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “OPTIMUM” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Pioneer Hi-Bred International, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 8, 12.1.2008.


title: Lieta C-63/07: Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 27. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/34

         Tiesas sestās palātas priekšsēdētāja 2007. gada 27. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-63/07) (1)

   (2007/C 297/61)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 69, 24.3.2007.


title: Lieta C-578/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. novembrī iesniedza Landgericht Kiel (Vācija) — Hans-Jürgen Kickler u.c./Grieķijas Republika

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 15. novembrī iesniedza Landgericht Kiel (Vācija) — Hans-Jürgen Kickler u.c./Grieķijas Republika
   (Lieta C-578/13)
   2014/C 24/13
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Kiel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk, Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (1) [..], 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība, ar kuru valsts parādzīmju ieguvējs prasa no atbildētāja samaksu, ceļot izpildes un zaudējumu atlīdzības prasības pret atbildētāju, ir jāuzskata par civillietu vai komerclietu Regulas 1. panta 1. punkta pirmā teikuma izpratnē, ja ieguvējs nav pieņēmis atbildētāja 2012. gada februāra beigās izplatīto apmaiņas piedāvājumu, kas kļuva iespējams, pamatojoties uz Grieķijas likumu Nr. 4050/2012 (“Greek-Bondholder-Act”)?

               2)

               Vai prasība, kas būtībā ir balstīta uz iepriekš minētā Greek-Bondholder-Act spēkā neesamību, ir prasība sakarā ar valsts atbildību par darbību vai bezdarbību, īstenojot suverēnās tiesības, minētās regulas 1. panta 1. punkta otrā teikuma izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regula (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (dokumentu izsniegšana), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, OV L 324, 79. lpp.


title: Lieta C-606/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-291/11 Portovesme Srl /Komisija 2014. gada 23. decembrī iesniedza Portovesme Srl

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-291/11 Portovesme Srl/Komisija 2014. gada 23. decembrī iesniedza Portovesme Srl

   (Lieta C-606/14 P)
   (2015/C 089/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Portovesme Srl (pārstāvji – G. Dore, M. Liberati, A. Vinci, F. Ciulli, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to atcelt arī apstrīdēto lēmumu, apmierinot pirmajā instancē iesniegtajā prasības pieteikumā ietvertos prasījumus (izņemot frāzes daļu “vai saprātīgā mērā daļēji” pirmajā prasījumā);

               —

               pakārtoti, apmierināt šo apelācijas sūdzību un nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā no jauna izskatītu prasību pirmajā instancē, uzturot šajā instancē izvirzītos tiesību pamatus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs apelācijas sūdzības atbalstam apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza septiņus pamatus par pārsūdzētā sprieduma atcelšanu:

               1.

               Pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet, ka pārsūdzētajā spriedumā esot sniegts kļūdains principa par administratīvā procesa saprātīgu ilgumu un tiesiskās paļāvības principa novērtējums attiecībā uz apstrīdēta lēmuma daļu, kurā ir paredzēts atgūt izmaksāto atbalstu.

               2.

               Otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka pārsūdzētais spriedums esot prettiesisks un esot atceļams, jo Vispārējā tiesa neesot sniegusi pamatojumu, ciktāl tā esot nospriedusi, ka ar apstrīdēto lēmumu nav pārkāpts princips par rūpības un objektivitātes ievērošanu administrācijas rīcībā.

               3.

               Trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LES 19. pantu pārsūdzētā sprieduma daļā, kurā tā esot sniegusi savu valsts tiesiskā regulējuma interpretāciju, kas esot pretrunā tā tekstam, acīmredzami pārkāpjot tās prerogatīvu robežas.

               4.

               Ceturtajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot nepareizi izvērtējusi apgalvojumu par nevienlīdzīgu attieksmi attiecībā uz otro uzņēmēju (Alcoa-Alumix) saistībā ar analogu atbalsta pasākumu, kā arī pārmet LESD 108. panta pārkāpumu, jo valsts atbalsts esot bijis jāizvērtē kā pastāvošais atbalsts.

               5.

               Piektajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet LESD 107. panta 1. punkta pārkāpumu, jo pretēji tam, ko secinājusi Vispārējā tiesa, strīdus pasākums neveidojot nepamatotu priekšrocību un turklāt neietekmējot tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               6.

               Sestajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi vai esot nepietiekami vai kļūdaini izvērtējusi iebildumu par pasākuma selektīvo raksturu.

               7.

               Septītajā – pēdējā – pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi LESD 174. pantu un 107. panta 3. punktu, jo kompensējošs pasākums, pirmkārt, esot saderīgs ar sociālās kohēzijas politiku par labu reģioniem, kas atrodas uz salām un kuriem trūkst infrastruktūras, un, otrkārt, atbilstot LESD 107. pantā paredzētajām atkāpēm.


title: Lieta T-658/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. jūnija spriedums – BP/FRA Apelācija — Civildienests — Līgumdarbinieks — Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana uz nenoteiktu laiku — Tiesības tikt uzklausītam — Iecelšana amatā citā dienestā līdz līguma termiņa beigām — Faktisko apstākļu vērtējums — Pierādījumu sagrozīšana — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. jūnija spriedums – BP/FRA

   (Lieta T-658/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Līgumdarbinieks - Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras personāls - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana uz nenoteiktu laiku - Tiesības tikt uzklausītam - Iecelšana amatā citā dienestā līdz līguma termiņa beigām - Faktisko apstākļu vērtējums - Pierādījumu sagrozīšana - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2015/C 236/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BP (Barselona, Spānija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA) (pārstāvji – M. Kjærum, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedumu lietā F-38/12 BP/FRA (Krājums-CDL, EU:F:2013:138), ar kuru tiek prasīts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. septembra spriedumu lietā F-38/12 BP/FRA (Krājums-CDL, EU:F:2013:138) tiktāl, ciktāl ar to tika noraidīta prasība par Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) 2012. gada 27. februāra vēstulē iekļauto lēmumu nepagarināt BP kā līgumdarbinieka darba līgumu;

               2)

               atcelt FRA 2012. gada 27. februāra vēstulē iekļauto lēmumu nepagarināt BP kā līgumdarbinieka darba līgumu;

               3)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               4)

               BP un FRA sedz savus gan saistībā ar tiesvedību Civildienesta tiesā, gan arī šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-397/09: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums ( Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd (Nodokļi — Direktīva 2003/49/EK — Kopīga nodokļu sistēma, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic saistītas sabiedrības, kuras ir no dažādām dalībvalstīm — Uzņēmējdarbības nodoklis — Nodokļa bāzes noteikšana)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/5

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Scheuten Solar Technology GmbH/Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

   (Lieta C-397/09) (1)

   (Nodokļi - Direktīva 2003/49/EK - Kopīga nodokļu sistēma, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic saistītas sabiedrības, kuras ir no dažādām dalībvalstīm - Uzņēmējdarbības nodoklis - Nodokļa bāzes noteikšana)
   2011/C 269/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Scheuten Solar Technology GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesfinanzhof — Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (OV L 157, 49. lpp.), 1. panta 1. punkta interpretācija — Aizdevuma procentu iekļaušana vai neiekļaušana nodokļu maksātājas sabiedrības ienākumā, kas apliekams ar uzņēmējdarbības nodokli

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs, 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā nav tāda valsts nodokļu tiesību norma, saskaņā ar kuru aizdevuma procenti, ko vienā dalībvalstī dibināta sabiedrība maksā citā dalībvalstī esošai saistītai sabiedrībai, tiek iekļauti uzņēmējdarbības nodokļa, kuru jāmaksā pirmajai sabiedrībai, bāzē.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta C-349/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. jūnijā iesniedza Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – T.KUP SAS/Belgische Staat

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/35

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 24. jūnijā iesniedza Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) – T.KUP SAS/Belgische Staat

   (Lieta C-349/16)
   (2016/C 335/47)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Nederlandstalige Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: T.KUP SAS

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regula Nr. 1294/2009 (1) nav spēkā attiecībā uz tādu importētāju kā pamatlietā aprakstīto pamatregulas (2) 17. panta 1. punkta pārkāpuma dēļ, jo Komisija, veicot pārbaudi, ir veikusi pārbaudi izlases veidā – turklāt pārbaudot tikai astoņus importētājus –, lai gan bija jāpārbauda pārskatāms 21 importētāja gadījums?

               2)

               Vai Regula Nr. 1294/2009 nav spēkā attiecībā uz tādu importētāju kā pamatlietā aprakstīto pamatregulas 11. panta 2. punkta trešās daļas pārkāpuma dēļ, jo Komisija iesniegtos pierādījumus, veicot pārbaudi, nav pietiekami ņēmusi vērā tādējādi, ka tā pārbaudi izlases veidā ir veikusi attiecībā uz pieciem lieliem importētājiem un tikai trīs maziem importētājiem un turklāt galvenokārt ir ņēmusi vērā piecu lielo importētāju sniegtās ziņas?

               3)

               Vai Regula Nr. 1294/2009 nav spēkā attiecībā uz tādu importētāju kā pamatlietā aprakstīto pamatregulas 2. un 3. panta un/vai pamatregulas 11. panta 2., 5. un 9. punkta pārkāpuma dēļ, jo Komisijai, veicot pārbaudi, nebija pieejama pietiekama informācija, lai varētu konstatēt, ka joprojām notiek dempinga imports un līdz ar to tiek nodarīts kaitējums?

               4)

               Vai Regula Nr. 1294/2009 nav spēkā attiecībā uz tādu importētāju kā pamatlietā aprakstīto pamatregulas 21. panta pārkāpuma dēļ, jo Komisija, veicot pārbaudi, pieprasa īpašu norāžu esamību par to, ka importētājs ar pagarināšanu tiek pārmērīgi apgrūtināts?

      (1)  Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regula (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (OV 2009, L 352, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996, L 56, 1. lpp.).


title: Lieta C-533/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. oktobrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Feliks Frisman/Finnair Oyj

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 13. oktobrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Feliks Frisman/Finnair Oyj

   (Lieta C-533/15)
   (2016/C 048/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Feliks Frisman

      Atbildētājs: Finnair Oyj

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “lietas, kas attiecas uz līgumiem” ietver arī prasību maksāt kompensāciju atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 7. pantam, kas tiek izvirzīta pret apkalpojošo gaisa pārvadātāju, kas nav attiecīgā pasažiera līgumpartneris?

               2)

               Ciktāl ir piemērojams Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punkts:
               Vai personu pārvadāšanas gadījumā maršrutā, kas sastāv no vairākiem lidojumiem bez vērā ņemamas uzturēšanās pārsēšanās lidostā, pirmās maršruta daļas izlidošanas vieta ir jāuzskata par izpildes vietu atbilstoši Regulas (EK) Nr. 44/2001 5. panta 1. punkta b) apakšpunktam arī tad, ja lidojumu veic dažādi gaisa pārvadātāji un prasība ir vērsta pret citu maršruta daļu, kurā ir noticis ievērojams nokavējums, apkalpojošo gaisa pārvadātāju?

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta F-1/05: Civildienesta tiesas (plēnums) 2006. gada 26. oktobra spriedums — Pia Landgren pret Eiropas Izglītības fondu (Pagaidu darbinieks — Līgums uz nenoteiktu laiku — Atlaišana — Nepietiekama profesionālā kompetence — Pienākums sniegt pamatojumu — Acīmredzama kļūda novērtējumā)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/64

         Civildienesta tiesas (plēnums) 2006. gada 26. oktobra spriedums — Pia Landgren pret Eiropas Izglītības fondu
   (Lieta F-1/05) (1)

   (Pagaidu darbinieks - Līgums uz nenoteiktu laiku - Atlaišana - Nepietiekama profesionālā kompetence - Pienākums sniegt pamatojumu - Acīmredzama kļūda novērtējumā)
   (2006/C 294/126)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pia Landgren, Turīna (Itālija) (pārstāvis — M.-A. Lucas)

      Atbildētājs: Eiropas Izglītības fonds (pārstāvji — M. Dunbar, direktors, kam palīdz G. Vandersanden, avocat)
   Priekšmets
   Pirmkārt, lēmuma par prasītājas atlaišanu atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Izglītības fonda 2004. gada 25. jūnija lēmumu par līguma uz nenoteiktu laiku laušanu ar Landgren kā pagaidu darbinieci;

               2)

               lietas dalībnieki trīs mēnešu laikā no šī sprieduma pasludināšanas brīža iesniedz Civildienesta tiesai vai nu naudas kompensācijas sakarā ar 2004. gada 25. jūnija lēmuma prettiesiskumu noteiktu apmēru, par ko lietas dalībnieki ir vienojušies, vai, šādas vienošanās neesamības gadījumā, savus prasījumus attiecībā uz šo apmēru, kas izteikti skaitļos;

               3)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005, 39. lpp. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar reģistrācijas numuru T-180/05 un tika nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu.


title: Lieta C-534/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. oktobrī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. oktobrī iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

   (Lieta C-534/11)
   2012/C 65/03
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Mehmet Arslan

      Atbildētājs: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1), 2. panta 1. punkts kopā ar preambulas 9. apsvērumu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nozīmē, ka šī direktīva nav piemērojama trešās valsts valstspiederīgajam, kurš ir lūdzis starptautisko aizsardzību Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīvas 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (2), izpratnē?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai ārvalstnieka aizturēšana, kas tiek veikta viņa atgriešanas nolūkā, ir jāpārtrauc, ja viņš lūdz starptautisku aizsardzību Direktīvas 2005/85/EK izpratnē un nav citu iemeslu viņa aizturēšanai?

      (1)  OV L 348, 98. lpp.

      (2)  OV L 326, 13. lpp.


title: Lieta C-482/17: Prasība, kas celta 2017. gada 9. augustā – Čehijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/4

         Prasība, kas celta 2017. gada 9. augustā – Čehijas Republika/Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-482/17)
   (2017/C 357/06)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Čehijas Republika (pārstāvji – M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments, Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 17. maija Direktīvu (ES) 2017/853, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli (1);

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, prasītāja lūdz Tiesai:

               —

               atcelt apstrīdētās direktīvas 1. panta 6. punktu, ciktāl ar to Direktīvā 91/477/EEK (2) ir iekļauts 5. panta 3. punkts un 6. panta 6. punkta otrā daļa;

               —

               atcelt apstrīdētās direktīvas 1. panta 7. punktu, ciktāl ar to Direktīvā 91/477/EEK ir iekļauts 7. panta 4.a punkts;

               —

               atcelt apstrīdētās direktīvas 1. panta 19. punktu, ciktāl:

                           —

                           ar to Direktīvas 91/477/EEK I pielikuma II daļas A kategorijā ir iekļauts 6., 7. un 8. punkts;

                           —

                           ar to ir grozīta Direktīvas 91/477/EEK I pielikuma II daļas B kategorija;

                           —

                           ar to Direktīvas 91/477/EEK I pielikuma II daļas C kategorijā ir iekļauts 6. punkts;

                           —

                           ar to ir grozīta Direktīvas 91/477/EEK I pielikuma III daļa;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam un Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pilnvaru piešķiršanas princips. Apstrīdētā direktīva esot pieņemta uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. panta pamata, kaut arī ar to netiekot īstenots mērķis novērst šķēršļus iekšējam tirgum, bet gan tikai mērķis novērst noziedzību un terorismu. Taču Savienības likumdevējam neesot pilnvaru noteikt saskaņošanas pasākumus šajā jomā.
   Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts samērīguma princips. Savienības likumdevējs neesot aplūkojis jautājumu par noteikto pasākumu samērīgumu un apzināti neesot ieguvis pietiekamu informāciju (piemēram, veicot seku novērtējumu), lai veiktu pienācīgu novērtējumu par šā principa ievērošanu. Šāda novērtējuma neveikšanas rezultātā Savienības likumdevējs esot noteicis acīmredzami nesamērīgus pasākumus, kas sastāv no tādu noteiktu veidu pusautomātisko ieroču aizlieguma, kuri Eiropas Savienībā netiek izmantoti terora aktu izdarīšanai, padarot stingrāku noteiktiem minimāli bīstamiem ieročiem (vēsturiskas replikas vai ieroči, attiecībā uz kuriem ir pierādīta to pastāvīga dezaktivēšana) piemērojamo regulējumu, kā arī ietekmējot noteiktu magazīnu glabāšanu.
   Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās noteiktības princips. No jauna noteiktās aizliegto ieroču kategorijas (A7 un A8), tapāt kā noteikums par aizliegumu glabāt vairāk magazīnu, nekā noteiktais maksimālais skaits, esot kopumā neskaidri no tiesiskās noteiktības skatupunkta, un tāpēc tie neļaujot attiecīgajām personām nepārprotami noskaidrot viņu tiesības un pienākumus. Turklāt Direktīvas 91/477/EEK 7. panta 4.a punkts, kas ir grozīts ar apstrīdēto direktīvu (tā sauktais “grandfathering clause”), faktiski liek dalībvalstīm pieņemt valsts tiesību aktus ar atpakaļejošu spēku.
   Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts nediskriminācijas princips. Direktīvas 91/477/EEK 6. panta 6. punkta otrajā daļā, kas grozīta ar apstrīdēto direktīvu, paredzētais izņēmums gan radot iespaidu par šķietami neitrālu pasākumu, taču faktiski tā piemērošanas nosacījumi esot paredzēti tādā veidā, lai tiem varētu atbilst tikai Šveices sistēma par ieroča paturēšanu pēc militārā dienesta pabeigšanas, un šajā saistībā tiem neesot nekāda objektīva attaisnojuma attiecībā uz apstrīdētās direktīvas mērķiem.

      (1)  OV 2017, L 137, 22. lpp.

      (2)  OV 1991, L 256, 51. lpp.


title: Lieta T-101/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. martā – Klausner Holz Niedersachsen/Komisija

text:
               25.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. martā – Klausner Holz Niedersachsen/Komisija
   (Lieta T-101/16)
   (2016/C 145/43)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Vācija) (pārstāvji – D. Reich, C. Hipp un T. Ilgner, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi LESD 108. pantu, to lasot kopā ar Padomes Regulas (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai, 15. panta 1. punktu, jo tā pēc prasītājas 2015. gada 13. novembra vēstules ir atturējusies saskaņā ar minētās regulas 4. pantu pieņemt augšminētajās tiesību normās paredzēto lēmumu par iepriekšējas izskatīšanas procedūru SA.37113 un SA.375009 izbeigšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus pat, ja Eiropas Komisijas pieņemta pasākuma dēļ tiesvedības laikā zustu prasības priekšmets.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, apgalvodama, ka Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 2015/1589 (1) 4. panta 2.–4. punktu saprātīgā termiņā neesot pieņēmusi lēmumu par iepriekšējas izskatīšanas procedūru izbeigšanu, lai gan tā saskaņā ar LESD 265. panta 2. punktu esot tikusi aicināta rīkoties.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-42/13: Vispārējās tiesas 2013. gada 19. novembra rīkojums — 1. garantovaná /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Kalcija karbīda un magnija, kas paredzēti tēraudrūpniecībai un gāzes ieguvei EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti, tirgus — Naudas sodi — Kavējuma nauda — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 19. novembra rīkojums — 1. garantovaná/Komisija
   (Lieta T-42/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Kalcija karbīda un magnija, kas paredzēti tēraudrūpniecībai un gāzes ieguvei EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti, tirgus - Naudas sodi - Kavējuma nauda - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2014/C 15/24
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji — sākotnēji M. Powell, solicitor, G. Forwood, barrister, M. Staroň un P. Hodál, advokāti, vēlāk — K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, un O. Geiss, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka, F. Dintilhac un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, kas, kā tiek apgalvots, ir Komisijas 2012. gada 21. decembra vēstulē (Lieta COMP/39.396 — Tēraudrūpniecībā [un gāzes ieguves rūpniecībā] izmantojamie reaģenti, kuru sastāvā ir kalcija karbīds un magnijs), kurā Komisija pieprasīja prasītājai samaksāt tai atlikušo naudas soda, kas tai tika uzlikts ar Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru, summu, kam pieskaitīta kavējuma nauda, vai iesniegt bankas garantiju par šo pašu summu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               1. garantovaná a.s. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta F-94/15: Prasība, kas celta 2015. gada 30. jūnijā – ZZ/EĀDD

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/83

         Prasība, kas celta 2015. gada 30. jūnijā – ZZ/EĀDD
   (Lieta F-94/15)
   (2015/C 294/101)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tika norādīta prasītāja sūdzība, kurā tika apstrīdēti EĀDD personāla komitejas vēlēšanu rezultāti

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2015. gada 23. aprīļa lēmumu, ar kuru tika apstiprinātas EĀDD personāla komitejas vēlēšanas, kuru rezultāts tika publicēts 2015. gada 17. martā;

               —

               piespriest EĀDD atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.