title: Lieta T-264/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — UTi Worldwide u.c./Komisija

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — UTi Worldwide u.c./Komisija
   (Lieta T-264/12)
   2012/C 235/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, British Virgin Islands), UTi Nederland BV (Schiphol, Nīderlande) un UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — P. Kirch, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt 1. un 2. pantu Komisijas 2012. gada 28. marta Lēmumā C(2012) 1959, galīgā redakcija, lietā COMP/39.462 — Tranzīts — ciktāl, tas attiecas uz prasītājiem;

               —

               pakārtoti, atcelt 2. pantu 2012. gada 28. marta lēmumā, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem, un attiecīgi atcelt vai samazināt naudas soda apmēru;

               —

               nodrošināt, lai Tiesas secinājumi un nolēmums attiecībā uz UTi Nederland un Uti UK būtu pilnībā piemērojams UTi Worldwide, Inc., kā mātessabiedrībai, kura nav iesaistīta to faktu, kuru rezultātā rodas lēmums, radīšanā, bet ir atbildīga par savu meitassabiedrību darbību saskaņā ar lēmuma noteikumiem; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus un katram no tiem ir trīs daļas.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek atbalstīts pirmais prasījums, norādot, ka prasītāji nav pārkāpuši LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu:

                           —

                           Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, iekļaujot prasītājus Automātiskās ziņošanas sistēmas (Automated Manifest System) (turpmāk tekstā — “AZS”) kartelī un atbilstoši nenovērtējot faktus un neveicot pilnīgu un precīzu savu pierādījumu izvērtēšanu, tā kā:

                                       —

                                       Komisija nepareizi analizē faktus, kas ietilpst tās pierādījumos;

                                       —

                                       lēmumā nepareizi ir noteikts asociācijā Freight Forward International (turpmāk tekstā — “FFI”) notikušo sarunu apmērs;

                                       —

                                          FFI biedri nevienojās par cenu vai cenu diapazonu;

                                       —

                                       prasītāji un citi tranzītaģenti selektīvi piemēroja AZS maksas, lai uzlabotu konkurenci;

                                       —

                                       Komisija nav ņēmusi vērā skaidrus pierādījumus tam, ka prasītāju dalība FFI nepierādīja, ka tie ir iesaistīti AZS maksu [noteikšanas] kartelī; un

                                       —

                                       Komisija neņem vērā skaidrus pierādījumus attiecībā uz to, ka prasītāji neatkarīgi nosaka savu AZS maksu, balstoties uz kravu gaisa pārvadātāju AZS maksām un citiem tirgus cenu faktoriem.

                           —

                           Komisija nav pierādījusi, ka prasītāji būtu piedalījušies jebkādās vienošanās, lai kropļotu konkurenci LESD 101. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta izpratnē, tā kā:

                                       —

                                       prasītāju klātbūtne sešās FFI sanāksmēs un konferences zvans neatbilst tiesiskajām prasībām, lai konstatētu LESD 101. panta pārkāpumu; un

                                       —

                                       lēmumā nav pierādījumu tam, ka prasītāji būtu piedalījušies kādās divpusējās vai daudzpusējās sarunās par AZS maksu ārpus FFI.

                           —

                           AZS maksai nebija “ievērojamas ietekmes” uz konkurenci, tā kā:

                                       —

                                       AZS maksa bija nenozīmīga kopējās sūtījuma maksas daļa; un

                                       —

                                       AZS maksa nenovēršami bija balstīta uz kravu gaisa pārvadātāju lēmumu noteikt maksu un tādējādi tai nebija vērā ņemamas ietekmes uz tirgu.

               2)

               Ar otro pamatu, tiek atbalstīta otrā prasījuma daļa, apgalvojot, ka ar Komisijas lēmumu par naudas sodu tiek pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 3. punkts, Komisijas noteiktās Pamatnostādnes par naudas soda piemērošanu (2) un samērīguma princips, kā arī tas ietver aprēķinu kļūdu:

                           —

                           Komisija nepareizi piemēro “smaguma” jēdzienu Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 3. punkta un Pamatnostādņu par naudas soda piemērošanu 19. un 20. panta izpratnē, tā kā:

                                       —

                                       prasītāji nekādā veidā aktīvi nepiedalījās varbūtējā pārkāpumā;

                                       —

                                       varbūtējais pārkāpums faktiski netika īstenots; un

                                       —

                                       nenotika prasītāju darbību nošķiršana attiecībā uz visu iesaistīto uzņēmumu vispārējo darbību;

                           —

                           Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, jo:

                                       —

                                       16 % likmes piemērošana nav samērīga, ņemot vērā tiesību aktus un lietas faktus;

                                       —

                                       aprēķini, kas balstīti uz visu kravu pārvadājumu pakalpojumu tirgu, ir nesamērīgi;

                                       —

                                       ilguma koeficienta piemērošana it nesamērīga; un

                                       —

                                       papildu summas ietveršana pamatsummā ir nesamērīga.

                           —

                           Naudas sods, ko Komisija piemērojusi UTi Worldwide, Inc., atsevišķi, kā mātessabiedrībai, ir mākslīgi un kļūdaini palielināts, izmantojot Komisijas aprēķinu formulu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-877/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Verschuur/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr.°1049/2001 — Dokuments attiecībā uz administratīvo procedūru par valsts atbalstu SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ko īstenojusi Nīderlande attiecībā uz uzņēmumu Starbucks — Piekļuves atteikums — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 18. maija rīkojums – Verschuur/Komisija
   (Lieta T-877/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr.o1049/2001 - Dokuments attiecībā uz administratīvo procedūru par valsts atbalstu SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), ko īstenojusi Nīderlande attiecībā uz uzņēmumu Starbucks - Piekļuves atteikums - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2017/C 249/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Steven Verschuur (Baarn, Nīderlande) (pārstāvis – P. Kreijger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz, A. Buchet un F. Clotuche-Duvieusart)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 3. oktobra Lēmumu C (2016) 6455 final, ar kuru ir noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi dokumentiem atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulai (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Steven Verschuur sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-197/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/3

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. aprīlī
   (Lieta C-197/04)
   (2004/C 168/06)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 30. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Kilian Gross, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               Vācijas Federatīvā Republika ar nodokļu likmes piemērošanu sasmalcinātai tabakai cigarešu tīšanai, kas tiek pārdotas ar nosaukumu “West Single Packs” ir pārkāpusi 4. panta 1. daļas b) apakšpunktu Padomes Direktīvā 95/59/EG (1) par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu un 2. panta 1. daļu Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvā 92/79/EWG (2) par nodokļu saskaņošanu cigaretēm.

               2.

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pēc Komisijas uzskatiem, runa ir par cigaretēm 4. panta 1. daļas b) apakšpunkta Padomes Direktīvā 95/59/EG izpratnē, kas Vācijas tirgū tiek pārdotas kā cigarešu rullīši ar apzīmējumu “West Single Packs”, kurus patērētājs bez rūpnieciskiem paņēmieniem var ielikt atsevišķi tirgotajās cigarešu papīra čaulītēs ar filtru un kuras attiecīgi arī ir jāapliek ar nodokli.
   Vācijas tiesības piemērojot nodokļu likmi sasmalcinātai tabakai cigarešu tīšanai uz “West Single Packs” pārkāpj 4. panta 1. daļu Padomes Direktīvā 95/59/EG un 2. panta 1. daļu Padomes Direktīvā 92/79/EWG.

      (1)  OV L 291, 40. lpp.

      (2)  OV L 316, 8. lpp.


title: Lieta T-290/15: Prasība, kas celta 2015. gada 31. maijā – Smarter Travel Media/ITSB (“SMARTER TRAVEL”)

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/33

         Prasība, kas celta 2015. gada 31. maijā – Smarter Travel Media/ITSB (“SMARTER TRAVEL”)
   (Lieta T-290/15)
   (2015/C 262/44)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Smarter Travel Media LLC (Bostona, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Olson, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “SMARTER TRAVEL” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 460 044

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas otrās padomes 2015. gada 20. marta lēmums lietā R 1986/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka preču zīmei nav atšķirtspējas;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, nepareizi piemērojot spriedumu lietā Bild;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā, ka preču zīme ietver atsevišķi reģistrējamu elementu;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, neņemot vērā, ka tā pati preču zīme ar citu logo tikusi reģistrēta būtībā attiecībā uz tiem pašiem pakalpojumiem un ka jaunā izmantošana ir tikai modernizācija;

               —

               Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, neveicot visaptverošu vērtējumu.


title: Lieta T-261/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra rīkojums – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon /Komisija Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Konkurences aizsardzības komisijas institucionālās jaudas stiprināšana Serbijā — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               27.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 380/12

         Vispārējās tiesas 2014. gada 3. septembra rīkojums – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon/Komisija
   (Lieta T-261/12) (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Konkurences aizsardzības komisijas institucionālās jaudas stiprināšana Serbijā - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2014/C 380/15
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Grieķija) (pārstāvis – A. Krystallidis, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher un P. van Nuffel)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai esot nodarīti ar Eiropas Savienības delegācijas Serbijas Republikā lēmumu, ar kuru atcelts lēmums piešķirt prasītājai tiesības slēgt līgumu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā EuropeAid/131427/C/SER/RS attiecībā uz Konkurences aizsardzības komisijas institucionālās jaudas stiprināšanu Serbijā (OV 2011/S 147-243259)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-340/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. februāra spriedums ( Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – bpost SA / Institut belge des services postaux et des télécommunications ( IBPT ) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pasta pakalpojumi — Direktīva 97/67/EK — 12. pants — Universālā pakalpojuma sniedzējs — Apjoma atlaides — Piemērošana pasta sūtījumu starpniekiem — Nediskriminācijas pienākums

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/4

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. februāra spriedums (Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – bpost SA/Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Lieta C-340/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pasta pakalpojumi - Direktīva 97/67/EK - 12. pants - Universālā pakalpojuma sniedzējs - Apjoma atlaides - Piemērošana pasta sūtījumu starpniekiem - Nediskriminācijas pienākums)
   (2015/C 118/05)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: bpost SA

      Atbildētājs: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Rezolutīvā daļa:

   Tarifu nediskriminācijas princips, kas ir paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīvu 2008/6/EK, 12. pantā, ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu apjoma atlaides uz katru sūtītāju sistēmu, kāda ir aplūkota pamatlietā.

      (1)  OV C 233, 10.8.2013.


title: Lieta C-505/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 un T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.c./Komisija 2011. gada 30. septembrī iesniedza ThyssenKrupp Elevator AG

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 un T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.c./Komisija 2011. gada 30. septembrī iesniedza ThyssenKrupp Elevator AG

   (Lieta C-505/11 P)
   2011/C 347/33
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: ThyssenKrupp Elevator AG (pārstāvis — T. Klose, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 13. jūlija spriedumu apvienotajās lietās T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 un T-154/07 ThyssenKrupp Liften Ascenseurs u.c./Eiropas Komisija tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīta prasība un ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               pakārtoti, vēl vairāk samērīgi samazināt apstrīdētā Eiropas Komisijas 2007. gada 21. februāra lēmuma 2. pantā apelācijas sūdzības iesniedzējai piemēroto naudas sodu;

               —

               pakārtoti tam, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā apelācijas sūdzībā apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda uz Komisijas kompetences neesamību, būtisku formas prasību pārkāpumu, EK līguma un attiecīgi Līguma par ES darbību pārkāpumu un šo līgumu īstenošanā piemērojamo tiesību normu pārkāpumu, kā arī pilnvaru nepareizu izmantošanu un pamattiesību pārkāpumiem, kopā izvirzot sešus pamatus.
   Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini apstiprinājusi Komisijas kompetenci attiecībā uz procedūras īstenošanu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējai tiesai esot bijis pienākums atcelt Komisijas lēmumu LESD 101. panta (bijušā EKL 81. panta) nepiemērojamības dēļ, jo vietējiem pārkāpumiem nav starpvalstu nozīmes. Pat ja Vispārējā tiesa atzīstot, ka LESD 101. pants ir piemērojams, tai esot bijis jāievēro, ka Komisijas kompetence katrā ziņā ir pretrunā ar Regulu 1/2003 (1) izveidotajai paralēlo pilnvaru sistēmai pēc EKT paziņojuma. Visbeidzot, Vispārējā tiesa neesot atzinusi, ka, Komisijai novēloti sākot procedūru, esot pārkāptas pamattiesībās aizsargātais precizitātes un likumības princips saistībā ar sodiem.
   Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot atzinusi, ka ir pārkāpts princips ne bis in idem, jo Komisija neesot ņēmusi vērā valsts konkurences iestāžu amnestijas lēmumus par labu apelācijas sūdzības iesniedzējai, kas pieņemti pirms procedūras sākšanas.
   Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini apstiprinājusi Komisijas lēmumu apelācijas sūdzības iesniedzēju saukt pie solidārās atbildības kopā ar tās meitassabiedrībām. Neesot apstrīdēts tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja pati nav piedalījusies pārkāpumos. Vainošana citas personas rīcībā, pamatojoties uz kļūdaino premisu par ekonomiskās vienības atbildību, ir pretrunā sodu [izpildes] tiesībās paredzētajam personiskās atbildības principam, principam in dubio pro reo un tiesībām uz taisnīgu tiesu.
   Ceturtkārt, Vispārējā tiesa kļūdaini neesot atzinusi, ka ar apstiprinājumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas saukšanu pie solidārās atbildības esot pārkāpts personiskās atbildības princips. Pakārtoti, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini apstiprinājusi Komisijas lēmumu attiecībā uz neesošajām atbildības kvotām iekšējās attiecībās un šajā ziņā spriedumam neesot pamatojuma.
   Piektkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja iebilst, ka Vispārējā tiesa spriedumā neesot ievērojusi tai likumīgi noteikto visaptverošo pienākumu veikt pārbaudi, jo Vispārējā tiesa esot nepietiekami pārbaudījusi to, vai Komisija nav nesamērīgi noteikusi sākumsummu, preventīvo reizināšanas koeficientu, un par vienlaicīgiem pārkāpumiem vairākkārtēji piemērojusi naudas sodu, kā arī nav izvērtējusi apelācijas sūdzības iesniedzējas sadarbību, un tādējādi Vispārējā tiesa esot pārkāpusi pamattiesības uz taisnīgu tiesu un tajā ietverto tiesību aizsardzības garantiju. Katrā ziņā minētajā spriedumā neesot pietiekama pamatojuma tiktāl, ciktāl tajā, atkāpjoties no Komisijas lēmumu pieņemšanas prakses, esot apstiprināta vairākkārtēja naudas soda piemērošana.
   Sestkārt, ir izvirzīts iebildums par samērīguma principa un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu attiecībā uz sākumsummas noteikšanu saistībā ar pārkāpumu, kas attiecas uz Vāciju, jo, nosakot sākumsummu, esot ņemts vērā negūtais apgrozījums, lai gan to nepieļauj primāri apsvērumi. Vispārējā tiesa šajā ziņā attiecībā pret Schindler esot atbilstoši sniegusi atšķirīgu pamatojumu, bet prettiesiski neesot šo atšķirību ievērojusi attiecībā pret apelācijas sūdzības iesniedzēju.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-377/03: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienu pašu resursi — Nepārbaudītas TIR karnetes — Atbilstošo pašu resursu neizmaksāšana vai novēlota izmaksāšana)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/2

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 5. oktobrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-377/03) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienu pašu resursi - Nepārbaudītas TIR karnetes - Atbilstošo pašu resursu neizmaksāšana vai novēlota izmaksāšana)
   (2006/C 294/03)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Džolito [C. Giolito] un G. Vilmss [G. Wilms])

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — E. Dominkovica [E. Dominkovits], A. Goldmans [A. Goldman] un M. Vimmers [M. Wimmer], B. van de Valle de Gelke [B. van de Walle de Ghelcke], avocat)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 6., 9., 10. un 11. pants — Pašu resursu neizmaksāšana vai novēlota izmaksāšana Komisijai — Iegrāmatošanas noteikumu neievērošana — Noteiktu tranzīta dokumentu (TIR karnešu) procedūras nelikumīga pabeigšana, ko veikušas Beļģijas muitas iestādes
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neiegrāmatojot vai novēloti iegrāmatojot pašu resursus, kas izriet no TIR karnetēm, kuru procedūra nav likumīgi pabeigta, kā arī ierakstot tos B kontos, nevis — kā tas bija jādara — A kontos, kā rezultātā attiecīgie pašu resursi netika termiņā nodoti Eiropas Kopienu Komisijai,

                           —

                           atsakoties maksāt ar Eiropas Kopienu Komisijai maksājamām summām saistītos nokavējuma procentus,

                           —

                           Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 6., 9., 10. un 11. pants Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu un kura ar 2000. gada 31. maiju ir atcēlusi un aizstājusi Padomes 1989. gada 29. maija Regulu (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu un kuras mērķis ir tāds pats;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 264, 01.11.2003.


title: Lieta T-15/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 25. marta rīkojums — Noko Ngele/Komisija u.c. (Ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība, kas daļēji celta tiesā, kurai nav kompetences — Daļēji nepieņemama prasība — Cēloņsakarības neesamība — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota — Vispārējās tiesas Reglamenta 111. un 114. pants)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/20

         Vispārējās tiesas 2011. gada 25. marta rīkojums — Noko Ngele/Komisija u.c.
   (Lieta T-15/10) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Prasība, kas daļēji celta tiesā, kurai nav kompetences - Daļēji nepieņemama prasība - Cēloņsakarības neesamība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota - Vispārējās tiesas Reglamenta 111. un 114. pants)
   2011/C 152/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mariyus Noko Ngele (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — F. Sabakunzi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — A. Bordes), AT (Brisele, Beļģija), AU (Brisele), AV (Brisele) un AW (Brisele)

      Priekšmets

   Prasība atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājam esot nodarīti tāpēc, ka nav iespējams atgūt parādu un atlīdzināt kaitējumu, kas prasītājam esot radies sakarā ar to, ka Beļģijā pret viņu tika ierosināts kriminālprocess

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā celtu pret AT, AU, AV un AW tiesā, kurai nav kompetences to izskatīt;

               2)

               noraidīt Mariyus Noko Ngele k-ga prasījumu daļu, ar kuriem lūgts, lai Vispārējā tiesa nospriestu, ka Uzņēmumu attīstības centrs (UAC) nekad nav aizstājis Rūpniecības attīstības centru (RAC) un UAC juridiski nepastāv un nav juridiska persona Beļģijā, kā celtu tiesā, kurai nav kompetences to izskatīt;

               3)

               noraidīt kā nepieņemamu Noko Ngele k-ga lūgumu, lai Vispārējā tiesa uzdotu šī sprieduma izpildi;

               4)

               pārējā daļā prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               5)

               Noko Ngele k-gs atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta C-554/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Z. Zh. , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. oktobrī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Z. Zh., otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   (Lieta C-554/13)
   2014/C 9/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Z. Zh.

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

   &

      Prasītājs: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Otrs lietas dalībnieks: I. O.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai trešās valsts valstspiederīgais, kurš nelikumīgi uzturas dalībvalsts teritorijā, apdraud sabiedrisko kārtību Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/115/EEK par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 98. lpp., turpmāk tekstā — “Atgriešanas direktīva”), 7. panta 4. punkta izpratnē tādēļ vien, ka tiek turēts aizdomās par noziedzīga nodarījuma izdarīšanu atbilstīgi valsts tiesiskajam regulējumam, vai [tomēr] tiek prasīts, ka krimināllietu tiesnesis ir viņu notiesājis par šo darbību, un, pēdējā gadījumā, vai šai notiesāšanai ir jābūt galīgai?

               2)

               Vai, novērtējot, vai trešās valsts valstspiederīgais, kurš uzturas dalībvalsts teritorijā nelikumīgi, apdraud sabiedrisko kārtību Atgriešanas direktīvas 7. panta 4. punkta izpratnē, papildus aizdomām vai notiesāšanai nozīme ir tādiem citiem lietas faktiem vai apstākļiem kā valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā noziedzīgā nodarījuma nopietnība un veids, pagājušais laiks un attiecīgās personas nodoms?

               3)

               Vai lietas fakti un apstākļi, kas ir būtiski 2. jautājumā paredzētajā novērtējumā, ir svarīgi attiecībā uz Atgriešanas direktīvas 7. panta 4. punktā paredzēto iespēju, ja attiecīgā persona apdraud sabiedrisko kārtību šī panta punkta izpratnē, izvēlēties, pirmkārt, nenoteikt laiku posmu [termiņu] brīvprātīgai izceļošanai un, otrkārt, noteikt brīvprātīgai izceļošanai laika posmu [termiņu], kas ir īsāks par septiņām dienām?


title: Lieta T-345/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūlija spriedums – Construcción, Promociones e Instalaciones /ITSB – Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales  ( “CPI COPISA INDUSTRIAL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CPI COPISA INDUSTRIAL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Spānijas grafiska preču zīme “Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a.” un agrāks komercnosaukums “Construcción, Promociones e Instalaciones, S. A.-C.P.I.”  — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts — Agrākas preču zīmes faktiskās izmantošanas pierādījumu neesamība — Agrāka komercnosaukuma izmantošanas komercdarbībā pierādījumu neesamība

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/36

         Vispārējās tiesas 2014. gada 4. jūlija spriedums – Construcción, Promociones e Instalaciones/ITSB – Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (“CPI COPISA INDUSTRIAL”)
   (Lieta T-345/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CPI COPISA INDUSTRIAL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Spānijas grafiska preču zīme “Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a.” un agrāks komercnosaukums “Construcción, Promociones e Instalaciones, S. A.-C.P.I.” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts - Agrākas preču zīmes faktiskās izmantošanas pierādījumu neesamība - Agrāka komercnosaukuma izmantošanas komercdarbībā pierādījumu neesamība)
   2014/C 282/46
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Construcción, Promociones e Instalaciones, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – E. Seijo Veiguela un J. L. Rivas Zurdo, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvis – T. González Martínez, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 10. aprīļa lēmumu lietā R 1935/2012–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Construcción, Promociones e Instalaciones, SA un Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Construcción, Promociones e Instalaciones, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 24.8.2013.


title: Lieta T-501/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Fami-Cuatro de Inversiones /Komisija

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. jūlijā – Fami-Cuatro de Inversiones/Komisija
   (Lieta T-501/14)
   2014/C 282/70
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fami-Cuatro de Inversiones, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – J. De Juan Casadevall, abogado)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti, gadījumā, ja SFLS tiek atzīts par valsts atbalstu, tā atgūšanu pieprasīt tikai līdz datumam, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts lēmums par oficiālas izmeklēšanas procedūras uzsākšanu, proti, 2011. gada 21. septembrim, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-500/14 Derivados del Flúor/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta T-35/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. janvārī — Meta Group /Eiropas Komisija

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. janvārī — Meta Group/Eiropas Komisija
   (Lieta T-35/13)
   2013/C 79/49
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meta Group Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Bartolini, V. Colcelli un A. Formica, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Eiropas Komisijas Ģenerāldirektorāta Budget Execution (general budget and EDF) 2012. gada 12. novembra paziņojums (references numurs 1328694) par “Samaksu, veicot Komisijas prasījumu un parādu ieskaitu”, ar kuru Komisija informēja, ka tā ir veikusi prasījuma, kas saistībā ar līgumu “Take-it-up” (Nr. 245637) Meta Group pastāvēja attiecībā pret Komisiju EUR 69 061,89 apmērā, ieskaitu ar atbilstošo parādu, kas norādīts paziņojumā par parādu Nr. 32412078833;

               —

               Eiropas Komisijas Ģenerāldirektorāta Budget Execution (general budget and EDF) 2012. gada 21. novembra paziņojums (references numurs 1380282) par prasījuma, kas saistībā ar līgumu “BCreative” (Nr. 245599) Meta Group pastāvēja attiecībā pret Komisiju EUR 16 772,36 apmērā, ieskaitu ar atbilstošo parādu, kas norādīts paziņojumā par parādu Nr. 32412078833;

               —

               Eiropas Komisijas Ģenerāldirektorāta Budget Execution (general budget and EDF) 2012. gada 21. novembra paziņojums (references numurs 1380323) par prasījuma, kas saistībā ar līgumu “BCreative”Meta Group pastāvēja attiecībā pret Komisiju EUR 16 772,36 apmērā, ieskaitu ar atbilstošo parādu;

               —

               Eiropas Komisijas Ģenerāldirektorāta Budget Execution (general budget and EDF) 2012. gada 22. novembra paziņojums (references numurs 1387638) par prasījuma, kas saistībā ar līgumiem “Take-it-up” (Nr. 245637) un “Ecolink +” (Nr. 256224) Meta Group pastāvēja attiecībā pret Komisiju EUR 209 180,92 apmērā, ieskaitu ar atbilstošo parādu, kas norādīts paziņojumā par parādu Nr. 32412078833;

         un līdz ar to:

               —

               piespriest iestādei samaksāt prasītājai EUR 424 787 kopā ar kavējuma procentiem;

               —

               piespriest iestādei atlīdzināt kaitējumu, kas vēlāk ir radies prasītājai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi lietā T-34/13 izvirzītajiem.


title: Lieta C-55/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, dalībvalstis, kas iestājušās lietā: Nīderlandes Karaliste, Čehijas Republika, Vācijas Federālā Republika, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Igaunijas Republika

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 18. decembra rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, dalībvalstis, kas iestājušās lietā: Nīderlandes Karaliste, Čehijas Republika, Vācijas Federālā Republika, Somijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Igaunijas Republika
   (Lieta C-55/13) (1)

   2014/C 102/40
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta F-91/05: Civildienesta tiesa (pirmā palāta)  2006. gada 31. maija  rīkojums —  Frankin  u.c. pret Komisiju (Pensija — Beļģijā iegūto pensijas tiesību pārcelšana — Prasītāju pieteikumu sniegt palīdzību noraidīšana)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/34

         Civildienesta tiesa (pirmā palāta) 2006. gada 31. maija rīkojums — Frankin u.c. pret Komisiju
   (Lieta F-91/05) (1)

   (Pensija - Beļģijā iegūto pensijas tiesību pārcelšana - Prasītāju pieteikumu sniegt palīdzību noraidīšana)
   (2006/C 165/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jacques Frankin, Soree (Beļģija) un citi (pārstāvis — F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un L. Lozano Palacios)
   Priekšmets
   Pirmkārt, atcelt Komisijas netiešo atteikumu sniegt palīdzību prasītājiem, piemērojot Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 24. pantu, un, otrkārt, atlīdzināt šī atteikuma rezultātā prasītājiem nodarīto kaitējumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 315, 10.12.2005. (lieta sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar Nr. T-359/05 un ar 15.12.2005. rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai)


title: Lieta T-238/08: Prasība, kas celta 2008. gada 19. jūnijā — Komisija/ Commune de Valbonne

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/50

         Prasība, kas celta 2008. gada 19. jūnijā — Komisija/Commune de Valbonne

   (Lieta T-238/08)
   (2008/C 223/88)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Escobar Guerrero, pārstāvis, un E. Bouttier, advokāts)

      Atbildētāja: Commune de Valbonne

   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Commune de Valbonne, kuru pārstāv tās pašreizējais mērs, samaksāt prasītājai summu EUR 18 619,38 apmērā, kas ietver pamata summu EUR 14 261,29 apmērā un nokavējuma procentus EUR 4 358,09 apmērā par laiku līdz 2008. gada 31. maijam;

               —

               piespriest Commune de Valbonne atlīdzināt summu EUR 5 000 apmērā, lai segtu izdevumus, kas prasītājai radās, atgūstot savu parādu;

               —

               piespriest Commune de Valbonne atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Par 1998. un 1999. gadu Komisija ar Valbonas [Valbonne] pašvaldību Francijā, Fermo [Fermo] pašvaldību Itālijā un Eiropas ekonomisko interešu grupu ARCHI-MED noslēdza pētniecības un apmācību līgumu attiecībā uz savstarpējās izglītības projektu “VALASPI MM 1027”starp Valbonas pilsētu un Di Askoli Pičeno [Di Ascoli Piceno] provinci.
   Pašvaldības un ARCHI-MED cita starpā apņēmās Komisijai iesniegt gala ziņojumu. Tā kā šis ziņojums Komisijai pēc oficiālā brīdinājuma netika iesniegts, Komisija secināja, ka līgumslēdzējas puses nav izpildījušas savus pienākumus, ko tām uzliek līgums, un lauza to, prasot atmaksāt daļu no Komisijas samaksātā avansa, kā arī noilguma procentus.
   Ņemot vērā ARCHI-MED maksātnespēju, Komisija lūdz piespriest atbildētājai samaksāt summas, jo līgumslēdzējas puses par līguma izpildi atbild kopīgi un solidāri.


title: Lieta T-33/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Bastos Viegas /ITSB — Fabre Médicament ( OPDREX )

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/31

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. janvārī — Bastos Viegas/ITSB — Fabre Médicament (“OPDREX”)
   (Lieta T-33/08)
   (2008/C 79/60)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bastos Viegas, AS, Penafiel (Portugāle) (pārstāvji — G. Marín Raigal un P. López Ronda, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Pierre Fabre Médicament, S.A., Boulogne (Francija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 14. novembra lēmumu lietā R 1238/2006-4, noraidot Pierre Fabre iebildumus, pieņemot Kopienas (grafiskās) preču zīmes Nr. 2 429 249 “OPDREX” reģistrācijas pieteikumu un piespriežot iebildumu iesniedzējai atlīdzināt izdevumus abās instancēs;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus pašai un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “OPDREX” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 429 249 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. un 10. klasē, un pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Pierre Fabre Médicament, SA

      Iebildumu procesā pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “OPTREX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē (farmaceitiski izstrādājumi)

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus attiecībā uz noteiktām precēm, kas ietilpst 5. un 10. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to noraida Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz “ķirurģijas aparātiem un instrumentiem”, kas ietilpst 10. klasē

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta T-155/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. aprīlī – CFA Institute/EUIPO – Bloss un citi (“CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE”)

text:
               13.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/59

      Prasība, kas celta 2016. gada 6. aprīlī – CFA Institute/EUIPO – Bloss un citi (“CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE”)
      (Lieta T-155/16)
      (2016/C 211/73)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Rohlfing un G. Engels, lawyers)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Michael Bloss (Nürtingen, Vācija), Dietmar Ernst (Nürtingen), Joachim Häcker (Nürtingen)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki

         Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 569 765

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 21. janvāra lēmums lietā R 454/2015–2

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  apmierināt prasītājas iebildumus pret pārējo procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieku iesniegto preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 9 569 765;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, vai

                  —

                  gadījumā, ja pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki iestāsies lietā, piespriest tiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas prasītājai ir radušās gan apelācijas procesā EUIPO, gan arī tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-76/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — ASPLA /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecisko plastmasas maisu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta 1. punkta pārkāpums — Apmaiņa ar individualizētu informāciju — Cenu un tirdzniecības kvotu noteikšana attiecībā uz ģeogrāfiskajām zonām — Klientu sadale — Saskaņota piedāvājumu iesniegšana uzaicinājumos iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Vienots un turpināts pārkāpums — Darbību, par kurām tiek uzlikts sods, apjoms — Preces tirgus un ģeogrāfiskā tirgus noteikšana — Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi — Atbildību pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi — 10 % no apgrozījuma robeža)

text:
               7.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/11

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. novembra spriedums — ASPLA/Komisija
   (Lieta T-76/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecisko plastmasas maisu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta 1. punkta pārkāpums - Apmaiņa ar individualizētu informāciju - Cenu un tirdzniecības kvotu noteikšana attiecībā uz ģeogrāfiskajām zonām - Klientu sadale - Saskaņota piedāvājumu iesniegšana uzaicinājumos iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Vienots un turpināts pārkāpums - Darbību, par kurām tiek uzlikts sods, apjoms - Preces tirgus un ģeogrāfiskā tirgus noteikšana - Pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principi - Atbildību pastiprinoši un mīkstinoši apstākļi - 10 % no apgrozījuma robeža)
   2012/C 6/16
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Plasticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Spānija) (pārstāvji — sakotnēji E. Garayar Gutiérrez un A. García Castillo, pēc tam E. Garayar Gutiérrez, M. Troncoso Ferrer un C. Ruixó Claramunt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — F. Castillo de la Torre)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 30. novembra Lēmumu C(2005) 4634, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F/38.354 — Rūpnieciskie maisi) par aizliegtu vienošanos rūpniecisko plastmasas maisu nozarē, kā arī pakārtoti — samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Plasticos Españoles, SA (ASPLA) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 06.05.2006.


title: Lieta T-486/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. decembrī — Polija/Komisija

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/34

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. decembrī — Polija/Komisija
   (Lieta T-486/09)
   2010/C 51/66
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Szpunar)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Komisijas 2009. gada 24. septembra Lēmumu 2009/721/EK (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 7044), ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (1), atzīt par spēka neesošu tiktāl, ciktāl ar to no Kopienas finansējuma ir izslēgta summa PLN 47 152 775 apmērā, kuru ir izdevusi Polijas Republikas akreditētā maksājumu aģentūra;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apstrīdētajā lēmumā ir paredzēta finanšu korekcija 5 % apmērā par 2005. gadā lauku attīstības plāna ietvaros lauksaimniecības darbību atbalstam reģionos ar neizdevīgu novietojumu un agrovides projektu atbalstam izdotajiem līdzekļiem. Korekcijas pamats bija iespējamās kļūdas attiecībā uz kontrolpārbaudēm šķērskontroļu veidā sakarā ar labas lauksaimniecības prakses principu ievērošanu parastajā nozīmē, sankciju sistēmu, ziņojumiem par pārbaudēm uz vietas un visu ar agrovides pasākumiem saistīto pienākumu kontroļu saistību.
   Prasītāja apšauba apgalvoto kļūdu esamību un attiecībā uz apstrīdēto lēmumu izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, tā izvirza Regulas Nr. 1258/1999 (2) 7. panta 4. punkta 1) apakšpunkta un Regulas Nr. 1290/2005 (3) 31. panta 1. punkta, kā arī Dokumentā VI/5330/97 paredzēto pamatnostādņu pārkāpumu, jo finanšu korekcija esot veikta, pamatojoties uz kļūdainu lietas faktisko apstākļu konstatējumu un tiesību interpretāciju. Neviena no apgalvotajām kļūdām, kuras esot bijušas pamats finanšu korekcijai, neesot patiešām pieļauta, un ar apstrīdēto lēmumu no Kopienas finansējuma izslēgtie izdevumi esot veikti atbilstoši Kopienas tiesiskajam regulējumam.
   Pirmā prasības pamata ietvaros prasītāja norāda, ka ziņojumi par kontrolēm uz vietas atbilstoši Regulas Nr. 796/2004 (4) 28. pantam atspoguļoja visu labas lauksaimniecības prakses principu kontroli parastajā nozīmē, tostarp kontroles saistībā ar ikgadējās maksimālās robežas attiecībā uz mēslošanu ar dabīgiem mēslošanas līdzekļiem ievērošanu. Administratīvās šķērskontroles, pamatojoties uz dzīvnieku marķēšanas un reģistrācijas sistēmu, nav veiktas tikai tādēļ, ka šī sistēma kā atskaites punkts šķērskontrolēm esot bijis nelietderīgs un šķērskontroļu veikšana, pamatojoties uz šo sistēmu, līdz ar to saskaņā ar Regulas Nr. 817/2004 (5) 68. pantu nav bijusi vajadzīga. Sankciju par labas lauksaimniecības prakses principu pārkāpumiem sistēma parastajā nozīmē esot pilnā apmērā spēkā, situācijai pirmajā lauku attīstības plāna īstenošanas gadā atbilstoša un pat stingrāka nekā šobrīd spēkā esošā Kopienas sankciju sistēma, un līdz ar to esot neierobežoti piemērojams Regulas Nr. 817/2004 73. pants. Kontroļu uz vietas visaptverošais raksturs esot nodrošināts pat augstākā līmenī, nekā tas ir prasīts Regulas Nr. 817/2004 69. panta 3) punktā.
   Otrkārt, prasītāja izvirza pārkāpumus pret Regulas Nr. 1258/1999 7. panta 4. punkta 4) apakšpunktu un Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punktu, Dokumentā VI/5330/97 paredzētajām pamatnostādnēm, kā arī samērīguma principu, jo vienotas likmes korekcija, pamatojoties uz zaudējumu risku Kopienu budžetā, ir ārkārtīgi pārspīlēta. Neviena no apgalvotajām kļūdām, kuras bija pamats korekcijai, nebūtu varējusi izraisīt finanšu zaudējumus Kopienai, katrā ziņā šāds iespējamo finanšu zaudējumu risks esot bijis ļoti neliels un esot attiecies uz summu, kas ir daudz mazāka par to, kas izslēgta no Kopienas finansējuma ar apstrīdēto lēmumu.
   Treškārt, prasītāja izvirza pārkāpumu pret Līguma par Eiropas Savienības darbību 296. panta 2. punktu, jo apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots. Komisija neesot izskaidrojusi būtisko grozījumu apgalvoto kļūdu lokā iemeslus un tādējādi tā nav devusi iespēju Polijas iestādēm noskaidrot šos iemeslus.

      (1)  OV L 257, 28. lpp.

      (2)  Padomes 1999. gada 17. maijs Regula (EK) Nr. 1258/1999 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 160, 10. lpp).

      (3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (4)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).

      (5)  Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 153, 31. lpp., kurā labojumi izdarīti OV 2004, L 231, 24. lpp.).


title: Lietas C-153/05 izslēgšana no reģistra

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/27

         Lietas C-153/05 (1) izslēgšana no reģistra
   (2006/C 36/57)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 11. oktobrī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-153/05 Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas republika.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta C-77/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 6. marta rīkojums ( Tribunal d'instance de Quimper (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CA Consumer Finance / Francine Crouan, dzimusi Weber , Tual Crouan

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/23

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 6. marta rīkojums (Tribunal d'instance de Quimper (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CA Consumer Finance/Francine Crouan, dzimusi Weber, Tual Crouan

   (Lieta C-77/13) (1)

   2014/C 184/35
   Tiesvedības valoda – franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013.


title: Lieta C-241/11: Tiesas (virspalāta) 2013. gada 25. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/41/EK — Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbība un uzraudzība — Daļēja netransponēšana noteiktajā termiņā — Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde — Neizpilde — LESD 260. panta 2. punkts — Finansiālas sankcijas — Naudas sods)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/6

         Tiesas (virspalāta) 2013. gada 25. jūnija spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-241/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/41/EK - Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbība un uzraudzība - Daļēja netransponēšana noteiktajā termiņā - Tiesas spriedums, ar kuru konstatēta pienākumu neizpilde - Neizpilde - LESD 260. panta 2. punkts - Finansiālas sankcijas - Naudas sods)
   2013/C 225/08
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — Z. Malůšková, N. Yerrell un K.-Ph. Wojcik)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek un J. Očková)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — LESD 260. pants — Tiesas 2010. gada 14. janvāra sprieduma lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/41/EK par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību (OV L 235, 10. lpp.) prasības — Soda naudas un kavējuma naudas piemērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               datumā, kurā beidzās brīdinājuma vēstulē, ko Eiropas Komisija bija nosūtījusi Čehijas Republikai saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu, noteiktais termiņš, neveicot visus pasākumus saistībā ar 2010. gada 14. janvāra sprieduma lietā C-343/08 Komisija/Čehijas Republika izpildi, Čehijas Republika nav izpildījusi LESD 260. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               piespriest Čehijas Republikai samaksāt Eiropas Komisijai naudas sodu EUR 250 000 apmērā, ieskaitot to kontā “Eiropas Savienības pašu resursi”;

               3)

               Čehijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 232, 6.8.2011.


title: Lieta C-303/06: Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums ( Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — S. Coleman / Attridge Law , Steve Law (Sociālā politika — Direktīva 2000/78/EK — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — 1. pants, 2. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Tieša diskriminācija invaliditātes dēļ — Aizskaršana invaliditātes dēļ — Darba ņēmēja, kurš pats nav invalīds, bet kura bērns ir invalīds, atlaišana — Iekļaušana — Pierādīšanas pienākums)

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/6

         Tiesas (virspalāta) 2008. gada 17. jūlija spriedums (Employment Tribunal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — S. Coleman/Attridge Law, Steve Law

   (Lieta C-303/06) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - 1. pants, 2. panta 1. punkts, 2. punkta a) apakšpunkts un 3. punkts, kā arī 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Tieša diskriminācija invaliditātes dēļ - Aizskaršana invaliditātes dēļ - Darba ņēmēja, kurš pats nav invalīds, bet kura bērns ir invalīds, atlaišana - Iekļaušana - Pierādīšanas pienākums)
   (2008/C 223/08)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   Employment Tribunal
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: S. Coleman

      Atbildētāji: Attridge Law, Steve Law

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Employment Tribunal — Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.) 1. panta un 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 3. punkta interpretācija — Invaliditātes jēdziena piemērošanas joma — Iespēja to attiecināt uz personu, kas ir cieši saistīta ar invalīdu un kas ir tikusi diskriminēta šīs saistības dēļ — Darba ņēmējs, kurš viens pats audzina bērnu invalīdu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, un it īpaši tās 1. pants un 2. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos paredzētais tiešas diskriminācijas aizliegums attiecas ne tikai uz personām, kas pašas ir invalīdi. Ja darba devējs pret darba ņēmēju, kurš pats nav invalīds, izturas mazāk labvēlīgi nekā viņš salīdzināmā situācijā izturas, ir izturējies vai izturētos pret citu darba ņēmēju un ir pierādīts, ka šīs nelabvēlīgās attieksmes pret šo darba ņēmēju iemesls ir viņa bērna, kuram šis darba ņēmējs sniedz viņam nepieciešamo pamataprūpi, invaliditāte, šāda attieksme ir pretrunā minētā 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā nostiprinātajam tiešas diskriminācijas aizliegumam;

               2)

               Direktīva 2000/78 un it īpaši tās 1. pants un 2. panta 1. un 3. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tajos paredzētais aizskaršanas aizliegums attiecas ne tikai uz personām, kas pašas ir invalīdi. Ja ir pierādīts, ka pret darba ņēmēju, kurš pats nav invalīds, vērstā nevēlamā uzvedība, kas veido aizskaršanu, ir saistīta ar viņa bērna, kuram darba ņēmējs sniedz viņam nepieciešamo pamataprūpi, invaliditāti, šāda uzvedība ir pretrunā minētā 2. panta 3. punktā noteiktajam aizskaršanas aizliegumam.

      (1)  OV C 237, 30.9.2006.


title: Lieta T-5/05: Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. janvāra rīkojums — Verband der Internationalen Caterer in Deutschland pret Komisiju

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/29

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 22. janvāra rīkojums — Verband der Internationalen Caterer in Deutschland pret Komisiju
   (Lieta T-5/05) (1)

   (2007/C 69/59)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 82, 2.4.2005.


title: lieta T-211/01: Pirmās instances tiesas  2005. gada 24. novembra  rīkojums —  Rica Foods  pret Komisiju

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/24

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 24. novembra rīkojums — Rica Foods pret Komisiju
   (lieta T-211/01) (1)

   (2006/C 22/44)

      Tiesvedības valoda — holandiešu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 317, 10.11.2001.


title: Lieta C-551/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshofs (Austrija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Deniz Sahin / Bundesminister für Inneres

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgerichtshofs (Austrija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Deniz Sahin/Bundesminister für Inneres

   (Lieta C-551/07)
   (2008/C 64/28)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgerichtshof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Deniz Sahin

      Atbildētājs: Bundesminister für Inneres

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (1) (turpmāk tekstā — “Direktīva”), 3. panta 1. punkts, 6. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts un 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tie Direktīvas 2. panta 2. punkta nozīmē ietver arī tos ģimenes locekļus, kuri uzņēmējas dalībvalstī ir ieceļojuši neatkarīgi no Savienības pilsoņa (Direktīvas 2. panta 3. punkts) un tikai tur ar Savienības pilsoni ir nodibinājuši radniecību vai ģimeni?

                           b)

                           Ja tas ir tā, vai papildus nozīme ir tam, ka ģimenes loceklis radniecības vai ģimenes dibināšanas brīdī uzņēmējas dalībvalstī uzturas likumīgi? Ja ir, vai, lai uzturēšanās būtu likumīga, pietiek ar to, ka ģimenes loceklis ir tiesīgs uzturēties, vienīgi pateicoties savam patvēruma meklētāja statusam?

                           c)

                           Ja atbildē uz 1. a) un b) jautājumu no Direktīvas “vienīgi” kā patvēruma meklētājam neizriet uzturēšanās tiesības kā ģimenes loceklim, kurš uzņēmējas dalībvalstī ir ieceļojis neatkarīgi no Savienības pilsoņa un tikai tur ar Savienības pilsoni ir nodibinājis radniecību vai ģimeni, vai, to neņemot vērā, situācijā, kad ģimenes loceklis uzņēmējas dalībvalstī ir uzturējies nepilnus četrus gadus un tur gadu ir precējies ar Savienības pilsoni, ar kuru viņš dzīvo kopā tieši trīsarpus gadus un viņiem ir kopīgs 20 mēnešus vecs bērns, ievērojot ar EKL 18. vai, attiecīgi, 39. pantu noteiktās pamattiesības uz ģimenes dzīvi, var atvasināt uzturēšanās tiesības?

               2.

               Vai Direktīvas 9. panta 1. punkts un 10. panta 1. punkts ir pretrunā ar valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru Savienības pilsoņa ģimenes locekļi, kuri nav kādas dalībvalsts pilsoņi un kuriem pēc Kopienu tiesībām, it īpaši saskaņā ar Direktīvas 7. panta 2. punktu, pienākas uzturēšanās tiesības, nevar saņemt uzturēšanās atļauju (“Savienības pilsoņa ģimenes locekļa uzturēšanās atļauja”) tikai tādēļ, ka saskaņā ar uzņēmējas dalībvalsts patvēruma meklētāju tiesību normām viņi ir tiesīgi saņemt (pagaidu) uzturēšanos atļauju šajā valstī?

      (1)  OV L 158, 77. lpp.


title: Lieta T-13/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Post Bank Iran /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai — Līdzekļu iesaldēšana — Juridiskais pamats — Starptautisko tiesību pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Nediskriminācija)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/13

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Post Bank Iran/Padome
   (Lieta T-13/11) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu kodolieroču izplatīšanas novēršanai - Līdzekļu iesaldēšana - Juridiskais pamats - Starptautisko tiesību pārkāpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Nediskriminācija)
   2013/C 304/23
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Post Bank Iran (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un A. Vitro)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Pirmām kārtām, prasība, pirmkārt, atcelt Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP (OV L 281, 81. lpp.), II pielikumu un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), VIII pielikumu, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, otrkārt, atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz prasītāju un kas “ietverts”2010. gada 29. oktobra vēstulē, treškārt, atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP (OV L 319, 71. lpp.) un Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010 (OV L 319, 11. lpp.), ciktāl tie var ietekmēt prasītājas tiesisko stāvokli, ceturtkārt, atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz prasītāju un kas “ietverts”2011. gada 5. decembra vēstulē, piektkārt, atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.) IX pielikumu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju un, sestkārt, prasība atcelt jebkuru turpmāko Padomes vai Komisijas regulu vai lēmumu, ar ko tiktu papildināts vai grozīts kāds no apstrīdētajiem tiesību aktiem šajā tiesvedībā, un, otrām kārtām, prasība atzīt, ka attiecībā uz prasītāju nevar piemērot Lēmuma 2010/413 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, Regulas Nr. 961/2010 16. panta 2. punktu, Padomes 2012. gada 23. janvāra Lēmuma 2012/35/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 19, 22. lpp.) 1. panta 7. punktu, Regulas Nr. 267/2012 23. panta 2. punktu, Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmuma 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 282, 58. lpp.) 1. panta 8. punktu, Padomes 2012. gada 21. decembra Regulas (ES) Nr. 1263/2012, ar kuru groza Regulu Nr. 267/2012 (OV L 356, 34. lpp.), 1. panta 11. punktu, kā arī Padomes 2012. gada 21. decembra Lēmuma 2012/829/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413 (OV L 356, 71. lpp.), 1. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasība nav pieņemama, ciktāl tā ir vērsta uz to, lai atceltu jebkuru turpmāko Eiropas Savienības Padomes vai Eiropas Komisijas regulu vai lēmumu, ar ko tiktu papildināts vai grozīts kāds no apstrīdētajiem tiesību aktiem šajā tiesvedībā;

               2)

               nav jālemj ne par prasījumiem atcelt lēmumus, kas pieņemti attiecībā uz Post Bank Iran, kuri “ietverti” Padomes 2010. gada 29. oktobra un 2011. gada 5. decembra vēstulēs, ne arī par Padomes izvirzīto iebildi par nepieņemamību, kuru atbalsta Komisija, tikai attiecībā uz prasījumiem atcelt lēmumu, kas pieņemts attiecībā uz Post Bank Iran, kurš “ietverts” Padomes 2010. gada 29. oktobra vēstulē;

               3)

               atcelt, ciktāl tie attiecas uz Post Bank Iran, Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, II pielikumu, Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007, VIII pielikumu, Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, un Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumu;

               4)

               Lēmuma 2010/413, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/644 un tad ar Lēmumu 2011/783, II pielikums attiecībā uz Post Bank Iran paliek spēkā, līdz stājas spēkā Regulas Nr. 267/2012 IX pielikuma atcelšana, ciktāl tā attiecas uz Post Bank Iran;

               5)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Post Bank Iran tiesāšanās izdevumus;

               6)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 63, 26.2.2011.


title: lieta C-483/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/15

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (lieta C-483/04)
   (2005/C 19/30)
   tiesvedības valoda – itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 22. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Knut Simonsson un Enrico Traversa, pārstāvji.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. februāra Direktīvu 2002/6/EK par ziņošanas formalitātēm kuģiem, kuri pienāk Kopienas dalībvalstu ostās un/vai atiet no tām (1), vai jebkurā gadījumā neinformējot Komisiju par šiem pasākumiem, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 7. pants;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2002/6/EK transponēšanas termiņš beidzās 2003. gada 9. septembrī.

      (1)  OV L 67, 9.3.2002., 31. lpp.


title: Lieta C-461/13: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 1. jūlija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Eiropas Savienības politika ūdens resursu jomā — Direktīva 2000/60/EK — 4. panta 1. punkts — Vides aizsardzības mērķi attiecībā uz virszemes ūdeņiem — Virszemes ūdens objekta stāvokļa pasliktināšanās — Ūdensceļa ierīkošanas projekts — Dalībvalstu pienākums aizliegt jebkuru projektu, kas rada vai varētu radīt negatīvu ietekmi uz virszemes ūdens objekta stāvokli — Noteicošie kritēriji, lai novērtētu, vai pastāv ūdens objekta stāvokļa pasliktināšanās

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/3

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 1. jūlija spriedums (Bundesverwaltungsgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland

   (Lieta C-461/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Eiropas Savienības politika ūdens resursu jomā - Direktīva 2000/60/EK - 4. panta 1. punkts - Vides aizsardzības mērķi attiecībā uz virszemes ūdeņiem - Virszemes ūdens objekta stāvokļa pasliktināšanās - Ūdensceļa ierīkošanas projekts - Dalībvalstu pienākums aizliegt jebkuru projektu, kas rada vai varētu radīt negatīvu ietekmi uz virszemes ūdens objekta stāvokli - Noteicošie kritēriji, lai novērtētu, vai pastāv ūdens objekta stāvokļa pasliktināšanās)
   (2015/C 294/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesverwaltungsgericht

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.

      Atbildētāja: Bundesrepublik Deutschland

   piedaloties: Freie Hansestadt Bremen

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i)–iii) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm – izņemot, ja ir noteikts izņēmums, – ir pienākums atteikt atļauju konkrētam projektam, ja tas var izraisīt virszemes ūdens objekta stāvokļa pasliktināšanos vai ja tas apdraud virszemes ūdeņu laba stāvokļa vai šādu ūdeņu laba ekoloģiskā potenciāla un laba ķīmiskā stāvokļa sasniegšanu šajā direktīvā paredzētajā termiņā;

               2)

               Direktīvas 2000/60 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktā minētais virszemes ūdens objekta “stāvokļa pasliktināšanās” jēdziens ir jāinterpretē tādējādi, ka pasliktināšanās ir tad, ja vismaz viens no kvalitātes elementiem šīs direktīvas V pielikuma izpratnē ir pasliktinājies par vienu klasi, pat ja šī pasliktināšanās neizpaužas kā pazemināšana klasifikācijā attiecībā uz virszemes ūdens objektu, to ņemot kopumā. Tomēr, ja attiecīgais kvalitātes elements šī pielikuma izpratnē jau atrodas viszemākajā klasē, tad jebkura minētā elementa pasliktināšanās ir kvalificējama kā virszemes ūdens objekta “stāvokļa pasliktināšanās” šī 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkta izpratnē.

      (1)  OV C 352, 30.11.2013.


title: Lieta T-265/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 31. marta rīkojums – Elmaghraby /Padome

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 31. marta rīkojums – Elmaghraby/Padome
   (Lieta T-265/11) (1)

   2014/C 184/60
   Tiesvedības valoda – angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 219, 23.7.2011.


title: Lieta C-214/15: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Município de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski būvdarbu līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 55. pants — Paziņojums par līgumu — Piedāvājums, kuram nav pievienots nepamatoti zemas cenas pamatojums — Noteikšanas kritēriji — 7. panta c) punkts — Tirgus vērtība — Nesasniegtais slieksnis — Noteiktas pārrobežu intereses — Informācijas neesamība — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/10

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. jūlija rīkojums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Município de Vila Pouca de Aguiar/Sá Machado & Filhos SA

   (Lieta C-214/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski būvdarbu līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 55. pants - Paziņojums par līgumu - Piedāvājums, kuram nav pievienots nepamatoti zemas cenas pamatojums - Noteikšanas kritēriji - 7. panta c) punkts - Tirgus vērtība - Nesasniegtais slieksnis - Noteiktas pārrobežu intereses - Informācijas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2016/C 343/14)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Município de Vila Pouca de Aguiar

      Atbildētāja: Sá Machado & Filhos SA

      Piedaloties: Norcep Construções e Empreendimentos Lda

      Rezolutīvā daļa:

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Supremo Tribunal Administrativo (Augstākā administratīvā tiesa, Portugāle) iesniegusi ar 2015. gada 9. aprīļa lēmumu, ir acīmredzami nepieņemams

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-476/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers

text:
               2.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/2

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. oktobrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers

   (Lieta C-476/12)
   2013/C 32/02
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Atbildētāja: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (1) pielikumā iekļautā Pamatnolīguma 4. klauzulas 2. punktā paredzētais pro rata temporis princips, pamatojoties uz aplūkojamā maksājuma veidu, (kā atbilstošs) ir piemērojams darba koplīgumā regulētai piemaksai par bērniem, kas ir darba devēja sociālais pabalsts, lai daļēji kompensētu bērna, kam tiek maksāta piemaksa, uzturēšanas izdevumus vecākiem?

               2)

               Ja atbilde uz 1) jautājumu ir noliedzoša:
               Vai Direktīvas 97/81/EK pielikumā iekļautā Pamatnolīguma 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nevienlīdzīga attieksme pret nepilna darba laika darbiniekiem, proporcionāli samazinot tiesības uz piemaksu par bērniem atkarībā no darba laika — ievērojot darba devēju un darba ņēmēju plašo rīcības brīvību, nosakot noteiktus sociālās un ekonomikas politikas mērķus un to sasniegšanai piemērotos pasākumus — ir faktiski attaisnota ar pieņēmumu, ka proporcionālas piešķiršanas aizliegums

                           a)

                           apgrūtina vai padara neiespējamu likumā paredzēto nepilna darba laika nodarbinātību vecākiem [Elternteilzeit] un/vai īsāku darba laiku vecāku atvaļinājuma laikā [Elternkarenzurlaub] un/vai

                           b)

                           rada konkurences izkropļojumus lielāka finansiāla apgrūtinājuma darba devējiem, kas nodarbina vairāk nepilna darba laika darbinieku, dēļ, kā arī samazina darba devēju gatavību pieņemt darbā nepilna darba laika darbiniekus un/vai

                           c)

                           rada priekšrocības nepilna darba laika darbiniekiem, kas atrodas vairākās darba attiecībās ar nepilnu darba laiku un kam ir vairākas tiesības uz darba koplīgumā noteikto maksājumu, kāda ir piemaksa par bērnu, un/vai

                           d)

                           rada priekšrocības nepilna darba laika darbiniekiem, jo tiem ir vairāk no darba brīva laika nekā pilna darba laika darbiniekiem un tādējādi ir labākas iespējas aprūpēt bērnus?

               3)

               Ja atbilde uz 1)un 2) jautājumu ir noraidoša:
               Vai Pamattiesību hartas 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba tiesību sistēmā, kurā būtiska daļa no darba tiesiskajiem minimālajiem standartiem atbilstoši attiecīgajiem sociālās politikas nostādījumiem tiek nodrošināta īpaši izvēlētiem un kvalificētiem līgumpartneriem, tikai viena konkrēta regulējuma darba koplīgumā (šeit piemaksas par bērniem proporcionāla piešķiršana nepilna darba laika gadījumā, kas pārkāpj Savienības diskriminācijas aizliegumu) spēkā neesamības (atbilstoši valsts praksei) atzīšana izraisa visu koplīgumā noteikto normu šajā regulējuma jomā (šajā gadījumā piemaksu par bērniem) spēkā neesamību?

      (1)  OV L 14, 9. lpp., ar labojumiem OV L 128, 71. lpp., ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 98/23/EK, OV L 131, 10. lpp.


title: Lieta C-284/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 26. jūnijā ( Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — T-Mobile Austria GmbH , 3G Mobile Telecommunications GmbH , Mobilkom austria Aktiengesellschaft , iepriekš mobilkom austria AG & Co. KG , Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG , ONE GmbH , Hutchison 3G Austria GmbH , Tele.ring Telekom Service GmbH , kā TRA 3G Mobilfunk GmbH tiesību pārņēmēja/ Republik Österreich (Sestā PVN direktīva — Darbības, par kurām jāmaksā nodoklis — Saimnieciskās darbības jēdziens — 4. panta 2. punkts — Tādu tiesību piešķiršana, kas ļauj izmantot telekomunikāciju pakalpojumiem paredzēto radio frekvenču spektra noteiktu daļu)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 26. jūnijā (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, iepriekš mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, Tele.ring Telekom Service GmbH, kā TRA 3G Mobilfunk GmbH tiesību pārņēmēja/Republik Österreich

   (Lieta C-284/04) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Darbības, par kurām jāmaksā nodoklis - “Saimnieciskās darbības’ jēdziens - 4. panta 2. punkts - Tādu tiesību piešķiršana, kas ļauj izmantot telekomunikāciju pakalpojumiem paredzēto radio frekvenču spektra noteiktu daļu)
   (2007/C 199/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, iepriekš mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, Tele.ring Telekom Service GmbH, kā TRA 3G Mobilfunk GmbH tiesību pārņēmēja

      Atbildētāja: Republik Österreich

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) 4. panta 5. punkta un D pielikuma 1. punkta interpretācija — Publisko tiesību subjekta veiktas darbības vai darījumi valsts iestādes statusā — Frekvenču piešķiršana mobilo telefonsakaru operatoriem izsoles kārtībā
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 4. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka par frekvenču piešķiršanu atbildīgās valsts reglamentējošās iestādes veikta tādu tiesību, kā elektromagnētiskā spektra frekvenču izmantošanas tiesības, piešķiršana izsoles kārtībā, lai sabiedrībai sniegtu mobilo telekomunikāciju pakalpojumus, nav saimnieciska darbība šīs normas nozīmē un tādēļ šī direktīva tai nav piemērojama.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-366/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Beļģija) – H. F./Belgische Staat

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. jūlijā iesniedza Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Beļģija) – H. F./Belgische Staat

   (Lieta C-366/16)
   (2016/C 343/44)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: H. F

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Savienības tiesības, it īpaši [Direktīvas 2004/38/EK] (1) 27. panta 2. punkts, vajadzības gadījumā to lasot kopā ar Hartas 7. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstī var tikt noraidīts pieteikums uzturēšanās atļaujas saņemšanai, kuru ģimenes apvienošanās nolūkā ar Savienības pilsoni, kurš ir izmantojis savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties, iesniedz viņa ģimenes loceklis – trešās valsts valstspiederīgais, jo pati šā ģimenes locekļa – kurš citā dalībvalstī, pamatojoties uz faktiem, kas uz viņu attiecas īpašā vēsturiski sabiedriskā kontekstā viņa izcelsmes valstī, saskaņā ar Konvencijas par bēgļa statusu 1. panta F punktu un [Direktīvas 2011/95/ES] (2) 12. panta 2. punktu ir izslēgts no to personu loka, kas atzīti par bēgļiem – klātbūtne radītu draudus sabiedrībā, ja pieņēmums par šā ģimenes locekļa darbības uzturēšanās dalībvalstī radītiem faktiskiem un attiecīgajā brīdī esošiem draudiem izdarīts, pamatojoties tikai uz lēmumu liegt viņam bēgļa statusu, attiecīgi neveicot atkārtota nodarījuma riska uzturēšanās dalībvalstī novērtējumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV 2004, L 158, 77. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/95/ES par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).


title: Lieta C-559/11: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 4. oktobra rīkojums ( Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Direktīva 2005/29/EK — Negodīga komercprakse — Valsts tiesību akti, ar kuriem aizliegts uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/23

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 4. oktobra rīkojums (Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV

   (Lieta C-559/11) (1)

   (Reglamenta 92. panta 1. punkts, 103. panta 1. punkts un 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Direktīva 2005/29/EK - Negodīga komercprakse - Valsts tiesību akti, ar kuriem aizliegts uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā)
   2013/C 9/38
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Pelckmans Turnhout NV

      Atbildētāji: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — LESD 34., 35., 49. un 56. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), interpretācija — Uzņēmumu komercprakses attiecībā pret patērētājiem jēdziens — Uzņēmuma darba laiks septiņas dienas nedēļā un par šo praksi vēstoša reklāma

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka to nepiemēro tādiem valsts tiesību aktiem kā pamatlietā, kas nekalpo mērķiem aizsargāt patērētājus.

      (1)  OV C 32, 04.02.2012.


title: Lieta T-176/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. jūnijā — Sviluppo Italia Basilicata S.p.A. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/30

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. jūnijā — Sviluppo Italia Basilicata S.p.A. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-176/06)
   (2006/C 190/55)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sviluppo Italia Basilicata S.p.A., Potenza (Itālija) (pārstāvis — Francesco Sciaudone, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2006. gada 20. aprīļa Lēmumu K(2006)1706;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā apskatītajā apstrīdētajā lēmumā tika veikta būtiska finanšu korekcija attiecībā uz Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) palīdzību EUR 5 600 000 apmērā, kas Kopienas atbalsta reģioniem “Mērķis Nr. 1” Itālijā ietvaros piešķirts projektam “Vispārēja dotācija BIC Basilicata” veicināšanas pasākumu veikšanai par labu maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas darbojas Basilicata reģionā. It īpaši vispārējās dotācijas otrais pasākums paredzēja izveidot riska kapitāla fondu finansiālās palīdzības piešķiršanai, balstoties uz dalību pamatkapitālā, dalības aizdevumiem un konvertējamiem obligāciju aizņēmumiem par labu uzņēmumiem, kas atrodas Basilicata reģionā vai kuri ir nodomājuši tur veikt uzņēmējdarbību.
   Savu prasījumu atbalstam prasītāja norāda uz to, ka:

               —

               vispār nav norādīti tiesiski un faktiski apstākļi, kuri var būt apstrīdētā lēmuma pamatā, jo atbildētāja faktiski uzskata, ka šajā lietā palīdzība nav radījusi labvēlīgas sekas, ņemot vērā, ka mazāk par 3 % no piešķirtajiem līdzekļiem tika izmantoti attiecībā uz dalības uzņēmumos saistībām (lietderības nosacījums). Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka šis nosacījums nebija paredzēts nedz konkrētajai lietai piemērojamā režīmā, kas norādīts lēmumā, ar kuru piešķir līdzekļus, nedz arī vispārējā režīmā par strukturālajiem fondiem. Tādējādi Komisija nevarēja likumīgi secināt, ka pastāvēja pārkāpumi Regulas Nr. 4253/88 24. panta izpratnē, atsaucoties uz lietderības nosacījumu;

               —

               ir pārkāpts Lēmums 97/322/EK sakarā ar to, ka nav ņemts vērā un ir kļūdaini interpretēts 19. dokumenta C punkts. Šajā jautājumā prasītāja uzskata, ka atbildētāja apstrīdētajā lēmumā neņēma vērā, pirmkārt, atšķirību, kas pastāv starp jēdzieniem “saistība” un “izdevumi”, un, otrkārt, dokumentā ietvertos noteikumus par fonda darbības laiku, kā arī noteikumus, kurus paredz pats vispārējās dotācijas projekts, kas veido neatņemamu daļu no palīdzību apstiprinošā lēmuma, un kuri noteica šīs konkrētās palīdzības atbilstošu ilgumu uz 10 gadiem;

               —

               nav ievērotas līgumā, Regulas Nr. 4253/88 25. pantā un Regulas Nr. 2082/93 26. pantā paredzētās procedūras attiecībā uz pārkāpumu konstatēšanu.

         Sava prasības pieteikuma noslēgumā prasītāja arī norāda uz tiesiskās paļāvības principa un tiesiskās drošības principa, kā arī samērīguma principa un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.


title: Lieta C-428/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Economia e delle Finanze , Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) / Yesmoke Tobacco SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Direktīva 95/59/EK un Direktīva 2011/64/ES — Tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūra un likmes — Akcīzes nodokļa noteikšana — Princips, kas paredz akcīzes nodokļa likmi visām cigaretēm — Dalībvalstu iespēja noteikt minimālo akcīzes nodokļa apmēru — Cigaretes, kas ietilpst viszemākās cenas klasē — Valsts tiesiskais regulējums — Īpaša cigarešu kategorija — Akcīzes nodokļa noteikšana 115 % apmērā

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/9

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)/Yesmoke Tobacco SpA

   (Lieta C-428/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Noteikumi par nodokļiem - Tiesību aktu saskaņošana - Direktīva 95/59/EK un Direktīva 2011/64/ES - Tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūra un likmes - Akcīzes nodokļa noteikšana - Princips, kas paredz akcīzes nodokļa likmi visām cigaretēm - Dalībvalstu iespēja noteikt minimālo akcīzes nodokļa apmēru - Cigaretes, kas ietilpst viszemākās cenas klasē - Valsts tiesiskais regulējums - Īpaša cigarešu kategorija - Akcīzes nodokļa noteikšana 115 % apmērā)
   (2014/C 439/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Ministero dell'Economia e delle Finanze un Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Atbildētāja: Yesmoke Tobacco SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2011. gada 21. jūnija Direktīvas 2011/64/ES par tabakas izstrādājumiem piemērotā akcīzes nodokļa struktūru un likmēm 7. panta 2. punkts un 8. panta 6. punkts ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir aplūkota pamatlietā un kas paredz nevis identisku minimālo akcīzes nodokli, kurš ir piemērojams visām cigaretēm, bet minimālo akcīzes nodokli, kas ir piemērojams tikai cigaretēm, kuru mazumtirdzniecības cena ir zemāka nekā vispieprasītākās cenu klases cigaretēm.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta F-66/10: Civildienesta tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — AQ /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — 2009. gada novērtējums — Novērtētāja zemāka amata pakāpe nekā amata pildītājam — Efektivitātes novērtējums par atsauces perioda daļu — Mērķu nenoteikšana amata pildītājam)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/41

         Civildienesta tiesas 2011. gada 12. maija spriedums — AQ/Komisija
   (Lieta F-66/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - 2009. gada novērtējums - Novērtētāja zemāka amata pakāpe nekā amata pildītājam - Efektivitātes novērtējums par atsauces perioda daļu - Mērķu nenoteikšana amata pildītājam)
   2011/C 232/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AQ (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Massaux)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu par laika posmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim tiktāl, ciktāl prasītājs ir ierindots III snieguma līmenī un viņam ir piešķirti divi paaugstināšanas amatā punkti

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt AQ novērtējuma ziņojumu 2010. gada novērtēšanas un paaugstināšanas amatā ietvaros, kā arī lēmumu, ar ko AQ tiek piešķirti divi paaugstināšanas amatā punkti šīs pašas paaugstināšanas amatā ietvaros;

               2)

               piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt AQ naudas summu EUR 2 000 apmērā;

               3)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010., 74. lpp.


title: Lieta C-563/13: Tiesas 2014. gada 12. jūnija rīkojums ( Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPC DTH Sàrl / Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/46

         Tiesas 2014. gada 12. jūnija rīkojums (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UPC DTH Sàrl/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

   (Lieta C-563/13) (1)

   2014/C 315/79
   Tiesvedības valoda – ungāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.