title: Lieta T-475/10: Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Portugāle/Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/49

         Prasība, kas celta 2010. gada 4. oktobrī — Portugāle/Komisija
   (Lieta T-475/10)
   ()
   2010/C 328/77
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, pārstāvis, kam palīdz C. Botelho Moniz un P. Gouveia e Melo, advogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 20. jūlija Lēmumu C(2010) 4891, galīgā redakcija, par Portugālē piemērotu parafisklālu nodevu vīna tirdzniecības veicināšanai — Lieta C-43/2004 (ex NN 38/2003);

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 3. panta 2. punktā ietverto septīto un devīto nosacījumu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               a)

               Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot Līguma 107. panta 1. punktu, jo daļa no ienākumiem, kuri gūti no nodevas tirdzniecības veicināšanai, kas saskaņā ar 1997. gada 15. maija dekrētlikumu Nr. 119/97 tiek novirzīta vīna tirdzniecības veicināšanas un reklāmas finansiālajam atbalstam, ir kvalificēta par valsts līdzekļiem.

               b)

               Kļūda tiesību piemērošanā, pārkāpjot Līguma 107. panta 1. punktu un 296. pantu un Regulu (EK) Nr. 1860/2004 (1), jo Komisija ir atzinusi, ka palīdzība vīna tirdzniecības veicināšanai un reklāmai ir valsts atbalsts, neizanalizējot to, vai tā varēja ierobežot konkurenci tirgū, un nepārbaudot, vai tā varēja atbilst de minimis atbalsta pasākumam.

               c)

               Kļūda faktu vērtējumā, jo tika uzskatīts, ka nodevas tirdzniecības veicināšanai — kā instrumenta vīna tirdzniecības veicināšanas un reklāmas finansēšanai citās dalībvalstīs un trešās valstīs — dēļ tiek radīta importētu preču diskriminācija un pārkāpts Līguma 110. pants, kā arī labas pārvaldības princips, jo pēc 2006. gada 24. aprīļa lūguma sniegt informāciju netika veiktas nekādas papildu izmeklēšanas darbības, lai kliedētu šajā ziņā radušās šaubas.

               d)

               Kļūda tiesību piemērošanā, piemērojot Līguma 108. pantu un Regulas (EK) Nr. 659/1999 (2) 7. panta 4. punktu, kā arī samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, tiktāl, ciktāl, pat ja atzītu Komisijas lēmumā veiktās analīzes likumību (kas netiek atzīta), lēmuma 3. panta 2. punktā noteiktais septītais nosacījums ir pretrunā Komisijas minētā lēmuma pamatojumā norādītajai analīzei un secinājumiem.

               e)

               Kļūda tiesību piemērošanā, jo lēmuma 3. panta 2. punktā noteiktais nosacījums ir pretrunā Līguma 108. un 296. pantam, Regulas Nr. 659/1999 6. panta 1. punktam un 7. panta 4. punktam, kā arī samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principam un tiesībām uz aizstāvību.

      (1)  Komisijas 2004. gada 6. oktobra Regula (EK) Nr. 1860/2004 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam lauksaimniecības un zivsaimniecības nozarē (OV L 325, 10. lpp.).

      (2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-291/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Anta (China)/EUIPO (Divu līniju, kas veido šauru leņķi, attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlotas divas līnijas, kas veido šauru leņķi, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Anta (China)/EUIPO (Divu līniju, kas veido šauru leņķi, attēls)
   (Lieta T-291/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlotas divas līnijas, kas veido šauru leņķi, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 161/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Ķīna) (pārstāvji – A. Franke un K. Hammerstingl, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 9. marta lēmumu lietā R 1292/2015-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kurā attēlotas divas līnijas, kas veido šauru leņķi, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Anta (China) Co. Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta C-508/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija) – Karim Boudjellal/Rauwers Contrôle SA

   (Lieta C-508/16)
   (2017/C 053/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Karim Boudjellal

      Atbildētāja: Rauwers Contrôle SA

   Ar 2017. gada 11. janvāra rīkojumu Tiesa (septītā palāta) atzina, ka tās kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz jautājumiem, ko uzdevusi Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Beļģija).


title: Lieta T-820/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. decembrī  – Delta Group agroalimentare /Komisija

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/43

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. decembrī – Delta Group agroalimentare/Komisija
   (Lieta T-820/14)
   (2015/C 065/59)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Itālija) (pārstāvis – V. Migliorini, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par spēkā neesošu un katrā ziņā atcelt Eiropas Komisijas Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektora Jerry Plewa2014. gada 28. jūlija vēstuli Nr. SM/FUN S/2622874, kura tika nosūtīta Itālijas Lauksaimniecības un mežu politikas ministrijas Starptautiskās un Eiropas Savienības politikas ģenerāldirektoram Felice Assenza un par kuru prasītāja uzzināja, 2014. gada 19. novembrī piekļūstot dokumentiem, ciktāl ar šo vēstuli ir noraidīts Itālijas pieteikums attiecībā uz 6.–9. atbalsta pasākumiem, kuri pieprasīti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 220. pantu, it īpaši tiem, kuri attiecas uz kautuvēm, kurās dzīvnieki nokauti atbilstoši veselības pasākumiem, kuri paredzēti putnu gripas novēršanai un saistībā ar uzņēmumiem nodarītajiem zaudējumiem, kā arī Komisijas 2014. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1071 par ārkārtas atbalsta pasākumiem olu un mājputnu gaļas nozarei Itālijā, kas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēta 2014. gada 11. oktobrī, ciktāl no noteiktajiem atbalsta pasākumiem Regulas (ES) Nr. 1308/2013 220. panta izpratnē ir izslēgtas kautuves, kurās dzīvnieki nokauti atbilstoši veselības pasākumiem, kuri paredzēti putnu gripas un uzņēmumiem radīto zaudējumu novēršanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 40. panta 2. punkta, it īpaši nediskriminācijas principa, pārkāpums kopā ar pieļautu acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pilnvaru sagrozīšanu.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka, tā kā tie paši bioloģiskās drošības pasākumi, kuri radīja zaudējumus Imola, Lugo, Mordano un Occhiobello lopkopjiem, kas audzē dējējvistas un kuri bija saņēmuši Regulā (ES) Nr. 1071/2014 paredzētos atbalsta pasākumus, radīja zaudējumus arī prasītājai, kurai bija jāsaņem kaujamie dzīvnieki nokaušanai un pārdošanai saviem klientiem, tas, ka no atbalsta pasākumiem tika izslēgts uzņēmums, kuram bija jāsaņem šos kaujamos dzīvniekus, lai tos tirgotu, un tas, ka to vidū bija tikai uzņēmums, kurš šos dzīvniekus bija audzējis, ir uzskatāms par prettiesisku ražotāju diskrimināciju, tādējādi pārkāpjot LESD 40. panta 2. punktu. LESD 40. panta 2. punktā ir tieši paredzēts “atbalsts dažādu produktu ražošanai un tirdzniecībai”.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas (ES) Nr. 1308/2013 220. panta pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Regulas (ES) Nr. 1308/2013 220. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēti tirgus atbalsta pasākumi, lai ņemtu vērā ierobežojumus tirdzniecībā, kas var rasties, piemērojot pasākumus dzīvnieku slimību izplatības apkarošanai. Līdz ar to tirdzniecību ietekmējošie zaudējumi ir kompensējamie zaudējumi Regulas (ES) Nr. 1308/2013 220. pantā paredzēto pasākumu izpratnē un tie nevar tikt uzskatīti par netiešiem zaudējumiem salīdzinājumā ar zaudējumiem, kuri ietekmē pirms tirdzniecības esošo posmu (audzēšanai nodarītie zaudējumi).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu, it īpaši Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. panta, pārkāpums.

                           —

                           Prasītāja šajā ziņā norāda, ka Komisijas lēmums noraidīt Itālijas pieteikumu ar lūgumu atbalsta pasākumus attiecināt uz komercuzņēmumiem un komerciāliem zaudējumiem, kas norādīti apstrīdētajā vēstulē, tika pieņemts bez Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas komitejas iepriekšēja atzinuma, tādējādi pārkāpjot būtiskus procedūras noteikumus, kas paredzēti Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantā, kas ir piemērojams saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1308/2013 229. pantā izdarīto atsauci, kurš savukārt ir minēts šīs pašas regulas 220. pantā.


title: Lieta C-327/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Vācija) 2009. gada 14. augusta rīkojumu — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Vācija) 2009. gada 14. augusta rīkojumu — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern

   (Lieta C-327/09)
   2009/C 282/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs:
      Mensch und Natur AG

      Atbildētājs:
      Freistaat Bayern

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai saskaņā ar EKL 249. panta 4. punktu tiek izslēgta tāda interpretācija, saskaņā kuru Komisijas lēmums, kas, ievērojot tajā minēto, ir adresēts tikai noteiktai personai, ir saistošs arī citiem uzņēmumiem, pret kuriem saskaņā ar lēmuma jēgu un mērķi ir jāattiecas tieši tāpat?

               2)

               Vai Komisijas 2000. gada 22. februāra lēmums par atteikumu laist tirgū “Stevia rebaudia Bertoni: augi un kaltētas lapas” kā jaunu pārtikas produktu vai jaunu pārtikas produkta sastāvdaļu (2000/196/EK) (1), kurā saskaņā ar tā 1. pantu “Stevia rebaudia Bertoni: augi un kaltētas lapas” kā jauna pārtikas produkta vai jaunas pārtikas produkta sastāvdaļas laišana apgrozībā Kopienā ir aizliegta, ir saistošs arī prasītājai, kura pašlaik nodarbojas ar “Stevia rebaudia Bertoni: augi un kaltētas lapas” laišanu apgrozībā?

      (1)  Komisijas 2000. gada 22. februāra lēmums par atteikumu laist tirgū “Stevia rebaudia Bertoni: augi un kaltētas lapas” kā jaunu pārtikas produktu vai jaunu pārtikas produkta sastāvdaļu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 258/97 (paziņots ar lietas numuru K(2000); OV L 61, 14. lpp.)


title: Lieta T-253/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zubeyir Aydar Kongra-Gel vārdā un 10 citi iesniedza 2004. gada 25. jūnijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/28

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zubeyir Aydar Kongra-Gel vārdā un 10 citi iesniedza 2004. gada 25. jūnijā
   (Lieta T-253/04)
   (2004/C 262/55)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Zubeyir Aydar, Fribourg (Šveice), Haydar Isik, Maisoich (Vācija), Kazim Baba Berlīne (Vācija), George Aryo, Oldenzaal (Nīderlande), Sait Uzun, Egg/Flaw (Šveice), Lord Nicholas Rea, Londona (Apvienotā Karaliste), Hugo Charlton, Londona (Apvienotā Karaliste), Roger Tomkins, Droucha (Kipra), Mark Tomas, Londona (Apvienotā Karaliste), Hugo Van Rompaye, Geel (Beļģija) un Jean Paul Nunez, Montpellier (Francija), kurus pārstāv M. Muller, E. Grieves un C. Vine, barristers, un G. Pierce, solicitor.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2004. gada 2. aprīļa Lēmuma 2004/306/EK daļu, kas aizliedz KONGRA-GEL kā PKK aizstājvārdu, un Regulu Nr. 2580/2001;

               —

               pakārtoti atzīt Regulu Nr. 2580/2001 par pretlikumīgu attiecībā uz tās piemērošanu prasītājiem;

               —

               pieņemt turpmākus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt zaudējumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji apgalvo, ka pieņemot lēmumu, ar ko aizliedz KONGRA-GEL kā PKK aizstājvārdu, Padome pārkāpa EK Līgumu materiālā un procesuālā ziņā.
   Prasītāji uzskata, ka Padome pārkāpa šādas EK Līguma materiālās tiesību normas:

               —

               pieejamu, objektīvu kritēriju nepiemērošana attiecībā uz pareiziem faktiem;

               —

               pamattiesību, tostarp vārda brīvības un biedrošanās brīvības, neievērošana saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. un 11. pantu;

               —

               tādu Kopienas tiesību principu pārkāpšana kā samērīgums, tiesiskā noteiktība, vienlīdzība un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu;

               —

               nepareiza pilnvaru izmantošana.

         Turklāt prasītāji uzskata, ka Padome ir pārkāpusi EK Līgumu procesuālās tiesību normas ar šādām darbībām:

               —

               nesniedzot prasītājiem iespēju izteikt savu viedokli pirms lēmuma par aizliegumu pieņemšanas un/vai liedzot tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, un/vai efektīvu aizsardzības nodrošinājumu saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantu, kas ļautu apstrīdēt faktiskos apgalvojumus, uz kuriem balstījās Padome;

               —

               nesniedzot precīzu un atbilstošu pamatojumu attiecībā uz lēmuma juridisko un faktisko pamatu.


title: Lieta T-38/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. janvārī — Pedro Group /ITSB — Cortefiel ( “PEDRO” )

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/20

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. janvārī — Pedro Group/ITSB — Cortefiel (“PEDRO”)
   (Lieta T-38/13)
   2013/C 101/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pedro Group Pte Ltd (Singapūra, Singapūra) (pārstāvis — B. Brandreth, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes un dizainparaugi)

      Otrs dalībnieks procesā ITSB Apelāciju padomē: Cortefiel, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               daļēji atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 26. novembra lēmumu lietā R 0271/2011-4: atcelt to lēmuma daļu, ar kuru atcelta Iebildumu nodaļas 2010. gada 17. decembra lēmuma daļa un noraidīts prasītājas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums attiecībā uz atsevišķām precēm, kas ietilpst 25. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai procesā ITSB Apelāciju padomē un tiesvedībā Vispārējā tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PEDRO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 18., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 541 857

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs dalībnieks procesā ITSB Apelāciju padomē

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska melnbalta preču zīme “Pedro del Hierro” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14., 18., 25., 35. un 42. klasē, ar reģistrācijas ar Nr. 1 252 899, un grafiska melnbalta preču zīme “Pedro del Hierro” ar starptautiskās reģistrācijas ar Nr. 864 740 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 14., 25. un 35. klasē, kura esot spēkā Bulgārijā, Spānijā un Rumānijā

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, ciktāl tajā ir noraidīti iebildumi attiecībā uz precēm, kas ietilps 25. klasē, noraidīts reģistrācijas pieteikums attiecībā uz šīm precēm un noraidīta preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja apelācijas sūdzība

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 42. panta 2. punkta pārkāpums


title: Lieta T-85/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. martā — Gabel Industria Tessile /ITSB — Creaciones Garel ( GABEL )

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. martā — Gabel Industria Tessile/ITSB — Creaciones Garel (“GABEL”)
   (Lieta T-85/07)
   (2007/C 117/41)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gabel Industria Tessile S.p.A., Rovellasca (Itālija) (pārstāvis — A. Petruzzelli, Avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Creaciones Garel S.A.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 25. janvāra lēmumu, kas paziņots 2007. gada 29. janvārī, tiktāl ciktāl ar to ir atteikta Kopienas preču zīmes “GABEL”, reģistrācijas pieteikums Nr. 3754777, attiecībā uz 24. klasē ietilpstošajām precēm reģistrācija, sakarā ar Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu;

               —

               uzturēt spēkā Apelāciju padomes lēmumu preču zīmi reģistrēt attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “peldmēteļiem”;

               —

               izdot rīkojumu Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam Kopienas preču zīmi “GABEL ”Nr. 3754777 reģistrēt attiecībā uz 24. klasi un šajā klasē tobrīd norādītajām precēm, nevis tikai attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “peldmēteļiem”;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “GABEL ”(reģistrācijas pieteikums Nr. 3754777) attiecībā uz 24. un 25. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Creaciones Garel S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “GAREL ”attiecībā uz 24., 25. un 26. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju daļēji apmierināt, ciktāl preču zīme ir reģistrēta attiecībā uz “peldmēteļiem ”(25. klase)
   Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-477/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. oktobrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Hogan Lovells International LLP/Bayer CropScience K.K.

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. oktobrī iesniedza Bundespatentgericht (Vācija) — Hogan Lovells International LLP/Bayer CropScience K.K.

   (Lieta C-477/12)
   2013/C 26/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundespatentgericht

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hogan Lovells International LLP

      Atbildētāja: Bayer CropScience K.K.

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas Nr. 1610/96 (1) 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu var piemērot tikai tirdzniecības atļaujai, kas izsniegta saskaņā ar Direktīvas 91/414/EEK 4. pantu vai Direktīvas 91/414 8. panta 1. punktu, vai arī sertifikātu tāpat var izsniegt, pamatojoties uz tirdzniecības atļauju, kas izsniegta saskaņā ar Direktīvas 91/414 8. panta 4. punktu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 23. jūlija Regula (EK) Nr. 1610/96 par papildu aizsardzības sertifikāta ieviešanu attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem (OV L 198, 30. lpp.).


title: Lieta F-128/11: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra rīkojums – De Nicola/EIB Civildienests — EIB personāls — Novērtēšana — 2010. gada novērtējuma ziņojums — Apstrīdēšana — Iekšējās procedūras — Nosacījumi — Atteikšanās no prasības — Prasība — Interese celt prasību — Neesamība — Saprātīgs termiņš — Neievērošana — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/98

         Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 18. decembra rīkojums – De Nicola/EIB
   (Lieta F-128/11) (1)

   (Civildienests - EIB personāls - Novērtēšana - 2010. gada novērtējuma ziņojums - Apstrīdēšana - Iekšējās procedūras - Nosacījumi - Atteikšanās no prasības - Prasība - Interese celt prasību - Neesamība - Saprātīgs termiņš - Neievērošana - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2016/C 048/112)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – L. Isola, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (pārstāvji – G. Nuvoli, T. Gilliams un A. Dal Ferro, avocat)

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atcelt EIB elektroniskās vēstules un lēmumus, kas attiecas uz administratīvo procesu saistībā ar viņa snieguma novērtējumu 2010. gadā, otrkārt, atcelt EIB priekšsēdētāja lēmumu neuzsākt izlīguma procedūru Samierināšanas komisijā, treškārt, atcelt prasītāja ikgadējo novērtējumu attiecībā uz 2010. gadu, ciktāl viņam tajā nav piešķirts vērtējums “exceptional performance” vai “very good performance” un viņš nav izvirzīts paaugstināšanai amatā D funkciju grupā, un, visbeidzot, prasība piespriest EIB atlīdzināt viņam nodarīto morālo un mantisko kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               C. De Nicola sedz savus un atlīdzina Eiropas Investīciju bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 3.3.2012., 21. lpp.


title: Lieta T-720/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. novembra spriedums – Rotenberg/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina — Līdzekļu iesaldēšana — Ierobežojumi piekļuvei dalībvalstu teritorijai jomā — Fiziska persona, kas aktīvi atbalsta vai veic darbības, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina — Fiziska persona, kas gūst labumu no Krievijas lēmumpieņēmējiem, kuri ir atbildīgi par Krimas aneksiju — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Darījumdarbības brīvība — Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību — Samērīgums

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/23

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. novembra spriedums – Rotenberg/Padome
   (Lieta T-720/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina - Līdzekļu iesaldēšana - Ierobežojumi piekļuvei dalībvalstu teritorijai jomā - Fiziska persona, kas aktīvi atbalsta vai veic darbības, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukraina - Fiziska persona, kas gūst labumu no Krievijas lēmumpieņēmējiem, kuri ir atbildīgi par Krimas aneksiju - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Darījumdarbības brīvība - Tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību - Samērīgums)
   (2017/C 022/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arkady Romanovich Rotenberg (Sanktpēterburga, Krievija) (pārstāvji – sākotnēji D. Pannick, QC, M. Lester, barrister, un M. O’Kane, solicitor, vēlāk – D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors, un Z. Al-Rikabi, barrister, un visbeidzot – D. Pannick, M. Lester un Z. Al-Rikabi)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix un B. Driessen)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta uz LESD 263. panta pamata un ar kuru lūdz daļēji atcelt Padomes 2014. gada 17. marta Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 16. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kuri ir izdarīti, pirmkārt, ar Padomes 2014. gada 30. jūlija Lēmumu 2014/508/KĀDP (OV 2014, L 226, 23. lpp.), otrkārt, ar Padomes 2015. gada 13. marta Lēmumu (KĀDP) 2015/432 (OV 2015, L 70, 47. lpp.), treškārt, ar Padomes 2015. gada 14. septembra Lēmumu (KĀDP) 2015/1524 (OV 2015, L 239, 157. lpp.) un, ceturtkārt, ar Padomes 2016. gada 10. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/359 (OV 2016, L 67, 37. lpp.), no vienas puses, un Padomes 2014. gada 17. marta Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2014, L 78, 6. lpp.), kuru īsteno ar, pirmkārt, Padomes 2014. gada 30. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 826/2014 (OV 2014, L 226, 16. lpp.), otrkārt, ar Padomes 2015. gada 13. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/427 (OV 2015, L 70, 1. lpp.), treškārt, ar Padomes 2015. gada 14. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1514 (OV 2015, L 239, 30. lpp.) un, ceturtkārt, ar Padomes 2016. gada 10. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/353 (OV 2016, L 67, 1. lpp.), no otras puses, ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2014. gada 17. marta Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2014. gada 30. jūlija Lēmumu 2014/508/KĀDP, un Padomes 2014. gada 17. marta Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība, kā tā ir īstenota ar Padomes 2014. gada 30. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 826/2014, ciktāl tie attiecas uz Arkādiju Romanoviču Rotenbergu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/1

         (2009/C 6/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 327, 20.12.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 313, 6.12.2008.

      OV C 301, 22.11.2008.

      OV C 285, 8.11.2008.

      OV C 272, 25.10.2008.

      OV C 260, 11.10.2008.

      OV C 247, 27.9.2008.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-260/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) u.c./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) u.c./Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

   (Lieta C-260/16)
   (2016/C 343/31)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI), DHL Express (Italy) Srl, Federal Express Europe Inc., United Parcel Service Italia Ups Srl

      Atbildētāji: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK (1) ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK (2), 2. panta 1., 1.a un 6. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu – proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 2. panta a) un f) punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 1. panta 1. punkta g) un r) apakšpunktu, lasot tos kopsakarā vienu ar otru un kopā ar i) apakšpunktu, un tiem atbilstošo ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprināto “Kārtību, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai”–, kas pasta pakalpojuma jēdzienā iekļauj arī kurjerpasta pakalpojumus?

               2)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 9. panta 1. punkts un 2. panta 19. punkts, kā arī samērīguma un saprātīguma princips liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu – proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. panta 1. punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 8. pantu un tiem atbilstošo ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprināto “Kārtību, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” –, kas kurjerpasta pakalpojumu sniedzējiem paredz pienākumu papildus atļaujai, kas vajadzīga, lai nodrošinātu pamatprasību ievērošanu pasta pakalpojumu sniegšanas jomā, saņemt arī vispārēju atļauju?

               3)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 7. panta 4. punkts un 9. panta 2. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu – proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. panta 1.a punktu un 10. panta 2. punktu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 11. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 15. panta 2. punktu un tiem atbilstošās ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātās “Kārtības, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai”, 9. pantu –, kas kurjerpasta pakalpojumu sniedzējiem paredz pienākumu veikt iemaksas universālā pakalpojuma kompensācijas fondā?

               4)

               Vai Eiropas Savienības tiesības, konkrēti, Direktīvas 97/67/EK ar vēlākiem papildinājumiem un grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2008/6/EK, 9. panta 2. punkts liedz piemērot valsts tiesisko regulējumu – proti, Leģislatīvā dekrēta Nr. 261/1999 6. un 10. pantu, kā arī 2015. gada 23. marta Lēmuma AGCOM 129/15/CONS A pielikumā ietverto “Noteikumu par atļaujām sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 11. panta 1. punkta f) apakšpunktu un 15. panta 2. punktu un tiem atbilstošās ar Ekonomikas attīstības ministrijas 2015. gada 29. jūlija Dekrētu apstiprinātās “Kārtības, kādā piešķiramas atļaujas sniegt pasta pakalpojumus sabiedrībai” 9. pantu –, kas neparedz izvērtēt gadījumus, kuros iemaksas universālā pakalpojuma izmaksu kompensācijas fondā uzsakāmas par lietderīgām, un neparedz atšķirīgus piemērošanas nosacījumus atkarībā no nodokļu maksātāju subjektīvās situācijas un situācijas tirgos?

      (1)

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.).

      (2)

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi (OV 2008, L 52, 3. lpp.).


title: Lieta C-173/08: Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums ( Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam (Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Datoru ventilācijas iekārtu, kas sastāv no dzesētāja un ventilatora, klasifikācija — Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/19

         Tiesas (piektā palāta) 2009. gada 18. jūnija spriedums (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Kloosterboer Services BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam

   (lieta C-173/08) (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Datoru ventilācijas iekārtu, kas sastāv no dzesētāja un ventilatora, klasifikācija - Klasifikācija Kombinētajā nomenklatūrā)
   2009/C 180/31
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Kloosterboer Services BV

      Atbildētāji: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Komisijas 2004. gada 1. marta Regulas (EK) Nr. 384/2004 par dažu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV L 64, 21. lpp.) interpretācija — Datoru ventilācijas iekārtu, kas sastāv no heatsink un ventilatora, klasifikācija

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulu (EK) Nr. 1789/2003, ir jāinterpretē tādējādi, ka pamata lietā minētās preces, kas sastāv no dzesētāja, kā arī no ventilatora un kuras ir paredzētas iekļaušanai vienīgi datoros, ir jāklasificē minētās regulas I pielikumā ietvertās Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 8473 30 90.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-544/15: Prasība, kas celta 2015. gada 21. septembrī – Terna/Komisija

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/43

         Prasība, kas celta 2015. gada 21. septembrī – Terna/Komisija
   (Lieta T-544/15)
   (2015/C 363/53)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Roma, Itālija) (pārstāvji – A. Police, L. Di Via, F. Covone, D. Carria, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, atcelt Eiropas Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāta (Enerģētikas ģenerāldirektorāts – SRD.3 – Finanšu pārvalde) 2015. gada 6. jūlija lēmumu ar atsauces Nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621, ciktāl ar to netiek atmaksāti Terna izdevumi saistībā ar projektiem Nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 un Nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 un uzlikts pienākums atmaksāt summas, kuras piešķirtas saistībā ar iepriekš minētajiem projektiem apmērā, kurš norādīts apstrīdētā lēmuma pielikumā pievienotajā tabulā;

               —

               pakārtoti, atcelt Eiropas Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāta (Enerģētikas ģenerāldirektorāts – SRD.3 – Finanšu pārvalde) 2015. gada 6. jūlija lēmumu ar atsauces Nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621, ciktāl ar to nav samazināta Terna izdevumu atmaksa saistībā ar projektiem Nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 un Nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 apmērā, kas atbilst vienīgi CESI S.p.A. gūtajai peļņai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāta (Enerģētikas ģenerāldirektorāts – SRD.3 – Finanšu pārvalde) 2015. gada 6. jūlija lēmumu ar atsauces Nr. Move.srd.3.dir(2015)2669621, kuru Terna S.p.A. saņēma 2015. gada 21. jūlijā (protokola Nr. 0011151), ciktāl ar to ir izslēgta Direktīvas 2004/17/EK 40. panta 3. punkta piemērošana attiecībā uz maksājumiem saistībā ar projektiem Nr. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 un Nr. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 un uzlikts pienākums atmaksāt summas, kuras piešķirtas saistībā ar iepriekš minētajiem projektiem apmērā, kas norādīts apstrīdētā lēmuma pielikumā pievienotajā tabulā, kā arī šī prasība ir vērsta pret jebkādu citu iepriekšēju vai katrā ziņā saistītu aktu, attiecīgā gadījumā it īpaši Eiropas Komisijas Enerģētikas ģenerāldirektorāta (B direktorāts – Energoapgādes drošība, enerģijas tirgi un tīkli, B.1. – Enerģētikas politika, apgādes drošība un tīkli) 2014. gada 18. jūnija paziņojumu ar atsauces Nr. ENER.B1(2014)509729, kā arī 2013. gada 1. februāra revīzijas ziņojumu Nr. B22–09, ciktāl tajos par neatmaksājamiem ir atzīti Terna S.p.A. izdevumi saistībā ar CESI S.p.A. sniegtajiem pakalpojumiem šo projektu ietvaros.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota prasības pieņemamība.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts attiecībā uz prasītāju, jo tas to skar tieši un individuāli, un ka minētais lēmums, lai arī nav konkrēts īstenošanas pasākums, ir uzskatāms par galīgu un tādu, kuru atbildētāja pēc tam negrozīs.

               2.

               Ar otro pamatu attiecībā uz iebildumiem pēc būtības tiek apgalvota Direktīvas 2004/17/EK apakšuzņēmuma pakalpojumu līgumu jomā 14. panta un 37. panta nepareiza piemērošana, izmeklēšanas neveikšana un pamatojuma nenorādīšana apstrīdētajā lēmumā, 2008. gada lēmuma D/207630 III pielikuma III.7. panta 1., 4. un 6. punkta un 2010. gada lēmuma D/7181 III pielikuma III.7. panta 1., 4. un 6. punkta nepareiza piemērošana un no tā izrietoša nepamatota projektu atmaksas samazināšana, pamatojoties uz to, ka Terna, iespējams, nepareizi ir piemērojusi publiskā iepirkuma procedūru.

                           —

                           Šajā ziņā prasītāja it īpaši norāda, ka noteikuma par iespējamu apakšuzņēmuma līgumu iekļaušana pamatnolīgumos starp Terna un CESI tādas sarunu procedūras noslēgumā, par kuru nav publicēts paziņojums par līgumu, nevar tikt uzskatīta par pretēju Direktīvai 2004/17/EK, kā arī uz to nevar pamatoti atsaukties kā uz iespējamo norādi par tehniska rakstura iemeslu nepietiekamību, kas pamato to, ka līguma slēgšanas tiesības ir tikušas piešķirtas konkrētam uzņēmumam.

                           —

                           Lēmumā ir pieļautas arī cita veida kļūdas, kuras ir saistītas ar kļūdainu attiecību starp pamatnolīgumu un individuāliem līgumiem, kuru slēgšanas tiesības Terna ir piešķīrusi CESI, kvalificēšanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūdaina Direktīvas 2004/17/EK 40. panta 3. punkta c) apakšpunkta piemērošana, jo Eiropas Komisija nav uzskatījusi, ka ir izpildītas tehniskās prasības, lai līgumu slēgšanas tiesības tiktu piešķirtas konkrētam uzņēmumam bez iepriekšējas iepirkuma procedūras publicēšanas, kā arī izmeklēšanas neesamība un atmaksas prasības noraidījuma pamatojuma neesamība.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota kļūdaina Direktīvas 2004/17/EK piemērošana un tiesiskās paļāvības, kas radīta Terna, principa pārkāpums, jo nav apmierināta atmaksas prasība attiecībā uz līgumiem, kuri iekļauti pamatnolīgumā, neraugoties uz paziņojuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un dažu summu neatbilstību saistībā ar Eiropas procedūrām.

               5.

               Ar piekto pamatu, kas izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots saprātīguma un samērīguma principa pārkāpums saistībā ar Komisijas lēmumu pilnībā noraidīt prasīto atmaksu, nevis to attiecīgi samazināt.


title: Lieta T-293/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – Fakro/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/29

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. maijā – Fakro/Komisija
   (Lieta T-293/17)
   (2017/C 249/45)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fakro sp z o.o. (Nowy Sącz, Polija) (pārstāvis – A. Radkowiak-Macuda, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neieņemot nostāju lietā sakarā ar sūdzību, ko prasītāja tajā iesniedza 2012. gada 12. jūlijā, par to, ka grupa VELUX ļaunprātīgi izmanto dominējošo stāvokli, lai gan tai formāli tika lūgts to darīt, Komisija nav izpildījusi LESD, kā arī Pamattiesību hartā paredzētos pienākumus,

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, pat ja tiesvedība būtu izbeidzama sakarā ar Komisijas pieņemto lēmumu tiesvedības laikā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, kas attiecas uz LESD 288. panta neizpildi saistībā ar LESD 102. un 105. pantu un saistībā ar Pamattiesību hartas 41. pantu.
   Pirmā iespējamā nostājas ieņemšana pēc būtības procedūrā par prasītājas iesniegto sūdzību pēc 3,5 gadiem neesot lietas izskatīšana saprātīgā termiņā. Komisija neesot norādījusi nekādu pamatojumu, kas ļautu apstiprināt, ka izmeklēšanas laikā būtu veiktas jebkādas darbības. Komisijai pirms lēmuma pieņemšanas esot pienākums padziļināti izanalizēt prasītājas norādītos faktiskos, kā āri juridiskos apstākļus. Prasītājas ierosinātā tiesvedība esot vienīgais tās tiesību aizsardzības veids.


title: Lieta T-368/12 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Komisija/ Macchia Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums — Lēmums nepagarināt līgumu — Civildienesta tiesas kompetence — Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta 1. daļa — Rūpības pienākums — Dienesta interešu jēdziens — Aizliegums pārsniegt prasījuma robežas — Sacīkstes princips

text:
               7.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/27

         Vispārējās tiesas 2014. gada 21. maija spriedums – Komisija/Macchia

   (Lieta T-368/12 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nepagarināt līgumu - Civildienesta tiesas kompetence - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. panta 1. daļa - Rūpības pienākums - Dienesta interešu jēdziens - Aizliegums pārsniegt prasījuma robežas - Sacīkstes princips)
   2014/C 212/32
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un D. Martin)

      Otrs lietas dalībnieks: Luigi Macchia (Varèse, Itālija) (pārstāvji – S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas celta par Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-63/11 Macchia/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko lūdz šo spriedumu atcelt.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedumu lietā F-63/11 Macchia/Komisija tiktāl, ciktāl ar to tika atcelts Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektora 2010. gada 12. augusta lēmums noraidīt Luigi Macchia lūgumu pagarināt viņa pagaidu darbinieka darba līgumu, un līdz ar to noraidīts Macchia lūgums viņu reintegrēt OLAF darbinieku sarakstā, un prasība atlīdzināt ciestos materiālos zaudējumus kā priekšlaicīga;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               4)

               lēmuma par pārējiem tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta F-75/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 27. septembra rīkojums — Brown un Volpato /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2006. gada paaugstināšana amatā — Jaunā karjeras struktūra — Karjeras paplašināšana, ieviešot jaunas pakāpes, kurām agrākajos Civildienesta noteikumos nav ekvivalentu — Civildienesta noteikumu 45. panta, to XIII pielikuma, kā arī no 2005. gada piemērojamo VĪN piemērošana — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pirms 2004. gada 1. maija pieņemtu lēmumu par paaugstināšanu amatā atpakaļejošs spēks — Pārejas pasākumi — Acīmredzami noraidāma prasība)

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/39

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 27. septembra rīkojums — Brown un Volpato/Komisija
   (Lieta F-75/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2006. gada paaugstināšana amatā - Jaunā karjeras struktūra - Karjeras paplašināšana, ieviešot jaunas pakāpes, kurām agrākajos Civildienesta noteikumos nav ekvivalentu - Civildienesta noteikumu 45. panta, to XIII pielikuma, kā arī no 2005. gada piemērojamo VĪN piemērošana - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pirms 2004. gada 1. maija pieņemtu lēmumu par paaugstināšanu amatā atpakaļejošs spēks - Pārejas pasākumi - Acīmredzami noraidāma prasība)
   2011/C 340/80
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Colin Brown (Brisele, Beļģija) un Alberto Volpato (Maskava, Krievija) (pārstāvji — B. Cortese un C. Cortese, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un G. Berscheid)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji M. Arpio Santacruz un I. Šulce, pēc tam M. Bauer, J. Monteiro un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, kas publicēts 2006. gada 17. novembra Administratīvajā paziņojumā Nr. 55-2006, ciktāl tajā ir paredzēts 2006. gada paaugstināšanā amatā prasītājus paaugstināt A*9, nevis A*10 pakāpē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Brown un Volpato, kā arī Eiropas Komisija sedz savus attiecīgos tiesāšanās izdevumus paši;

               3)

               Eiropas Savienības Padome, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 235, 06.10.2007, 30. lpp.


title: Lieta C-90/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Spānija) – Banco Grupo Cajatres S.A. / María Mercedes Manjón Pinilla un Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. februārī iesniedza Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Spānija) – Banco Grupo Cajatres S.A./María Mercedes Manjón Pinilla un Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela

   (Lieta C-90/14)
   2014/C 151/15
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Banco Grupo Cajatres S.A.

      Atbildētāji: María Mercedes Manjón Pinilla un Comunidad Hereditaria formada al fallecimiento de D. Miguel Ángel Viana Gordejuela

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam] ir pretrunā tāda tiesību norma kā 2013. gada 14. maija Likuma Nr. 1/2013 Otrais pārejas noteikums, kurā ir noteikts, ka katrā ziņā ir jāsamazina nokavējuma procentu likme, neatkarīgi no tā, vai noteikums par nokavējuma procentiem jau sākotnēji bija spēkā neesošs, jo tas ir negodīgs?

               2)

               Vai Direktīvas 93/13 3. panta 1. punktam, 4. panta 1. punktam, 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā tāda valsts tiesību norma kā Ley Hipotecaria [Hipotekārā likuma] 114. pants, ar kuru valsts tiesai, pārbaudot, vai noteikums par nokavējuma procentiem ir negodīgs, ir atļauts pārbaudīt tikai to, vai nolīgtā procentu likme trīs reizes pārsniedz likumisko procentu likmi, bet tā nevar pārbaudīt citus apstākļus?

               3)

               Vai Direktīvas 93/13 3. panta 1. punktam, 4. panta 1. punktam, 6. panta 1. punktam un 7. panta 1. punktam ir pretrunā tāda tiesību norma kā LEC [Civilprocesa likuma] 693. pants, saskaņā ar kuru ir atļauts pirms termiņa pieprasīt atmaksāt visu aizdevuma summu, ja nav veikti trīs ikmēneša maksājumi, neņemot vērā citus faktorus, piemēram, aizdevuma termiņu, tā apmēru vai citus būtiskus jautājumus, un kurā ir paredzēts, ka no šādas pirmstermiņa atmaksas sekām var izvairīties, ja kreditors to vēlas, izņemot gadījumus, ja hipotēka ir garantēta ar aizņēmēja mājokli?

      (1)  1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-375/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Le Canne /Komisija (Lauksaimniecība — Kopienas finanšu atbalsts — Finanšu pārkāpums galīgā saldo maksājuma pieprasījumā — Lēmums par atbalsta samazināšanu — Noilguma termiņa beigas — Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/28

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Le Canne/Komisija
   (Lieta T-375/05) (1)

   (Lauksaimniecība - Kopienas finanšu atbalsts - Finanšu pārkāpums galīgā saldo maksājuma pieprasījumā - Lēmums par atbalsta samazināšanu - Noilguma termiņa beigas - Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus)
   (2008/C 313/48)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Azienda Agricola “Le Canne” Srl, Rovigo (Itālija) (pārstāvji — G. Carraro un F. Mazzonetto, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un L. Visaggio, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2005. gada 26. jūlija Lēmumu C(2005)2939, ar kuru ir samazināts atlikušais maksājamais Kopienas atbalsta saldo prasītājam ražošanas vienības akvakultūrā modernizācijai un ierīkošanai, un prasība atlīdzināt no šī samazinājuma izrietošos zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 26. jūlija Lēmumu C(2005)2939 tiktāl, ciktāl ar to ir samazināts Azienda Agricola“Le Canne” Srl piešķirtais Kopienas atbalsts projektam IT/0016/90/02, jo attaisnotajos šī atbalsta izdevumos bija ieskaitīta peļņa, ko Girardello SpA ir guvis no darbu, kas ir saistīti ar šo projektu, izpildes;

               2)

               prasību atlīdzināt zaudējumus noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-238/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – X/Finanzamt I

text:
               19.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 343/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. aprīlī iesniedza Finanzgericht Münster (Vācija) – X/Finanzamt I

   (Lieta C-238/16)
   (2016/C 343/29)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Münster

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X

      Atbildētāja: Finanzamt I

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 132. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka cilvēka asiņu piegāde ietver arī no cilvēka asinīm iegūtas asins plazmas piegādi?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai tas attiecas arī uz asins plazmu, kas paredzēta nevis tieši ārstnieciskiem mērķiem, bet tikai zāļu pagatavošanai?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai klasificēšanā par asinīm nozīme ir tikai paredzētajam mērķim vai arī teorētiskai asins plazmas izmantošanas iespējai?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša, vai par darījumu, kurš saskaņā ar PVN direktīvas 132. panta 1. punkta d) apakšpunktu dalībvalstī ir atbrīvots no PVN, neatkarīgi no trešajā valstī piemērojamā PVN režīma nedrīkst atskaitīt priekšnodokli saskaņā ar šīs direktīvas 168. pantu, pat ja runa ir par piegādi eksportam, par kuru drīkst atskaitīt priekšnodokli saskaņā ar PVN direktīvas 169. panta b) punktu saistībā ar šīs direktīvas 146. panta 1. punktu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28 novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta F-36/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Armitage-Wilson /Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (Civildienests — Eiropola personāls — Līguma nepagarināšana — Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums — Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants — Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/69

      Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 29. jūnija spriedums — Armitage-Wilson/Eiropas Policijas birojs (Eiropols)
      (Lieta F-36/09) (1)

      (Civildienests - Eiropola personāls - Līguma nepagarināšana - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Eiropola Civildienesta noteikumu 6. pants - Tiesību uz aizstāvību ievērošanas princips)
      (2010/C 288/128)
      Tiesvedības valoda — holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Kate Armitage-Wilson (Hāga, Nīderlande) (pārstāvis — W. J. Dammingh, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — D. Neumann un D. El Khoury, kuriem palīdz B. Wägenbaur un R. Van der Hout, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kuru prasītāja tiek informēta par neiespējamību viņai piedāvāt pastāvīgu amatu, kā arī 2009. gada 7. janvāra lēmumu, ar kuru noraidīta par pirmo lēmumu iesniegtā sūdzība

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2008. gada 12. jūnija lēmumu, ar kur Eiropas Policijas birojs (Eiropols) atteicās ar K. Armitage-Wilson noslēgt līgumu uz nenoteiktu laiku;

                  2)

                  Eiropols atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 167, 18.07.2009., 26. lpp.


title: Lieta T-288/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Energiewerke Nord/Komisija Valsts atbalsts — Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem — Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu — Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/20

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. maija rīkojums – Energiewerke Nord/Komisija
   (Lieta T-288/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasākumi, ko Vācija īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem - Lēmums par LESD 108. panta 2. punktā paredzētās procedūras uzsākšanu - Galīgā lēmuma pieņemšana pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 245/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme un T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer, kam palīdz A. Luke un C. Maurer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 18. decembra Lēmumu C (2013) 4424final uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par pasākumiem, ko Vācijas Federatīvā Republika īstenojusi par labu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un energoietilpīgiem lietotājiem [Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               par EBTA Uzraudzības iestādes iesniegto pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj;

               3)

               Energiewerke Nord GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma procedūru;

               4)

               EBTA Uzraudzības iestāde sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 223, 14.7.2014.


title: Lieta F-22/11: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Conticchio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Pensijas — Tiesību uz pensiju aprēķināšana — Klasificēšana līmenī — Iebilde par prettiesiskumu — Pieņemamība)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/41

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums — Conticchio/Komisija
   (Lieta F-22/11) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Tiesību uz pensiju aprēķināšana - Klasificēšana līmenī - Iebilde par prettiesiskumu - Pieņemamība)
   2012/C 287/75
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rosella Conticchio (Roma, Itālija) (pārstāvji — R. Giuffrida un A. Tortora, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin, un A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasītājas prasība atcelt lēmumu, ar kuru viņai piešķirtas tiesības saņemt pensiju un noteikts šīs pensijas apmērs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Conticchio prasību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 139, 7.5.2011, 31. lpp.


title: Lieta T-618/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — Oracle America/ITSB — Aava Mobile ( “AAVA CORE” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/36

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. novembrī — Oracle America/ITSB — Aava Mobile (“AAVA CORE”)
   (Lieta T-618/13)
   2014/C 45/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Oracle America, Inc. (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — T. Heydn, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Aava Mobile Oy (Oulu, Somija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2013. gada 11. septembra lēmumu lietā R 1369/2012-2 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “AAVA CORE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 712 811

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “JAVA” reģistrācija Nr. 6 551 626 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 35., 37., 38., 41., 42. un 45. klasē; visās Eiropas Savienības dalībvalstīs plaši pazīstama preču zīme “JAVA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums


title: Lieta C-291/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 12. jūnijā iesniedza Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Vācija) — Michael Schwarz/Stadt Bochum

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 12. jūnijā iesniedza Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Vācija) — Michael Schwarz/Stadt Bochum

   (Lieta C-291/12)
   2012/C 273/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Michael Schwarz

      Atbildētāja: Stadt Bochum

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 (1) redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 (2), 1. panta 2. punkts ir spēkā esošs?

      (1)  Padomes 2004. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 142, 1. lpp., labotā redakcija OV L 188, 127. lpp.).


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 7. septembrī
   lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Apdrošināšana - Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva - Bonus-malus sistēma)
   (2004/C 262/09)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - C. Tufvesson un J.-F. Pasquier) pret Francijas Republiku (pārstāvji - G. de Bergues un P. Boussaroque, kā arī C. Mercier) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EK līguma 226. pantam, kas iesniegta 2002. gada 30. septembrī, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans (referents), C. Gulmann un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta C-271/17 PPU: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Sławomir Andrzej Zdziaszek

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Openbaar Ministerie/Sławomir Andrzej Zdziaszek

   (Lieta C-271/17 PPU)
   (2017/C 277/35)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank Amsterdam

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Openbaar Ministerie

      Atbildētājs: Sławomir Andrzej Zdziaszek

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai procedūra,

                           —

                           kurā tiesa izsniegšanas dalībvalstī lemj par atsevišķu brīvības atņemšanas sodu, kas iepriekš galīgi piespriesti attiecīgajai personai, apvienošanu vienā brīvības atņemšanas sodā un/vai groza kopējo brīvības atņemšanas sodu, kas attiecīgajai personai tika galīgi piespriests iepriekš, un

                           —

                           kurā tiesa vairs neizskata jautājumu par vainu,

                     kāda ir procedūra, kuras rezultātā tika pasludināts 2014. gada 25. martacumulative sentence [spriedums, kas nosaka kumulatīvu sodu], ir “[process, kurā pieņemts] nolēmums”, kā paredzēts Pamatlēmuma 2002/584/TI (1) 4.a panta 1. punkta ievadā?

               2.

               Vai izpildes tiesas iestāde:

                           —

                           gadījumā, kad pieprasītā persona nav piedalījusies lietas izskatīšanā, kuras rezultātā ir pieņemts nolēmums,

                           —

                           bet izsniegšanas tiesu iestāde ne EAO, ne papildinformācijā, kas ir lūgta uz Pamatlēmuma 2002/584/TI 15. panta 2. punkta pamata, nav paziņojusi par viena vai vairāku Pamatlēmuma 2002/584/TI 4.a panta 1. punkta a)-d) apakšpunktā norādīto apstākļu piemērojamību atbilstoši vienas vai vairāku EAO veidlapas d) punkta 3. apakšpunkta kategoriju formulējumiem,

                     var šo pašu iemeslu dēļ secināt, ka neviens no Pamatlēmuma 2002/584/TI 4.a panta 1. punkta a)-d) apakšpunktā norādītajiem nosacījumiem nav izpildīts, un šī iemesla dēļ atteikties izpildīt EAO?

               3.

               Vai apelācijas tiesvedība,

                           —

                           kurā lieta ir tikusi izskatīta pēc būtības un

                           —

                           kurā attiecībā uz attiecīgo personu ir pieņemts (jauns) notiesājošs spriedums un/vai ir atstāts spēkā pirmās instances notiesājošs spriedums

                           —

                           lai gan EAO ir paredzēts šā notiesājoša sprieduma izpildei,

                     ir “[process, kurā ir pieņemts] nolēmums”, kā paredzēts Pamatlēmuma 2002/584/TI 4.a panta 1. punktā?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 19. nodaļa, 6. sējums, 34. lpp.)


title: Lieta C-469/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums ( Tribunale di Verona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shamim Tahir / Ministero dell'Interno, Questura di Verona Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2003/109/EK — 2. pants, 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 13. pants — Pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauja — Piešķiršanas nosacījumi — Likumīga un nepārtraukta uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī piecus gadus pirms pieteikuma par uzturēšanās atļaujas piešķiršanu iesniegšanas — Persona, kam ir ģimenes saiknes ar pastāvīgu iedzīvotāju — Labvēlīgākas valsts tiesību normas — Sekas

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/22

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums (Tribunale di Verona (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Shamim Tahir/Ministero dell'Interno, Questura di Verona

   (Lieta C-469/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2003/109/EK - 2. pants, 4. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 13. pants - Pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauja - Piešķiršanas nosacījumi - Likumīga un nepārtraukta uzturēšanās uzņemošajā dalībvalstī piecus gadus pirms pieteikuma par uzturēšanās atļaujas piešķiršanu iesniegšanas - Persona, kam ir ģimenes saiknes ar pastāvīgu iedzīvotāju - Labvēlīgākas valsts tiesību normas - Sekas)
   2014/C 315/32
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Verona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Shamim Tahir

      Atbildētāji: Ministero dell'Interno, Questura di Verona

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 11. maija Direktīvu 2011/51/ES, 4. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka personas, kas jau ir ieguvusi pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ģimenes loceklis, kā tas definēts šīs direktīvas 2. panta e) punktā, nevar tikt atbrīvots no pienākuma izpildīt minētās direktīvas 4. panta 1. punktā paredzēto nosacījumu, atbilstoši kuram, lai iegūtu šādu statusu, trešās valsts pilsonim tieši pirms šā pieteikuma iesniegšanas ir likumīgi un nepārtraukti jānodzīvo attiecīgajā dalībvalstī pieci gadi;

               2)

               Direktīvas 2003/109, kas grozīta ar Direktīvu 2011/51, 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstij nav ļauts ar labvēlīgākiem nosacījumiem nekā šajā direktīvā paredzētie piešķirt ģimenes loceklim šīs direktīvas 2. panta e) punkta izpratnē pastāvīgā iedzīvotāja ES uzturēšanās atļauju.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-815/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. novembrī – For Tune/EUIPO – Simplicity trade GmbH (“opus AETERNATUM”)

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/55

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. novembrī – For Tune/EUIPO – Simplicity trade GmbH (“opus AETERNATUM”)
   (Lieta T-815/16)
   (2017/C 014/65)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polija) (pārstāve – K. Popławska, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Simplicity trade GmbH (Oelde, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “opus AETERNATUM” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 024 296

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 14. septembra lēmums lietā R 152/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: lieta C-126/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/31

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. aprīlī — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (lieta C-126/09)
   2009/C 141/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — N. Yerrell)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 15. jūlija Direktīvas 2003/59/EK par dažu kravu vai pasažieru pārvadāšanai paredzētu autotransporta līdzekļu vadītāju sākotnējās kvalifikācijas iegūšanu un periodisku apmācību, par Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 un Padomes Direktīvas 91/439/EEK grozīšanu un Padomes Direktīvas 76/914/EEK atcelšanu (1), prasības vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2003/59/EK transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2006. gada 9. septembrī. Tomēr šīs prasības celšanas dienā atbildētāja joprojām nav veikusi direktīvas transponēšanai vajadzīgos pasākumus vai katrā ziņā tos nav darījusi zināmus Komisijai.

      (1)  OV L 226, 4. lpp.


               10.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 410/6

         EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 12. augustā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-21/15)
   (2015/C 410/05)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Øyvind Bø un Marlene Lie Hakkebo, 2015. gada 12. augustā iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               atzīst, ka, noteiktajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/88/ES (2011. gada 16. novembris), ar ko Direktīvu 97/68/EK groza attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu) un pielāgots Līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 2. pantu un Līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2015. gada 28. martam nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2015. gada 28. janvārī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav īstenojusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/88/ES (2011. gada 16. novembris), ar ko Direktīvu 97/68/EK groza attiecībā uz noteikumiem par motoriem, ko laiž tirgū saskaņā ar elastīguma sistēmu, kura minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma XXIV nodaļas 1.a punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 2. pantu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta C-467/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-406/08 ICF /Komisija 2013. gada 27. augustā iesniedza Industries Chimiques du Fluor (ICF)

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-406/08 ICF/Komisija 2013. gada 27. augustā iesniedza Industries Chimiques du Fluor (ICF)

   (Lieta C-467/13 P)
   2013/C 336/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieces

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (pārstāvji — P. Wytinck, D. Gillet, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-406/08 Industries Chimiques du Fluor (ICF)/Eiropas Komisija un, ja Tiesa uzskatīs, ka tās rīcībā ir visa nepieciešama informācija, lai pašai pieņemtu galīgu nolēmumu pēc lietas būtības, atcelt apstrīdētajā lēmumā ICF uzlikto naudas sodu EUR 1 700 000 apmērā vai vismaz šo naudas sodu samazināt;

               —

               pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza trīs pamatus.
   Savā pirmajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, nospriežot, ka apstāklis, ka Komisija ir pamatojusi apstrīdēto lēmumu ar dokumentiem, kas nav minēti paziņojumā par iebildumiem, nav uzskatāms par tiesību uz aizstāvību un Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 27. panta pārkāpumu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā vai vismaz saturisko nepareizību faktu konstatējumā, vai arī sagrozīšanu faktu novērtējumā.
   Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa, nospriežot, ka ar faktu, ka laikposmā no paziņojuma par iebildumiem līdz galīgā lēmuma pieņemšanai Komisija ir samazinājusi pārkāpuma dalībnieku skaitu, nav tikušas skārtas apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses un nav tikušas pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo apelācijas sūdzības iesniedzējai nebija iespējas izteikt savu viedokli par šo samazināšanu pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
   Savā otrajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pantu. Proti, Vispārējā tiesa esot nepareizi sapratusi Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punktu, izteicienu “kopējā pārkāpumā iesaistīto preču vai pakalpojumu pārdevumu vērtība” interpretējot tādējādi, ka tas attiecas tikai uz kopējo pārkāpumā piedalījušos uzņēmumu pārdevumu vērtību, nevis kopējo pārdevumu vērtību šajā tirgū.
   Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa, neatbildot atbilstoši un pietiekami uz tās argumentiem, saskaņā ar kuriem Komisija ir atkāpusies no savas lēmumpieņemšanas prakses naudas soda apmēra noteikšanas jomā, esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.
   Savā trešajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tiesvedības ilgums Vispārējā tiesa esot bijis pārmērīgs, kas tātad nozīmējot Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpumu, lai gan — apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā — lieta esot vienkārša un tajā esot maz dokumentu. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzēja, piemērojot judikatūru lietā Baustahlgewebe/Komisija (2), lūdz samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.
   Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai, ka tā esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1/2003 31. pantu. Proti, Vispārējā tiesa neesot pareizi izmantojusi savas neierobežotās kompetences pilnvaras, pašai neizvērtējot un nenorādot iemeslus, kuru dēļ aplūkojamajā lietā uzliktais naudas sods būtu uzskatāms par pamatotu. Šajā ziņā apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Vispārējā tiesa neesot atbildējusi uz dažādiem argumentiem, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzījusi tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti [EKL] 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).

      (2)  1998. gada 17. decembra spriedums lietā C-185/95 P Baustahlgewebe/Komisija (Recueil, I-8417. lpp.).


title: Lieta T-405/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – The Regents of the University of California/CPVO – Nador Cott Protection un CVVP (“Tang Gold”)

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – The Regents of the University of California/CPVO – Nador Cott Protection un CVVP (“Tang Gold”)
   (Lieta T-405/16)
   (2017/C 014/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: The Regents of the University of California (Riverside, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz un J. Lissen Arbeloa, advokāti)

      Atbildētājs: Kopienas Augu šķirņu birojs (CPVO)

      Citi procesa CPVO Apelācijas padomē dalībnieki: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francija) un Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valensija, Spānija)

      Informācija par procesu CPVO

      Attiecīgās strīdus Kopienas augu šķirnes īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgā strīdus Kopienas augu šķirne: Kopienas augu šķirne Nr. EU 38924, šķirnes nosaukums: “Tang Gold”, suga: Citrus reticulata Bianco

      Apstrīdētais lēmums: CPVO Apelācijas padomes 2016. gada 29. aprīļa lēmums lietā R A006/2014

      Prasītāja prasījumi:

               —

               šķirnei “Nadorcott” attiecībā uz Protokolā CPVO-TP 201/2 minēto raksturlielumu Nr. 68 noteikt izpausmes līmeni “ļoti augsta” ar atzīmi 9 vai, pakārtoti, izpausmes līmeni “augsta” ar atzīmi 7, atspoguļojot šo faktu Ziņojumā par atšķirībām no līdzīgām šķirnēm, kas ir daļa no šķirnes ‘Tang Gold’ oficiālā apraksta;

               —

               atzīt, ka pastāv acīmredzamas atšķirības starp šķirnēm “Tang Gold” un “Nadorcott” attiecībā uz Protokolā CPVO-TP 201/2 minētajiem raksturlielumiem ar numuriem 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 un 65, un, konstatējot šo faktu, noteikt, ka būtu jāgroza Ziņojums par atšķirībām no līdzīgām šķirnēm, kas ir daļa no šķirnes “Tang Gold” oficiālā apraksta, lai tajā tiktu norādītas šīs atšķirības.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 2100/94 57., 62., 67., 75. un 81. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 874/09 49. panta pārkāpums

               —

                  IVIA [Valensijas lauksaimniecības zinātniskās pētniecības institūta] ziņojuma “Ar inducēto mutaģenēzi izraisītās sēklu skaita samazināšanās apjoms” nepareiza interpretācija;

               —

               raksturlieluma Nr. 68 neatkarība no vides apstākļiem;

               —

               datu, ko sniedzis UCR [The Regents of the University of California] attiecībā uz “Nadorcott” seklu skaitu, salīdzināmība.


title: Lieta T-121/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. februārī – PT Pelita Agung Agrindustri /Padome

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/60

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. februārī – PT Pelita Agung Agrindustri/Padome
   (Lieta T-121/14)
   2014/C 112/77
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PT Pelita Agung Agrindustri (Medana, Indonēzija) (pārstāvji – F. Graafsma un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV L 315, 2. lpp.), ciktāl tajā prasītajai ir piemērots antidempinga maksājums, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka PTO Antidempinga nolīgumā neesot ļauts koriģēt izmaksas tāpēc vien, ka tās ir vai nu zemākas kā citos tirgos, vai “izkropļotas” valsts intervences dēļ. Tāpēc Padomes 2009. gada 30. novembra Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.; turpmāk tekstā – “pamatregula”), 2. panta 5. punkts esot jāatzīst par nepiemērojamu, ciktāl tajā ir paredzēta šāda iespēja koriģēt izmaksas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neapstrādātās palmu eļļas (“CPO”) izmaksu koriģēšana šajā lietā esot pamatregulas 2. panta 5. punkta pārkāpums. Proti, prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           trūkst vajadzīgo pierādījumu, pamatojoties uz kuriem, tika secināts, ka CPO cenas Indonēzijas tirgū ir izkropļotas, un Padome un Eiropas Komisija (turpmāk tekstā – “iestādes”) ir pieļāvušas acīmredzamu kļūdu novērtējumā, konstatējot, ka CPO cenas Indonēzijas tirgū ir izkropļotas;

                           —

                           izmaksu koriģēšanā izmantodamas eksporta atsauces cenu (“HPE”), iestādes šīs izmaksas nekoriģēja atbilstoši “pamatotiem apsvērumiem”, kā tas prasīts pamatregulas 2. panta 5. punktā, un/vai, pamatojoties uz “avotiem, kurus nav skāruši šādi izkropļojumi”; un

                           —

                           pamatregulas 2. panta 5. punktā nav ļauts koriģēt izmaksas situācijās, kad cenas it kā gluži vienkārši esot “zemas”.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu novērtējumā, secinot, ka cenas, par kādām prasītāja iepērk CPO no saistītajām personām, ir izkropļotas. Proti, iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu novērtējumā, konstatējot, ka cenas, par kādām prasītāja iepērk CPO no saistītajām sabiedrībām, nav atbildušas godīgas konkurences [arm's length] nosacījumiem.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot pamatoto pelņu, Padome neesot izpildījusi likumisko pienākumu, kas noteikts pamatregulas 2. panta 6. punkta c) apakšpunktā. Šajā tiesību normā ir noteikts, ka pamatotās pelņas summa nevar pārsniegt peļņu, ko parasti gūst citi eksportētāji vai ražotāji, pārdodot tajā pašā vispārīgajā kategorijā ietilpstošās preces izcelsmes valsts iekšējā tirgū.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka iestādes, atteikdamās veikt pienācīgu korekciju, ņemot vērā cenas sadārdzinājumu saistībā ar sertifikāciju par atbilstību AED [atjaunojamo energoresursu direktīvas kritērijiem], esot acīmredzami sagrozījušas faktus un pārkāpušas pamatregulas 3. panta 2. punktu un 3. panta 3. punktu, jo prasītājas eksporta cenas netika objektīvi salīdzinātas ar šīs ražošanas nozares mērķa cenu Savienībā. Turklāt, atteikdamās izdarīt vajadzīgo korekciju saistībā ar AED sertificēšanu, iestādes esot nepieļaujami diskriminējušas prasītāju salīdzinājumā ar pārējiem Indonēzijas ražotājiem.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pārkāpušas pamatregulas 3. panta 7. punktu un pieļāvušas acīmredzamu kļūdu novērtējumā, uzskatīdamas, ka divkāršās uzskaites noteikumi nav sekmējuši šai ražošanas nozarei Savienībā nodarīto kaitējumu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka iestādes neesot ņēmušas vērā izmeklēšanas gaitā prasītājas sniegto informāciju un izklāstītos argumentus. Šādi rīkodamās, tās neesot izpildījušas ne tikai savu pienācīgās rūpības un labas pārvaldības pienākumu, rūpīgi un objektīvi neizvērtēdamas visus tām iesniegtos būtiskos pierādījumus, bet arī pamatregulas 20. panta 5. punktā noteikto pienākumu, kā arī LESD 296. pantā noteikto pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta C-535/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureș (Rumānija) – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. oktobrī iesniedza Tribunalul Specializat Mureș (Rumānija) – Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA

   (Lieta C-535/16)
   (2017/C 038/09)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Specializat Mureș

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Michael Tibor Bachman

      Atbildētāja: FAER IFN SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 93/13/EEK (1) 2. panta 2. [b) apakš] punkts, kurā ir definēts “patērētāja” jēdziens, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī fizisku personu, kura pārjaunojuma līguma rezultātā ir uzņēmusies pienākumu attiecībā pret profesionālu komersantu – profesionālu finanšu iestādi atmaksāt šai iestādei tādus aizdevumus, kas sākotnēji tika piešķirti sabiedrībai ar tās saimniecisko darbību saistītiem mērķiem, proti, ieguldījumam preču autopārvadājumu darbībā, ja šai konkrētai fiziskai personai nav acīmredzamas saiknes ar minēto sabiedrību, bet tā ir rīkojusies, pamatojoties uz saiknēm, kas nav saistītas ar profesionālo darbību un pastāv ar sākotnējo aizdevumu saņēmēju sabiedrību iepriekš kontrolējošo personu, kā arī ar personām, kuras parakstīja sākotnējo aizdevuma līgumu papildlīgumus (galvojuma līgumus, nekustamā īpašuma garantiju/hipotekāros līgumus)?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 10. maijā apvienotajās lietās T-314/03 un T-378/03 Musée Grévin SA pret Eiropas Kopienas Komisiju (“PHAR/JOP programma — Projekts kopuzņēmumiem Polijā — Kopienas finansējums — Pieprasījums atmaksāt visus piešķirtos līdzekļus — Šķīrējtiesas klauzula — Prasība atcelt — Nepieņemamība”)

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/24

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 10. maijā
   apvienotajās lietās T-314/03 un T-378/03 Musée Grévin SA pret Eiropas Kopienas Komisiju (1)

   (“PHAR/JOP programma - Projekts kopuzņēmumiem Polijā - Kopienas finansējums - Pieprasījums atmaksāt visus piešķirtos līdzekļus - Šķīrējtiesas klauzula - Prasība atcelt - Nepieņemamība”)
   (2004/C 239/52)
   Tiesvedības valoda: franču
   Apvienotajās lietās T-314/03 un T-378/03 Musée Grévin SA, Parīze (Francija), ko pārstāv advokāti B. Geneste un O. Davidson, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv J. Sack un G. Boudot, pārstāvji, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 8. jūlija un 30. septembra vēstules, kas adresētas Crédit Lyonnais un kas prasa atmaksāt prasītājam izmaksātos līdzekļus JOP programmas 2. pakāpes ietvaros, Pirmās instances tiesa, trešā palāta (šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F. Dehousse, sekretārs H. Jung), 2004. gada 10. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolatīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasības abās lietās noraidīt kā nepieņemamas.

               2)

               Piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: lieta T-110/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — Siemens /Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — Siemens/Komisija
   (lieta T-110/07)
   (2007/C 140/46)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Siemens AG, Berlīne un Minhene (Vācija) (pārstāvji — I. Brinker, T. Loest un C. Steinle, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atbilstoši EKL 231. panta 1. punktam atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu (lieta COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas) daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               pakārtoti, samazināt lēmuma 2. panta m) punktā noteikto naudas sodu;

               —

               saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja vēršas pret Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu C(2006) 6762 galīgā redakcija lietā COMP/F/38.899 — Gāzes izolācijas slēgiekārtas. Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai un citiem uzņēmumiem ir uzlikts naudas sods par EKL 81. panta un EEK līguma 53. panta pārkāpumu. Komisija uzskata, ka prasītāja ir piedalījusies vienošanos un saskaņotas rīcības kopumā, kas skar gāzes izolācijas slēgiekārtu nozari.
   Prasītāja prasību pamato ar trim prasības pamatiem.
   Pirmkārt, atbildētājai tiek pārmests, ka tā nav konkrēti un sīki aprakstījusi un pierādījusi inkriminētos pārkāpumus. Komisija pirmām kārtām nav raksturojusi inkriminēto pārkāpumu sekas kopējā tirgū un EEZ inkriminētā pārkāpuma pirmajā posmā līdz 1999. gadam.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini pieņēmusi, ka pastāv viens un turpināts pārkāpums un ir kļūdaini noteikusi pārkāpuma ilgumu. Prasītāja secina, ka atbildētāja nav varējusi pierādīt, ka prasītāja ir piedalījusies inkriminētajā pārkāpumā pēc 1999. gada 22. aprīļa. Turklāt ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 25. pants, jo pēc prasītājas uzskatiem tās piedalīšanās inkriminētā pārkāpuma pirmajā posmā līdz 1999. gadam ir noilgusi.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Komisija, nosakot naudas sodu, ir pieļāvusi būtiskas tiesību kļūdas. Šajā sakarā tā apgalvo, piemēram, ka Komisija ir nepareizi novērtējusi pārkāpuma smagumu un ilgumu un acīmredzami izvēlējusies piemērot prasītājai pārāk lielu pārkāpumu prevencijas koeficientu. Turklāt atbildētāja nepamatoti ir apstiprinājusi, ka prasītājai bija vadošā loma, un nepamatoti nav ņēmusi vērā prasītājas sadarbību ar Komisiju.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-732/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 29. februāra rīkojums – ICA Laboratories u.c./Komisija Pagaidu noregulējums — Vide — Patērētāju aizsardzība — Regula, ar ko nosaka guazatīna maksimālos atlieku līmeņus — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               17.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/16

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 29. februāra rīkojums – ICA Laboratories u.c./Komisija
   (Lieta T-732/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - Vide - Patērētāju aizsardzība - Regula, ar ko nosaka guazatīna maksimālos atlieku līmeņus - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 175/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Dienvidāfrika); ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City) un ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (pārstāvji – K. Van Maldegem, R. Crespi, advokāti, un P. Sellar, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – X. Lewis un P. Ondrůšek)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2015. gada 21. oktobra Regulas (ES) 2015/1910, ar ko attiecībā uz guazatīna maksimālajiem atlieku līmeņiem noteiktos produktos un uz tiem groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 396/2005 III un V pielikumu (OV L 280, 2. lpp.), izpildi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Tiesas rīkojums (piektā palāta)  2005. gada 2. decembrī  lietā C-117/05 (Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Personu brīva pārvietošanās — EKL 43. pants — Autoskolas atvēršana)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/14

      TIESAS RĪKOJUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 2. decembrī
   lietā C-117/05 (Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (1)

   (Tiesas Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Personu brīva pārvietošanās - EKL 43. pants - Autoskolas atvēršana)
   (2006/C 60/30)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-117/05 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Austrija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2005. gada 4. martā un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 10. martā, tiesvedībā Manfred Seidl pret Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Makarczyk, tiesneši R. Silva de Lapuerta (referente) un J. Klučka, ģenerāladvokāts A. Tizzano, sekretārs R. Grass, 2005. gada 2. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   EKL 43. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to iestājas pret tādiem dalībvalsts tiesību aktiem, ar kuriem tiek aizliegts izsniegt atļauju autoskolas atvēršanai personai, kura jau ir īpašnieks atļaujai ar tādu pašu priekšmetu.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.