title: Lieta C-138/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums ( Fővárosi Ítélőtábla (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Pēc Direktīvas 2004/18/EK stāšanās spēkā un pirms tās transponēšanai noteiktā termiņa izbeigšanās uzsāktas procedūras — Sarunu procedūras, iepriekš publicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu — Pienākums uzaicināt minimālo piemēroto dalībnieku skaitu — Pienākums nodrošināt īstu konkurenci)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 15. oktobra spriedums (Fővárosi Ítélőtábla (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

   (Lieta C-138/08) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Pēc Direktīvas 2004/18/EK stāšanās spēkā un pirms tās transponēšanai noteiktā termiņa izbeigšanās uzsāktas procedūras - Sarunu procedūras, iepriekš publicējot paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu - Pienākums uzaicināt minimālo piemēroto dalībnieku skaitu - Pienākums nodrošināt īstu konkurenci)
   2009/C 297/06
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Ítélőtábla

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Hochtief AG, Linde-Kca-Dresden GmbH

      Atbildētāja: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Piedaloties: Budapest Főváros Önkormányzata

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Fővárosi Ítélőtábla — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (OV L 199, 54. lpp.), 22. panta 2. un 3. punkta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras (OV L 134, 114. lpp.), 44. panta 3. punkta interpretācija — Iespēja turpināt sarunu procedūru, kuras ietvaros iepriekš publicēts paziņojums par paredzamo publisko iepirkumu, ja piemēroto dalībnieku skaits ir mazāks par paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu noteikto un minētajās direktīvās šajā sakarā paredzēto minimālo skaitu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, nav piemērojama tādam lēmumam, ko līgumslēdzēja iestāde pieņēmusi būvdarbu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas ietvaros pirms šīs direktīvas transponēšanai paredzētā termiņa izbeigšanās;

               2)

               22. panta 3. punkts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīvu 97/52/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas, izmantojot sarunu procedūru, un piemēroto dalībnieku skaits nesasniedz attiecīgajai procedūrai noteikto minimālo dalībnieku skaitu, līgumslēdzēja iestāde tomēr var turpināt procedūru, uzaicinot piemēroto(s) dalībnieku(s) piedalīties pārrunās par attiecīgā līguma nosacījumiem;

               3)

               Direktīva 93/37 tās ar Direktīvu 97/52 grozītajā redakcijā ir interpretējama tādējādi, ka pienākums nodrošināt īstu konkurenci ir izpildīts, ja līgumslēdzēja iestāde, izmantojot sarunu procedūru, ir ievērojusi šīs direktīvas 7. panta 2. punktā paredzētos nosacījumus.

      (1)  OV C 183, 19.07.2008.


title: Lieta T-279/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/33

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. jūlijā
   (Lieta T-279/04)
   (2004/C 262/64)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Éditions Odile Jacob SAS, kura nodibināta Parīzē un kuru pārstāv Olivier Freget un Wilko van Weert, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmumu, kurā paziņots par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu un ar Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību (lieta Nr. COMP7M.2978 – LAGARDERE/ NATEXIS / VUP) (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija bija nolēmusi neiebilst pret to, ka sabiedrība Lagardère iegūst kontroli pār daļu no sabiedrības Vivendi Universal Publishing aktīviem, kura savukārt ir sabiedrības Natexis Banques Populaires kontrolē – par šo darījumu 2003. gada 14. aprīlī tika paziņots Komisijai saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 4064/89 (2) 4. pantu, – un bija nolēmusi atzīt, ka tā ir saderīga ar kopējo tirgu un EEZ līgumu, ar nosacījumu, ka tiek izpildītas piedāvātās saistības.
   Prasītāja, kas uzskata, ka Apstrīdētais lēmums to skar tieši un individuāli un kas ir aktīvi piedalījusies administratīvajā procedūrā pirms lēmuma pieņemšanas, prasa atzīt minēto lēmumu par spēkā neesošu, apgalvojot, ka, pirmkārt, Komisija ir pārkāpusi Regulu 4064/89. Kā norāda prasītāja, uz Natexis banku nevar attiecināt izņēmumu, kas paredzēts minētās Regulas 3. panta 5. punkta a) apakšpunktā, jo Natexis banka ir iegādājusies Vivendi Universal Publishing tikai pēc tam, kad apņēmās pārdot šo uzņēmumu sabiedrībai Lagardère. Turklāt Komisija ir kļūdaini kvalificējusi attiecīgo projektu kā pilnīgu kontroles ieguvi, kaut gan patiesībā tā ir kopīga kontrole, kuru iegūst Lagardère un Natexis, kam saskaņā ar Regulas 4064/89 4. panta 2. punktu bija kopīgi jāpaziņo par koncentrāciju.
   Prasītāja tāpat apgalvo, ka Komisija, pieņemot paziņojumu par minēto darījumu vairāk nekā četrus mēnešus pēc tā veikšanas un piešķirot Lagardère vēlākus termiņus, kā rezultātā lēmuma pieņemšana tiek atlikta par deviņiem mēnešiem, ir pārkāpusi Regulas 4064/89 6. panta 1. punktu un 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Komisija ir arī pieļāvusi būtisku kļūdu, novērtējot Lagardère reālo potenciālu.
   Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas 4064/89 2. pantu un pieļāvusi būtisku kļūdu vērtējumā, pamatojoties uz to, ka Apstrīdētais lēmums nostiprinātu Lagardère dominējošo stāvokli. Tāpat tā apgalvo, ka, pieņemot cesijas saistību, kuras būtība un izpildes nosacījumi neveicina faktiskas konkurences atjaunošanu, Komisija ir pārkāpusi Regulas 4064/89 8. panta 2. punktu. Visbeidzot, prasītāja norāda uz Apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkumu attiecībā uz šīs saistības ietekmi uz tirgus struktūru pašreizējos apstākļos.

      (1)  OV L 125., 28.04.2004., 54. lpp.

      (2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 4064/89 (1989. gada 21. decembris) par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV 1990., L 257, 13. lpp.)


title: Lieta F-105/14: Prasība, kas celta 2014. gada 9. oktobrī – ZZ / ENISA

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/53

         Prasība, kas celta 2014. gada 9. oktobrī – ZZ/ENISA

   (Lieta F-105/14)
   (2015/C 007/64)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – S. Pappas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nesaglabāt prasītāja kandidatūru “jurista” amatam (paziņojums par vakanci ENISA-TA-AD-2013-05)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta T-452/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. novembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/24

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. novembrī
   (lieta T-452/04)
   (2005/C 45/55)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Éditions Odile Jacob SAS, Parīze, kuru pārstāv Wilko van Weert un Olivier Fréget, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, jo tajā pieļauts, ka nav izpildīti nosacījumi un maksājumi, kas ar 2004. gada 7. janvāra lēmumu uzlikti Lagardère;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd Komisijas 2004. gada 30. jūlija lēmumu par Wendel Investissement kā Lagardère cedēto aktīvu ieguvēja piekrišanu saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmumu, ar ko uzņēmumu koncentrācija atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību (1) (turpmāk tekstā – “lēmums par saderību”). Uzņēmumu koncentrācija tika atļauta, ja Lagardère cedē konkrētu aktīvu daļu, proti, Editis. Prasītāja iesniedza piedāvājumu pārņemt Editis, bet tas netika pieņemts.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, balstoties uz pilnvarnieka ziņojumu, kas nebija iecelts atbilstoši nosacījumiem, kuri izvirzīti lēmuma par saderību II pielikuma 15. punktā. Kā norāda prasītāja, minētais pilnvarnieks bija atkarīgs, jo īpaši no Editis, pretēji pienākumam, kas Lagardère uzlikts ar lēmumu par saderību.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu uzraudzīt Editis cesiju, pieļaujot, ka pārņēmēju atlases procedūra tiek īstenota diskriminējoši pretrunā konkurences noteikumiem. Pēc prasītājas uzskatiem, Komisijai vajadzēja prasīt, lai iespējamo pārņēmēju atlase tiktu organizēta pārskatāmi, objektīvi un nediskriminējoši. Turklāt Komisijai nevajadzēja piekrist noteikumiem nolīgumā par konfidencialitāti starp Lagardère un iespējamiem pārņēmējiem, to skaitā prasītāju, tādējādi atturot tos aizstāvēt savas tiesības. Prasītāja, vēršot uzmanību uz EK līgumā ietverto konkurences noteikumu neizpildi, norāda arī, ka Komisijai vajadzēja iesaistīties, lai izlabotu procesu. Visbeidzot, Komisija atteicās sniegt prasītājai minimālo aizsardzību, uz kādu, pēc prasītājas uzskatiem, tai bija tiesības kā ieinteresētajai trešai personai.
   Treškārt, prasītāja norāda uz acīmredzamu kļūdu, ko Komisija pieļāvusi, izvērtējot to, kā ir ievēroti nosacījumi, kas pārņēmējam izvirzīti ar lēmumu par saderību. Pēc prasītājas viedokļa, pārņēmējs nav [tāds] uzņēmējs, kas būtu spējīgs atjaunot efektīvu konkurenci.
   Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu.

      (1)  Lieta COMP/M.2978 – Lagardère / Natexis / VUP (OV L 125, 54. lpp.)


title: Lieta C-310/05: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums  2006. gada 9. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/95/EK — Produktu vispārēja drošība — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/27

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 9. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-310/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/95/EK - Produktu vispārēja drošība - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 131/48)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. J. Jonczy un A. Aresu, pārstāvji)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — S. Schreiner, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Normu, kas vajadzīgas, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību (OV L 11, 4. lpp.) nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvas 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 21. panta 1. punkts;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 243, 01.10.2005.


title: Lieta T-147/06: Prasība, kas celta  2006. gada 19. maijā  —  En Route International  pret ITSB

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. maijā — En Route International pret ITSB
   (Lieta T-147/06)
   (2006/C 178/64)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: En Route International Limited, Berkšīra [Berkshire] (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis –W. W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 7. marta lēmumu apelācijas lietā R 352/2005-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FRESHHH”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 29., 30. un 32. klasē (pieteikums Nr. 3198165).

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt.

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt.
   Izvirzītie pamati: pieteiktā preču zīme ir reģistrējama; tās reģistrāciju nekavē šķēršļi, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktā, kā arī 7. panta 2. punktā.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-142/09: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums ( Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret V.W. Lahousse, Lavichy BVBA (Direktīva 92/61/EEK un Direktīva 2002/24/EK — Divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājums — Transportlīdzekļi, kuri paredzēti lietošanai sacensībās uz ceļa vai apvidus apstākļos — Valsts tiesību norma, ar ko ir aizliegta tādu ierīču ražošana, pārdošana un izmantošana, kuru mērķis ir palielināt mopēdu motora jaudu un/vai ātrumu)

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 18. novembra spriedums (Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret V.W. Lahousse, Lavichy BVBA

   (Lieta C-142/09) (1)

   (Direktīva 92/61/EEK un Direktīva 2002/24/EK - Divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājums - Transportlīdzekļi, kuri paredzēti lietošanai sacensībās uz ceļa vai apvidus apstākļos - Valsts tiesību norma, ar ko ir aizliegta tādu ierīču ražošana, pārdošana un izmantošana, kuru mērķis ir palielināt mopēdu motora jaudu un/vai ātrumu)
   2011/C 13/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      V.W. Lahousse, Lavichy BVBA

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Beļģija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. marta Direktīvas 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 92/61/EEK (OV L 124, 1. lpp.), 1. panta 1. punkta, 12. panta un 15. panta 2. punkta interpretācija — Izņēmumi transportlīdzekļiem, kuri ir paredzēti sacensībām uz ceļa vai apvidus apstākļos — Valsts regulējums, kurā šāds izņēmums nav paredzēts

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 30. jūnija Direktīva 92/61/EEK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 18. marta Direktīva 2002/24/EK, kas attiecas uz divriteņu vai trīsriteņu mehānisko transportlīdzekļu tipa apstiprinājumu un ar ko atceļ Direktīvu 92/61, ir interpretējamas tādējādi, ka, tā kā transportlīdzeklim vai ar to saistītai detaļai vai atsevišķai tehniskai vienībai nav piemērojama tipa apstiprinājuma procedūra, kas ar tām tiek ieviesta, īpaši tāpēc, ka tie neietilpst šo direktīvu piemērošanas jomā, to noteikumi pieļauj, ka attiecībā uz minēto transportlīdzekli, detaļu vai atsevišķu tehnisku vienību dalībvalsts valsts tiesībās ievieš analogu citās dalībvalstīs veikto pārbaužu atzīšanas mehānismu. Katrā ziņā šādā tiesiskajā regulējumā ir jāievēro Savienības tiesības, it īpaši LESD 34. un 36. pants.

      (1)  OV C 153, 04.07.2009.


title: Lieta T-563/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 22. jūnijā spriedums — CM Capital Markets /ITSB — Carbon Capital Markets ( “CARBON CAPITAL MARKETS” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARBON CAPITAL MARKETS” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “CM Capital Markets” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Apzīmējumu līdzības neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/37

         Vispārējās tiesas 2010. gada 22. jūnijā spriedums — CM Capital Markets/ITSB — Carbon Capital Markets (“CARBON CAPITAL MARKETS”)
   (Lieta T-563/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CARBON CAPITAL MARKETS” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas un valsts grafiskas preču zīmes “CM Capital Markets” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Apzīmējumu līdzības neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 209/56
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: CM Capital Markets (Madride, Spānija) (pārstāvji — T. Villate Consonni un J. Calderón Chavero, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. F. Crepso Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Carbon Capital Markets Ltd (Oksforda, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — E. Hardcastle, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 26. septembra lēmumu lietā R 15/2008-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp CM Capital Markets Holding, SA un Carbon Capital Markets Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               CM Capital Markets Holding, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.


title: Lieta C-137/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 23. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 23. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-137/06) (1)

   (2006/C 294/79)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 131, 03.06.2006.


title: Lietas T-145/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/64

         Lietas T-145/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/135)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-145/97 J. P. W. Vrencken/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Lieta T-301/08 : Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojums — Laura Ashley/ITSB — Tiziana Bucci ( LAURA ASHLEY )

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/42

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojums — Laura Ashley/ITSB — Tiziana Bucci (“LAURA ASHLEY”)
   (Lieta T-301/08 ) (1)

   (2008/C 327/80)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 27.9.2008.


title: Tiesas Spriedums (pirmā palāta)  2005. gada 13. oktobrī  lietā C-522/03 (Oberlandesgericht München lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Scania Finance France SA pret Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co. (Briseles Konvencija — Atzīšana un izpilde — Atteikuma pamatojums — Jēdziens  izsniegšana vai paziņošana noteiktā kārtībā )

text:
               26.11.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2005. gada 13. oktobrī
   lietā C-522/03 (Oberlandesgericht München lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Scania Finance France SA pret Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co. (1)

   (Briseles Konvencija - Atzīšana un izpilde - Atteikuma pamatojums - Jēdziens “izsniegšana vai paziņošana noteiktā kārtībā”)
   (2005/C 296/09)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-522/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši 1971. gada 3. jūnija Protokolam par Tiesas sniegto interpretāciju 1968. gada 27. septembra Konvencijai par jurisdikciju un spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, ko Oberlandesgericht München (Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 31. oktobrī un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 15. decembrī, tiesvedībā Scania Finance France SA pret Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co., Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Janns [P. Jann] (referents), tiesneši K. Lēnartss [K. Lenaerts], K. Šīmans [K. Schiemann], E. Juhāss [E. Juhász] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts L. A. Hēlhuds [L. A. Geelhoed], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 13. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   27. panta 2. punkts 1968. gada 27. septembra Konvencijā par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1978. gada 9. oktobra Konvenciju par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos, ar 1982. gada 25. oktobra Konvenciju par Grieķijas pievienošanos, ar 1989. gada 26. maija Konvenciju par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos un ar 1996. gada 29. novembra Konvenciju par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos, kā arī šai konvencijai pievienotā Protokola IV panta pirmā daļa ir interpretējama tā, ka, ciktāl jautājums starp valsti, kurā dokuments sastādīts, un valsti, kurai dokuments adresēts, ir risināms, piemērojot starptautisku konvenciju, tas, vai dokuments, ar kuru ierosināta lieta, atbildētājam, kurš nav ieradies, ir izsniegts noteiktajā kārtībā, jāvērtē tikai un vienīgi, ņemot vērā šīs konvencijas normas, tomēr paredzot iespēju dokumentu tieši nosūtīt starp tiesu ierēdņiem, ja nepastāv valsts, kurai dokuments adresēts, oficiāls iebildums atbilstoši Protokola IV panta otrajai daļai.

      (1)  OV C 47, 21.02.2004.


title: Lieta T-59/12: Vispārējās tiesas 2012. gada 25. maija rīkojums — Planet /Komisija

text:
               14.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 25. maija rīkojums — Planet/Komisija
   (Lieta T-59/12) (1)

   2012/C 209/23
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 118, 21.04.2012.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2005. gada 1. martā lietā T-143/03 Elisabeth Saskia Smit pret Eiropas Policijas biroju (Eiropols) (Pagaidu darbinieks — Eiropola personāls — Darba līguma nepagarināšana)

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/23

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2005. gada 1. martā
   lietā T-143/03 Elisabeth Saskia Smit pret Eiropas Policijas biroju (Eiropols) (1)

   (Pagaidu darbinieks - Eiropola personāls - Darba līguma nepagarināšana)
   (2005/C 106/52)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietā T-143/03 Elizabete Saskija Smita [Elisabeth Saskia Smit], ar dzīvesvietu Shēfeningena (Nīderlande), ko pārstāv F. Baltusens [F. Baltussen], P. de Kasparis [P. de Casparis] un D. K. Kopens [D. C. Coppens], pret Eiropas Policijas biroju (Eiropols), kas atrodas Hāgā (Nīderlande) (pārstāvji D. Heimans [D. Heimans], K. Henesija- Masaro [K. Hennessy-Massaro], kā arī tiesas sēdes laikā — N. Urbans [N. Urban]), par lūgumu atcelt Eiropola lēmumu nepagarināt prasītājas darba līgumu, kā arī lūgumu atlīdzināt kaitējumu Pirmās Instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirungs [J. Pirrung], tiesneši A. V. H. Meijs [A. W. H. Meij] un I. Pelikānova [I. Pelikànova], sekretārs J.Plingers [J. Plingers], administrators, 2005. gada 1. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               2002. gada 30. septembra lēmums, ar kuru Eiropols atsaka pagarināt prasītājas darba līgumu, un 2003. gada 25. februāra lēmums, ar ko noraida viņas sūdzību par pirmo lēmumu, tiek atcelti;

               2)

               pārējā daļā prasība ir noraidāma;

               3)

               Eiropols sedz tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: lieta C-119/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (sestā palāta) 2004. gada 22. oktobrī rīkojumu lietā Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato pret Spa Lucchini Siderurgica

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Consiglio di Stato (sestā palāta) 2004. gada 22. oktobrī rīkojumu lietā Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato pret Spa Lucchini Siderurgica

   (lieta C-119/05)
   (2005/C 132/25)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Consiglio di Stato (sestā palāta) (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. oktobra rīkojumu lietā Rūpniecības, tirdzniecības un amatniecības ministrija [Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato] pret Spa Lucchini Siderurgica un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 14. martā.

      Consiglio di Stato lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai saskaņā ar tieši piemērojamu Kopienu tiesību pārākuma principu, kuru šajā lietā nostiprina Komisijas 1990. gada 20. jūnija vispārpiemērojamais Lēmums Nr. 3484/85/EOTK, kurš tika darīts zināms 1990. gada 20. jūlijā, kā arī Komisijas 1996. gada 16. septembra Lēmums Nr. 5259, ar kuru Itālijas valdībai ir uzdots atgūt atbalstu, kas abi ir dokumenti, saskaņā ar kuriem tika pieņemti šajā prasībā apstrīdētie lēmumi par atgūšanu (proti, 1996. gada 20. septembra dekrēts Nr. 20357 par 1996 gada 8. marta dekrēta Nr. 17975 un 1996. gada 3. aprīļa dekrēta Nr. 18337 atcelšanu), ir tiesiski iespējami un pamatoti, ka valsts iestādes atgūst atbalstu no individuālā atbalsta saņēmēja, ja spriedums civillietā, kurš atzīst beznosacījumu pienākumu izmaksāt minēto atbalstu, ir zaudējis spēku attiecībā uz šo jautājumu?

               2.

               Vai tieši pretēji, atgūšanas procedūra attiecībā uz atzītu principu, ka uz lēmumu par atbalsta atgūšanu attiecas Kopienu tiesības, bet tā izpildi un no tā izrietošo atgūšanas procedūru, ja šajā sakarā nav pieņemti Kopienu tiesību akti, regulē valsts tiesības (saistībā ar šo principu skat. 1983. gada 21. septembra spriedumu apvienotajās lietās 205. līdz 215/82 Deutsche Milchkontrol GmbH, Recueil 1983, 2633. lpp.), ir tiesiski neiespējama, ja pastāv spēkā stājies tiesas spriedums (Civilkodeksa 2909. pants) prāvā starp indivīdu un administrāciju, kurš administrācijai ir jāievēro?


title: Lieta T-338/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 31. marta rīkojums – Energa Power Trading /Komisija

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 31. marta rīkojums – Energa Power Trading/Komisija
   (Lieta T-338/13) (1)

   2014/C 184/62
   Tiesvedības valoda – angļu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 252, 31.8.2013.


title: Lieta F-114/12: Prasība, kas celta 2012. gada 10. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/71

         Prasība, kas celta 2012. gada 10. oktobrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-114/12)
   2013/C 26/145
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis — P. K. Rosiak, radca prawny)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts izmaksāt ekspatriācijas pabalstu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 11. jūlija lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts izmaksāt pabalstu par ekspatriāciju Itālijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-368/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 12. augusta Verwaltungsgericht Wien rīkojumu lietā 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. & CO KG pret 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach

text:
               6.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 12. augusta Verwaltungsgericht Wien rīkojumu lietā 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. & CO KG pret 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach
   (Lieta C-368/04)
   (2004/C 273/26)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 12. augusta Verwaltungsgericht Wien (Austrija) rīkojumu lietā 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. & CO KG pret 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 24. augustā.
   Verwaltungsgericht Wien lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               Vai EKL 88. panta 3. punkta aizliegums veikt pasākumus tāpat aizliedz piemērot valsts tiesību normu, ar kuru uzņēmumiem, kuru pamatdarbības veids nav preču ražošana, aizliedz lūgt atmaksāt nodokļus par elektroenerģiju, un kas tādēļ pielīdzināmi atbalstam EKL 87. panta izpratnē, bet par ko netika paziņots Komisijai pirms tiesību normu stāšanās spēkā valsts teritorijā, ievērojot to, ka Komisija saskaņā ar EKL 87. panta 3. punktu šo pasākumu attiecībā uz iepriekšējo laika posmu atzinusi par saderīgu ar kopējo tirgu, un lūgums atmaksāt nodokļus attiecas uz šajā laika posmā samaksātiem nodokļiem?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša,
               Vai tāds aizliegums veikt pasākumus paredz kompensāciju arī tajos gadījumos, kuros uzņēmumi, kas sniedz pakalpojumus, lūgumus iesnieguši pēc Komisijas lēmuma pieņemšanas par laika posmu pirms lēmuma pieņemšanas dienas?


title: Lieta T-253/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī  – Chemo Ibérica /ITSB – Novartis  ( “EXELTIS” )

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. aprīlī – Chemo Ibérica/ITSB – Novartis (“EXELTIS”)
   (Lieta T-253/14)
   2014/C 253/45
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chemo Ibérica, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis – M. I. Escudero Pérez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Novartis AG (Basilea, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 10. februāra lēmumu lietā R 1022/2013–4, līdz ar to uzdodot reģistrēt Kopienas grafisku preču zīmi Nr. 1 0 2 49  035“EXELTIS” attiecībā uz 5. klasi Starptautiskajā klasifikācijā;

               —

               piespriest atbildētājam un/vai personai, kas iestājusies lietā atbildētāja prasījumu atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “EXELTIS”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 2 49  035

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Novartis AG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “EXELON” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-392/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums ( Baranya Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Uszodaépítő Kft/APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály (Sestā PVN direktīva — Direktīva 2006/112/EK — Tiesības uz iepriekš samaksāta nodokļa atskaitīšanu — Jauns valsts tiesiskais regulējums — Prasības attiecībā uz rēķina saturu — Piemērošana ar atpakaļejošu spēku — Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu zaudēšana)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/10

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums (Baranya Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Uszodaépítő Kft/APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

   (Lieta C-392/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Direktīva 2006/112/EK - Tiesības uz iepriekš samaksāta nodokļa atskaitīšanu - Jauns valsts tiesiskais regulējums - Prasības attiecībā uz rēķina saturu - Piemērošana ar atpakaļejošu spēku - Tiesību uz nodokļa atskaitīšanu zaudēšana)
   2010/C 317/18
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Baranya Megyei Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Uszodaépítő Kft

      Atbildētājs: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály

      Priekšmets

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 17. un 20. panta, kā arī vispārējo Kopienu tiesību principu interpretācija — Jauns valsts tiesiskais regulējums par PVN, ar kuru nodokļu maksātajiem tiek piešķirtas tiesības izvelēties, lai tas tiktu piemērotas, pat ar atpakaļejošu spēku, darījumiem, kas tā spēkā stāšanās datuma nav pabeigti — Jauno noteikumu par prasībām attiecībā uz rēķina saturu, kuru neievērošanas gadījumā tiek zaudētas tiesības uz atskaitīšanu, piemērošana ar atpakaļejošu spēku

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167., 168. un 178. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauta tāda valsts tiesiskā regulējuma piemērošana ar atpakaļejošu spēku, kurā apgrieztās iekasēšanas sistēmas ietvaros ar būvdarbiem saistītā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšana ir atkarīga no rēķinu par minētajiem darījumiem un papildu finanšu deklarācijas iesniegšanas, lai gan attiecīgajai nodokļu iestādei ir visi nepieciešamie dati, lai noteiktu, ka nodokļa maksātājam ir jāmaksā pievienotās vērtības nodoklis kā attiecīgo pakalpojumu saņēmējam, un lai pārbaudītu atskaitāmā nodokļa summu.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta T-644/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. decembrī — Serco Belgium un citi/Komisija

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. decembrī — Serco Belgium un citi/Komisija
   (Lieta T-644/13)
   2014/C 24/70
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Serco Belgium (Brisele, Beļģija), SA Bull NV (Auderghem, Beļģija) un Unisys Belgium (Brisele) (pārstāvji — V. Ost un M. Vanderstraeten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 30. oktobra lēmumu, kas ir paziņots prasītājiem ar 2013. gada 31. oktobra vēstuli, ar kuru ir noraidīts konsorcija OPTIMUS piedāvājums atklātā konkursā DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC SM (IT pakalpojumu vadība integrētai un vienotai Eiropas Komisijas IT darbvirsmas videi) (OV 2012/S 69-112095) un līguma slēgšanas tiesības ir piešķirtas konsorcijam GISIS; un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza vienu pamatu.
   Prasītāju piedāvājums tika noraidīts, jo Komisija piešķīra ļoti zemu vērtējumu par piešķiršanas apakškritēriju attiecībā uz personālu. Īsumā, Komisija uzskatīja, ka prasītāju piedāvātais darbinieku skaits ir pārāk zems un tādēļ nepiemērots, lai nodrošinātu prasīto pakalpojuma kvalitāti.
   Prasītāju sūdzībā ir apgalvots, ka to piedāvājums tika noraidīts, balstoties uz pretlikumīgiem piešķiršanas kritērijiem. Apakškritēriji attiecībā uz personālu nav paredzēti, lai noteiktu ekonomiski izdevīgāko piedāvājumu, jo:

               —

               Komisija skaidri atzīst, ka pretendentu sniegtās atbildes uz šiem kritērijiem nerada (līgumiskas) prasības. Prasītāji apgalvo, ka pretendentu vērtēšana pamatojoties uz nesaistošiem paziņojumiem ir pretrunā ar ES tiesībām;

               —

               šie apakškritēriji neattiecas uz piedāvājuma kvalitāti (sniedzamā pakalpojuma līmenis), bet gan pretendenta spēju sniegt pietiekamu daudzumu darbinieku, lai varētu izpildīt efektivitātes prasības, kas ir noteiktas līgumā par pakalpojumu līmeni (SLA). Šie apakškritēriji tādējādi ir atlases kritēriji;

               —

               tā kā netika minēts optimālais darbinieku skaits un netika sniegtas precīzas norādes par to, kā Komisija novērtēs norādīto darbinieku skaitu un tā kā būtībā Komisijas integrācijas un konsolidācijas projekts, kā tas ir paskaidrots konkursa specifikācijās, ir panākt ar līgumu noteiktu augstu kvalitātes standartu visefektīvākajā veidā, tad šādi apakškritēriji ir noveduši pie neparedzama iznākuma;

               —

               katrā ziņā, pat ja Komisijai bija šaubas par to, vai prasītāji spēs sniegt izpildi atbilstoši piedāvātajiem noteikumiem (tās ieskatā nepietiekamā darbinieku skaita dēļ), tai būtu bijis jāprasa sniegt paskaidrojumus, pirms noraidīt piedāvājumu, kurš bija par EUR 47 miljoniem lētāks, nekā uzvarētāja piedāvājums.


title: Lieta T-88/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (“ALPHAREN”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALPHAREN” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALPHA D3” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Apstāklis, ka Apelācijas padome ir ņēmusi vērā jaunus pierādījumus pēc sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, pasludināšanas — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Opko Ireland Global Holdings/EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (“ALPHAREN”)
   (Lieta T-88/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALPHAREN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ALPHA D3” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Apstāklis, ka Apelācijas padome ir ņēmusi vērā jaunus pierādījumus pēc sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, pasludināšanas - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkts)
   (2017/C 078/40)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublina, Īrija) (pārstāvji – S. Malynicz, QC, A. Smith un D. Meale, solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzaleme, Izraēla)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 16. decembra lēmumu lietā R 2387/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Teva Pharmaceutical Industries un Opko Ireland Global Holdings

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Opko Ireland Global Holdings Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta F-51/09: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. jūnija rīkojums — Petrilli /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/57

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2010. gada 15. jūnija rīkojums — Petrilli/Komisija
   (Lieta F-51/09) (1)

   ()
   2010/C 209/92
   Tiesvedības valoda — franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra izlīguma dēļ.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009., 48. lpp.


title: Lieta C-242/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) — Krimināllieta pret Belgian Shell NV

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. maijā iesniedza Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) — Krimināllieta pret Belgian Shell NV

   (Lieta C-242/12)
   2012/C 243/10
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank te Rotterdam

      Lietas dalībniece pamata procesā

      Belgian Shell NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dīzeļa sūtījums ir uzskatāms par atkritumiem (bijušās (1) un jaunās (2)) regulas par atkritumu pārvadājumiem izpratnē šādos apstākļos:

                           a)

                           sūtījumu veido Ultra Light Sulphur Diesel, kas nejauši ir sajaukts ar Methyl Tertiary Butyl Ether;

                           b)

                           pēc piegādes pircējam sūtījums — sajaukuma dēļ — neatbilst starp pircēju un pārdevēju nolīgtajām īpašībām (tādējādi tas ir “off-spec”);

                           c)

                           sūtījumu — pēc pircēja sūdzības — saskaņā ar pirkuma līgumu pārdevējs paņem atpakaļ un atmaksā pirkuma cenu;

                           d)

                           pārdevējam ir iecere sūtījumu — sajaucot vai nesajaucot ar citu produktu — atkal laist tirgū.

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

                           a)

                           vai iepriekš minētajos apstākļos ir norādāms kāds brīdis, no kura tas tā ir?

                           b)

                           vai sūtījuma statuss mainās [atpakaļ] uz neatkritumiem kādā brīdī starp piegādi pircējam un jaunu sajaukšanu, ko veic pārdevējs vai kas tiek veikta viņa vārdā, un, ja jā, kurā brīdī?

               3)

               Vai atbildi uz 1. punkta jautājumu ietekmē tas:

                           a)

                           ka sūtījums varēs tikt izmantots kā degviela kā pure ULSD, bet sava zemā aizdegšanās brīža dēļ vairs neatbilst (drošības) prasībām;

                           b)

                           ka sūtījumu jaunā sastāva dēļ pārdevējs nevarēs uzglabāt atbilstoši vides atļaujai;

                           c)

                           ka pircējs nevarēs izmantot sūtījumu mērķim, kādam tas tika nopirkts, proti, dīzeļdegvielas pārdošanai pumpī;

                           d)

                           ka pircējs vēlējās nodot to atpakaļ pārdevējam saskaņā ar pirkuma līgumu;

                           e)

                           ka pārdevējam tiešām bija nodoms, paņemot atpakaļ sūtījumu, veikt sajaukšanu un izlaist atpakaļ tirgū;

                           f)

                           ka sūtījumu ir iespējams atgriezt tā sākotnēji vēlamajā stāvoklī vai pārveidot par produktu, ko var tirgot par cenu, kas ir tuvu sākotnējā ULSD sūtījuma tirgus vērtībai;

                           g)

                           ka sākotnējā stāvokļa iegūšana ir ierasts ražošanas process;

                           h)

                           ka sūtījuma tirgus vērtība stāvoklī, kādā tas bija, kad pārdevējs to paņēma atpakaļ, (gandrīz) atbilda tāda produkta cenai, kas atbilst nolīgtajām īpašībām;

                           i)

                           ka atpakaļ paņemtais sūtījums stāvoklī, kādā tas bija atpakaļpaņemšanas brīdī, bez pārstrādes varēja tikt pārdots tirgū;

                           j)

                           ka tādu produktu kā sūtījuma tirdzniecību parasti tirdzniecībā neuzskata par atkritumu tirdzniecību?

      (1)  Padomes 1993. gada 1. februāra Regula (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (OV L 30, 1. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nodaļa 2. sējums 176.-203. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-277/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Interboves GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Interboves GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-277/06)
   (2006/C 212/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Interboves GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 91/628/EEK (1) Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta a) apakšpunkts jūras pārvadājumiem nosaka pamatprasību tādējādi, ka principā, ja ir izpildīti Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 3. un 48. panta 4. punkta nosacījumi, izņemot tos, kas attiecas uz brauciena laiku un atpūtas laiku, sauszemes pārvadājumu laiki līdz transportēšanai pa jūru un pēc tās nav savstarpēji saistīti, pat ja dzīvnieki tiek pārvadāti ar t.s. ro-ro prāmjiem?

               2)

               Vai Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta b) apakšpunktā ir ietverts īpašs noteikums t.s. ro-ro prāmjiem, kas veic pārvadājumus Kopienas iekšienē, kas papildus Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48 panta 4. punkta a) apakšpunkta nosacījumiem tiek piemērots tādējādi, ka pēc prāmja ierašanās galamērķa ostā 29 stundu maksimālais brauciena laiks (pamatojums — direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 4. punkta d) apakšpunkts) tikai tad neatsākas no jauna, gluži pretēji, tiek piemērots 12 stundu atpūtas laiks, ja pārvadāšanas laiks pa jūru ir pārsniedzis direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 2. līdz 48. panta 4. punkta vispārējos noteikumos minēto laiku (konkrēti — 48. panta 4. punkta d) apakšpunktā noteiktās 29 stundas)?

      (1)  OV L 340, 17. lpp.


title: Lieta T-212/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Aldi/ITSB – Miquel Alimentació Grup (“Gourmet”)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/46

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Aldi/ITSB – Miquel Alimentació Grup (“Gourmet”)
   (Lieta T-212/15)
   (2015/C 198/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Vācija) (pārstāvji –C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher, advokāti, un N. Bertram, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Gourmet” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 310 269

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 24. februāra lēmums lietā R 314/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelācijas ceturtās padomes lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-402/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (Lauksaimniecība — Regula (EEK) Nr. 3665/87 un Regula (EEK) Nr. 565/80 — Eksporta kompensācijas — Avansā izmaksātā kompensācija — Muitas noliktavas procedūrā nodotās preces — Krājumu uzskaites neesamība — Preču eksportēšanas pierādījumi — Visas vai daļējas ar šādu eksportu saistītas kompensācijas iegūšana — Pienākums atmaksāt nelikumīgi saņemtas naudas summas — Atmaksājamo summu palielināšana)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/14

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Société Groupe Limagrain Holding/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer

   (Lieta C-402/10) (1)

   (Lauksaimniecība - Regula (EEK) Nr. 3665/87 un Regula (EEK) Nr. 565/80 - Eksporta kompensācijas - Avansā izmaksātā kompensācija - Muitas noliktavas procedūrā nodotās preces - Krājumu uzskaites neesamība - Preču eksportēšanas pierādījumi - Visas vai daļējas ar šādu eksportu saistītas kompensācijas iegūšana - Pienākums atmaksāt nelikumīgi saņemtas naudas summas - Atmaksājamo summu palielināšana)
   2011/C 370/22
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Groupe Limagrain Holding

      Atbildētāja: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Francija) — Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (OV L 351, 1. lpp.), noteikumu, skatot tos kopā ar Padomes 1980. gada 4. marta Regulas (EEK) Nr. 565/80 par lauksaimniecības produktu eksporta kompensāciju avansa maksājumiem (OV L 62, 5. lpp.) noteikumiem, interpretācija — Preču novietošana saskaņā ar muitas procedūru “ievešana muitas noliktavā”, lai eksportētu un saņemtu eksporta kompensācijas avansa maksājumu — Avansā izmaksāto summu atmaksa preču uzskaites neesamības gadījumā — Atmaksas nosacījumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesību normas, kas attiecas uz eksporta kompensāciju pirmsfinansējuma maksājumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar Savienības tiesisko regulējumu muitas jomā muitas kontrolē nodoto produktu krājumu uzskaite ir nosacījums tam, lai saņemtu eksporta kompensācijas avansa maksājumu par konkrētajiem produktiem. Tomēr atlikušās šaubas attiecībā uz atsevišķu ierakstu precizitāti vai attiecībā uz neatbilstību minētajā krājumu uzskaitē var tikt kliedētas, izmantojot citus papildu dokumentus, ar nosacījumu, ka kompetentās valsts iestādes šos dokumentus uzskata par apmierinošiem;

               2)

               Savienības tiesību normas, kas attiecas uz eksporta kompensāciju pirmsfinansējuma maksājumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                           —

                           ciktāl saskaņā ar Savienības tiesisko regulējumu muitas jomā nav izpildīts pienākums veikt muitas kontrolē nodoto produktu krājumu uzskaiti, pierādījums, ka preces, kas veida un daudzuma ziņā ir līdzīgas avansa maksājuma deklarācijā minētajām precēm, ir eksportētas, nav pietiekams, lai varētu uzskatīt, ka eksportētājs ir saņēmis šo preču eksporta kompensācijas summu;

                           —

                           gadījumā, kad eksportētājam tāpēc, ka viņš nav izpildījis pienākumu veikt muitas kontrolē nodoto produktu krājumu uzskaiti, ir pienākums pilnībā vai daļēji atmaksāt summas, ko viņš ir saņēmis avansā kā eksporta kompensāciju, atmaksājamā summa ir jāpalielina par 20 %, kā tas ir noteikts Komisijas 1987. gada 27. novembra Regulas (EEK) Nr. 3665/87, ar ko nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem, kas grozīta ar Komisijas 1993. gada 30. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1708/93, 33. panta 1. punkta otrajā daļā.

      (1)  OV C 288, 23.10.2010.


title: Lieta T-60/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB Apelācija — Civildienests — EIB personāls — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2011. gada novērtējums — Kļūdas tiesību piemērošanā — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 3. maija rīkojums – De Nicola/EIB
   (Lieta T-60/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - EIB personāls - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2011. gada novērtējums - Kļūdas tiesību piemērošanā - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   (2017/C 221/38)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji – sākotnēji G. Nuvoli un F. Martin, vēlāk –G. Nuvoli un G. Faedo, kuriem palīdz A. Dal Ferro, adovokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 18. decembra spriedumu De Nicola/EIB (F-55/13, EU:F:2015: 165), lūdzot šo spriedumu daļēji atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Carlo De Nicola sedz savus tiesāšanās izdevumus, ka arī atlīdzina Eiropas Investīciju bankas (EIB) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta C-289/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – Jozef Grundza

text:
               7.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Krajský súd v Prešove (Slovākija) – Jozef Grundza

   (Lieta C-289/15)
   (2015/C 294/40)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Krajský súd v Prešove

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jozef Grundza

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Pamatlēmuma (1) 7. panta 3. punkts un 9. panta 1. punkta d) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka abpusējās sodāmības nosacījums ir uzskatāms par izpildītu tikai tad, ja nodarījums, par kuru ir lēmums, kuru tiek lūgts atzīt, in concreto, proti, pamatojoties uz lietas apstākļu konkrētu izvērtējumu (neatkarīgi no šā nodarījuma sastāva elementiem vai apraksta), ir noziedzīgs nodarījums arī izpildes valsts tiesību aktu izpratnē, vai šā nosacījuma izpildei ir pietiekami, ka faktiskie lietas apstākļi vispārīgi (in abstracto) ir kvalificējami kā noziedzīgs nodarījums arī izpildes valsts tiesību aktu izpratnē?

      (1)  Padomes 2008. gada 27. novembra Pamatlēmums 2008/909/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā (OV L 327, 27. lpp.).


title: Lieta C-406/09: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 18. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG (Regula (EK) Nr. 44/2001 — Jurisdikcija un spriedumu izpilde — Jēdziens “civillietas un komerclietas” — Nolēmuma par naudas soda piespriešanu atzīšana un izpilde — Direktīva 2004/48/EK — Intelektuālā īpašuma tiesības — Šo tiesību aizskārums — Pasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi — Notiesāšana — Eksekvatūras procedūra — Ar to saistītie tiesāšanās izdevumi)

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/4

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 18. oktobra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Lieta C-406/09) (1)

   (Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija un spriedumu izpilde - Jēdziens “civillietas un komerclietas” - Nolēmuma par naudas soda piespriešanu atzīšana un izpilde - Direktīva 2004/48/EK - Intelektuālā īpašuma tiesības - Šo tiesību aizskārums - Pasākumi, kārtība un aizsardzības līdzekļi - Notiesāšana - Eksekvatūras procedūra - Ar to saistītie tiesāšanās izdevumi)
   2011/C 362/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Realchemie Nederland BV

      Atbildētāja: Bayer CropScience AG

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12. 1 lpp.) 1. panta un Eiropas Savienības Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas Nr. 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu (OV L 157, 45. lpp.) 14. panta interpretācija — Jēdziens “civillietas un komerclietas” — Vācijas tiesas noteikta aizlieguma Vācijā ievest vai tur laist brīvā apgrozībā noteiktus pesticīdus neievērošana — Naudas sods — Šī lēmuma par naudas soda noteikšanu izpilde — Ārvalstīs izdotu nolēmumu par tiesāšanās izdevumiem saistībā ar naudas sodu vai kavējuma naudu par to, ka nav ievērots aizliegums pārkāpt intelektuālā īpašuma tiesības, izpildes procedūra

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. pantā minētais jēdziens “civillietas un komerclietas” ir jāinterpretē tādējādi, ka šī regula ir piemērojama tāda tiesas nolēmuma atzīšanai un izpildei, ar kuru ir piespriests naudas sods, lai panāktu, ka tiek ievērots civillietā vai komerclietā taisīts tiesas nolēmums;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 14. pants ir piemērojams tiesāšanās izdevumiem, kas ir saistīti ar kādā dalībvalstī ierosinātu eksekvatūras procedūru, kurā tiek prasīts atzīt un izpildīt citā dalībvalstī pieņemtu nolēmumu tiesvedībā, kuras mērķis ir panākt intelektuālā īpašuma tiesību ievērošanu.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-147/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brian M. Ross iesniedza 2004. gada 23. aprīlī

text:
               26.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/9

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brian M. Ross iesniedza 2004. gada 23. aprīlī
   (Lieta T-147/04)
   (2004/C 168/17)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Brian M. Ross, dzīvojošs Morpetā (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv advokāts Eric Boigelot.
   Prasītāja prasījumi Pirmās Instances Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2003. gada 31. marta lēmumu, ar kuru galīgi tiek apstiprināts ziņojums par prasītāja karjeras attīstību laika posmā 2001. g. – 2002. g.;

               —

               atcelt minēto ziņojumu;

               —

               atcelt netiešo lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību, kas iesniegta 2002. gada 24. septembrī (R/562/03) un paredz apstrīdētā lēmuma atcelšanu;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību par morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono ir novērtēts 10000 eiro apmērā, ja vien tā netiek palielināta vai samazināta procesa laikā

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamatojot savu prasību, prasītājs atsaucās uz Statūtu 25. panta 2. daļas, 26. un 43. panta, kā arī Vispārējo 43. panta izpildes noteikumu pārkāpšanu, ko pieņēmusi Komisija 2002. gada 26. aprīlī. Viņš arī atsaucās uz pilnvaru pārsniegšanu, vispārīgo tiesību principu, tādu kā tiesības uz aizstāvību, labas pārvaldes principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, pārkāpšanu, kā arī uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta F-42/11: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Honnefelder /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Atlases komisijas lēmuma atcelšana — Res judicata izpilde — Tiesiskuma princips — Iebilde par prettiesiskumu, kas vērsta pret lēmumu atkārtoti uzsākt atklātā konkursa procedūru)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/28

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2012. gada 13. decembra spriedums — Honnefelder/Komisija
   (Lieta F-42/11) (1)

   (Civildienests - Atklāts konkurss - Atlases komisijas lēmuma atcelšana - Res judicata izpilde - Tiesiskuma princips - Iebilde par prettiesiskumu, kas vērsta pret lēmumu atkārtoti uzsākt atklātā konkursa procedūru)
   2013/C 46/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stephanie Honnefelder (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — C. Bode, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Eggers un P. Pecho, vēlāk B. Eggers, advokāts)

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju konkursa EPSO/AD/26/05 rezerves sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  S. Honnefelder sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pati;

               3)

               Eiropas Komisijas sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina vienu trešdaļu no S. Honnefelder tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 183, 25.06.2011., 34. lpp.


title: Lieta C-655/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. decembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — H.J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 12. decembrī iesniedza Centrale Raad van Beroep (Nīderlande) — H.J. Mertens/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

   (Lieta C-655/13)
   2014/C 78/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Centrale Raad van Beroep

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H.J. Mertens

      Atbildētājs: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas Nr. 1408/71 (1) 71. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts, ka pārrobežu darba ņēmējs, kas tieši pēc darba attiecībām uz pilnu laiku ar dalībvalstī esošu darba devēju stājas darba attiecībās ar mazāku darba stundu skaitu pie cita tajā pašā dalībvalstī esoša darba devēja, tiek uzskatīts par pārrobežu darba ņēmēju, kurš ir daļējs bezdarbnieks?

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.).


title: Lieta F-84/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Chatzidoukakis /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojums — Ģimenes pabalsti — Pabalsts izglītībai — Piešķiršanas nosacījumi — Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/31

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 5. jūnija spriedums — Chatzidoukakis/Komisija
   (Lieta F-84/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojums - Ģimenes pabalsti - Pabalsts izglītībai - Piešķiršanas nosacījumi - Līdzīga no citiem avotiem saņemama pabalsta atskaitīšana)
   2012/C 217/65
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Luksemburga) (pārstāvis — V. Christianos, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Martin, piedaloties E. Bourtzalas un E. Antypas, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par prasītājam piešķirtā pabalsta izglītībai samazināšanu sakarā ar to, ka viņa dēls saņem dalībvalsts piešķirto finanšu palīdzību stipendijas un kredīta veidā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Chatzidoukakis kungs atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011., 39. lpp.


title: Lieta F-126/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/47

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-126/13)
   2014/C 45/89
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt PMO lēmumu maksāt ģimenes pabalstus tieši prasītāja meitas mātei ar atpakaļejošu iedarbību no 2012. gada 1. oktobra

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 21. maija lēmumu, ar kuru PMO informē prasītāju par tā lēmumu izmaksāt ģimenes pabalstus, tostarp apgādnieka pabalstu, pabalstu par apgādājamo bērnu un skolas pabalstu, tieši viņa nepilngadīgās meitas mātei ar atpakaļejošu iedarbību no 2012. gada 1. oktobra;

               —

               atcelt 2013. gada 23. septembrī pieņemto lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt prasītājam visas naudas summas, kas jāmaksā kā ģimenes pabalsti un kas nelikumīgi ieturētas no 2012. gada 1. oktobra līdz šī sprieduma izpildes datumam, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, kas aprēķināti ar likmi 4 % gadā no 2012. gada 1. oktobra līdz pilnīgai samaksai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Apvienotās lietas T-492/09 un T-147/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 7. jūnija spriedums — Meda Pharma/ITSB — Nycomed ( “ALLERNIL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu — Vārdiska preču zīme “ALLERNIL” — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALLERNIL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALLERGODIL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Pamatojums — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 7. jūnija spriedums — Meda Pharma/ITSB — Nycomed (“ALLERNIL”)
   (Apvienotās lietas T-492/09 un T-147/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Kopienu - Vārdiska preču zīme “ALLERNIL” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ALLERNIL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “ALLERGODIL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pamatojums - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2012/C 217/36
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg vor der Höhe, Vācija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, vēlāk D. Walicka un visbeidzot — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Nycomed GmbH (Constance, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji A. Ferchland, vēlāk — A. Ferchland un K. Trautmann, advokāti)

      Priekšmets

   Divas prasības par diviem ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 29. septembra lēmumiem lietā R 1386/2007-4 un lietā R 697/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Meda Pharma GmbH & Co. KG un Nycomed GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Meda Pharma GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā T-492/09 un lietā T-147/10.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: Lieta T-291/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Eleftheriou un Papachristofi /Komisija un ECB

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Eleftheriou un Papachristofi/Komisija un ECB
   (Lieta T-291/13)
   (2013/C 226/23)
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Kipra), Eleni Eleftheriou (Dherynia) un Lilia Papachristofi (Dherynia) (pārstāvji — C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā Banka un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest kompensāciju GBP 347 520,68 apmērā pamatojoties uz to, ka 2013. gada 26. aprīļa Saprašanās Memoranda starp Kipru un atbildētājām 1.23.–1.27. punktā paredzētie nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku, proti, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantam un Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 1. Protokola 1. pantam;

               —

               atzīt attiecīgos nosacījumus par spēkā neesošiem un steidzami piespriest līguma par Eiropas Stabilitātes mehānismu (turpmāk tekstā — “ESM līgums”) 14.–18. pantam paredzēto finansiālās palīdzības instrumentu pārskatīšanu atbilstoši tā 19. pantam saskaņā ar Tiesas spriedumu un ņemot vērā izmaiņas, lai izpildītu Tiesas spriedumu, un

               —

               ciktāl pirmajā punktā prasītā kompensācija nenozīmē, ka attiecīgie nosacījumi tiktu atcelti, izdot rīkojumu par kompensāciju par LESD 263. panta pārkāpumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgie Saprašanās Memoranda nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku (1), jo:

                           —

                           minētā norma ir ar augstāku likuma spēku, jo tās ir tiesības, kas ir iekļautas Hartā un ECPAK [Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija];

                           —

                           atbilstoši Hartas 51. panta 1. punktam un LES 6. panta 2. punktam atbildētājiem ir pienākums ievērot un likt ievērot Hartā un ECPAK garantētās pamattiesības, un

                           —

                           noguldījumi bankā ir īpašums iepriekš minētā Hartas 17. panta un ECPAK 1. Protokola 1. panta izpratnē.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie pārkāpumi, tos ņemot kopā, ir tik plaši, ka tie ir uzskatāmi par nopietnu normu ar augstāku likuma spēku pārkāpumu, jo:

                           —

                           laikā, kad prasītājiem tika atņemti to noguldījumi bankā, nepastāvēja “nosacījumi, kuri ir paredzēti tiesību aktos”, kuri būtu ietverti acquis attiecībā uz noguldījumu bankā atņemšanu, pretrunā Hartai un Protokolam;

                           —

                           prasītājiem tika atņemti viņu noguldījumi “laikus [ne]izmaksā[jot] taisnīgu kompensāciju”, pretrunā Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam;

                           —

                           noguldījumu atņemšana ir pretlikumīga prima facie, izņemot, ja “ievērojot proporcionalitātes principu […] t[ā] ir nepieciešam[a] un patiešām atbilst vispārējas nozīmes mērķiem, ko atzinusi Savienība, vai vajadzībai aizsargāt citu personu tiesības un brīvības.” (2);

                           —

                           atbilstoši Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam izvērtējot sabiedrības intereses, netika ņemta vērā svarīgā sabiedrības interese novērst paniku un līdzekļu izņemšanu no bankām īsā un vidējā termiņā;

                           —

                           mērķis bija nevis kaitēt Kiprai vai to sodīt, bet gan palīdzēt tai un eurozonai, nodrošinot stabilitāti un tādējādi atvieglot, nevis izsist no līdzsvara, tās finanšu institūcijas un ekonomisko dzīvotspēju, un

                           —

                           iejaukšanās nebija samērīga attiecībā pret leģitīmo mērķi, jo 2012. gada ESM līguma 3. panta mērķis ir “mobilizēt finanšu resursus un, ievērojot stingrus nosacījumus […] sniegt atbalstu ESM dalībniekiem, kuriem ir vai draud smagas finanšu problēmas, stabilitātei, ja tas ir obligāti nepieciešams, lai pasargātu visas eurozonas un tās dalībvalstu finanšu stabilitāti”, neparalizējot to ekonomiku.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāju noguldījumu bankā atņemšana nebija ne nepieciešama, ne samērīga.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka rezultātā atbildētāju dēļ prasītajiem tika atņemti viņu noguldījumi bankā, jo, ja nebūtu acīmredzamā pārkāpuma, prasītāju noguldījumi bankā būtu bijuši aizsargāti ar Hartā un Protokolā paredzētajām tiesībām, tādējādi prasītāju zaudējumi bija pietiekami tieši un paredzami.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie apgalvojumi ir pamatoti un attiecīgie nosacījumi ir jāatceļ, neskatoties uz to, ka attiecīgo nosacījumu adresāts bija Kipra, jo tie skar tieši un individuāli katru no prasītajiem tādēļ, ka attiecīgie nosacījumi un veids, kā tie tika ieviesti, ir pretrunā Līgumam un/vai tiesiskumam tā piemērošanā un/vai, ciktāl tiek apgalvots, ka prasītāju noguldījumu bankā atņemšana bija pilnvaru nepareiza izmantošana, jo tā bija prettiesiska un pretrunā LES 6. panta 1. punktam.

      (1)  Skat. 1971. gada 2. decembra spriedumu lietā 5/71 Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Padome, Recueil, 975. lpp.

      (2)  Hartas 52. panta 1. punkts.


title: Lieta C-414/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – Arex CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. jūlijā iesniedza Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) – Arex CZ a.s./Odvolací finanční ředitelství

   (Lieta C-414/17)
   (2017/C 300/28)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Arex CZ a.s.

      Atbildētāja: Odvolací finanční ředitelství

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jebkurš nodokļa maksātājs jāuzskata par nodokļa maksātāju Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (turpmāk tekstā – “PVN direktīvas”) 138. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē? Ja tā nav, uz kuriem nodokļa maksātājiem attiecas minētā norma?

               2)

               Ja Tiesa atbild, ka PVN direktīvas 138. panta 2. punkta b) apakšpunkts piemērojams tādā situācijā, kāda ir pamatlietā (tas ir, preču pircējs ir nodokļa maksātājs, kas reģistrēts kā nodokļa maksātājs), vai minētā tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja šo preču nosūtīšana vai transportēšana notiek saskaņā ar Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (3) (turpmāk tekstā – “Akcīzes nodokļa direktīva”), attiecīgajām normām, piegāde, kas saistīta ar procedūru saskaņā ar Akcīzes nodokļa direktīvu, jāuzskata par piegādi, saistībā ar kuru ir tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa atbilstīgi šai tiesību normai, kaut arī nosacījumi atbrīvojumam no nodokļa saskaņā ar PVN direktīvas 138. panta 1. punktu citādi nav izpildīti, ņemot vērā preču transportēšanas attiecināšanu uz citu darījumu?

               3)

               Ja Tiesa atbild, ka PVN direktīvas 138. panta 2. punkta b) apakšpunkts neattiecas uz tādu situāciju, kāda ir pamatlietā, vai tas, ka preces tiek transportētas saskaņā ar atliktās akcīzes nodokļa maksāšanas režīmu, ir izšķiroši, lai izlemtu jautājumu par to, uz kuru no vairākām secīgām piegādēm ir jāattiecina transportēšana tiesību uz atbrīvojumu no PVN izpratnē saskaņā ar PVN direktīvas 138. panta 1. punktu?

      (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.

      (2)  OV 2009, L 9, 12. lpp.

      (3)  OV 1992, L 76, 1. lpp.


title: Lieta C-426/15 P: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 5. oktobra rīkojums – Diputación Foral de Bizkaia/Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Valsts atbalsts — LESD 108. panta 3. punkts — Komisijas lēmums, kurā atbalsts ir atzīts par nelikumīgu — Iepriekšēja paziņojuma nesniegšana — Atbalsta piešķiršanas datuma noteikšana — Konvencijas, kas rada atbalstu — Beznosacījumu saistības piešķirt atbalstu — Valsts tiesiskā regulējuma ņemšana vērā — Formāla izmeklēšanas procedūra — Labas pārvaldības princips — Tiesības uz aizstāvību

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/8

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 5. oktobra rīkojums – Diputación Foral de Bizkaia/Komisija
   (Lieta C-426/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Valsts atbalsts - LESD 108. panta 3. punkts - Komisijas lēmums, kurā atbalsts ir atzīts par nelikumīgu - Iepriekšēja paziņojuma nesniegšana - Atbalsta piešķiršanas datuma noteikšana - Konvencijas, kas rada atbalstu - Beznosacījumu saistības piešķirt atbalstu - Valsts tiesiskā regulējuma ņemšana vērā - Formāla izmeklēšanas procedūra - Labas pārvaldības princips - Tiesības uz aizstāvību)
   (2016/C 475/10)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Diputación Foral de Bizkaia (pārstāvis – I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Němečková un É. Gippini Fournier)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Diputación Foral de Bizkaia atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-38/16: Prasība, kas celta 2016. gada 28. janvārī – EEB/Komisija

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/34

         Prasība, kas celta 2016. gada 28. janvārī – EEB/Komisija
   (Lieta T-38/16)
   (2016/C 118/38)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eiropas Vides birojs (EEB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – B. Kloostra, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 19. novembra lēmumu Ares(2015)5212500, ar kuru apstiprināts tās 2015. gada 14. septembra lēmums Ares(2015)3790389, kurā Komisija pieņēma papildu lēmumu par EEB 2015. gada 3. februārī iesniegto pieteikumu par informācijas pieprasījumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda, nosakot sākotnējā pieteikuma priekšmetu, un tādējādi nav ievērots Komisijas pienākums visaptveroši izvērtēt minēto pieteikumu, un Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 2. punkta, 7. un 8. panta pārkāpums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu.


title: Lieta F-68/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/28

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-68/12)
   2012/C 258/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītājam piešķirtos paaugstināšanas amatā punktus un viņa novērtējuma ziņojumu par laika periodu no 2010. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eurostat sagatavoto prasītāja novērtējuma ziņojumu laika periodu no 2010. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 31. decembrim un snieguma līmeni, ko viņam piešķīris tas pats ģenerāldirektorāts;

               —

               atcelt Eurostat un iecēlējinstitūcijas piešķirtos paaugstināšanas amatā punktus;

               —

               atcelt disciplināro sūdzību noraidošo lēmumu tāpēc, tas ir tik ļaunprātīgs un apvainojošs, ka tādējādi ir nodarīts morālais kaitējums, kura apmērs ir novērtēts atbilstoši atalgojumam par desmit darba dienām vai, paturot iespēju to pārrēķināt, — EUR 2 500, to aprēķinot, pamatojoties uz vienu trīsdesmito daļu no ikmēneša atalgojuma par katru atlīdzināmo dienu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-43/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Jungbunzlauer pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Citronskābe — EKL 81. pants — Naudas sods — Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts — Rīcības attiecināmība uz meitas sabiedrību — Soda tiesiskuma princips — Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai — Samērīguma princips — Princips ne bis in idem — Tiesības piekļūt lietas materiāliem)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/41

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. septembra spriedums — Jungbunzlauer pret Komisiju
   (Lieta T-43/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Citronskābe - EKL 81. pants - Naudas sods - Regulas Nr. 17 15. panta 2. punkts - Rīcības attiecināmība uz meitas sabiedrību - Soda tiesiskuma princips - Vadlīnijas naudas soda apmēra noteikšanai - Samērīguma princips - Princips ne bis in idem - Tiesības piekļūt lietas materiāliem)
   (2006/C 294/87)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jungbunzlauer AG, Bale [Bâle] (Šveice), (pārstāvji — R. Behtolds [R. Bechtold], U. Soltess [U. Soltész] un M. Karls [M. Karl], advokāti,)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Olivers [P. Oliver], pārstāvis, kam palīdz H. Freinds [H. Freund], advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — E. Karlsone [E. Karlsson] un S. Markarte [S. Marquardt], pārstāves)
   Priekšmets
   Prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmumu 2002/742/EK par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (COMP/E-1/36.604 — Citronskābe) (OV 2002, L 239, 18. lpp.), un, pakārtoti, par prasību samazināt ar šo lēmumu prasītājai uzlikto naudas sodu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Jungbunzlauer AG sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Padome savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 97, 20.04.2002.


title: Lieta C-580/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Beļģija) – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. novembrī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Beļģija) – Johannes Van der Weegen, Anna Pot/Belgische Staat

   (Lieta C-580/15)
   (2016/C 038/41)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Johannes Van der Weegen, Anna Pot

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai WIB 1992 21. panta 5. punkts 2014. gada 25. aprīļa Likuma par dažādiem noteikumiem 170. panta redakcijā pārkāpj LESD 56. un 63. pantu, kā arī EEZ līguma 36. un 40. pantu, jo strīdīgais noteikums, lai gan tas bez atšķirības attiecas gan uz iekšzemes, gan ārvalstu pakalpojumu sniedzējiem, prasa, lai tiktu izpildīti nosacījumi, kas atbilst KB/WIB 1992 2. panta noteikumiem un kas de facto ir raksturīgi Beļģijas tirgum, un līdz ar to ir nopietns šķērslis ārvalstu pakalpojumu sniedzējiem sniegt savus pakalpojumus Beļģijā?


title: Lieta C-477/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/17

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (Lieta C-477/08)
   (2009/C 69/30)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un M. Adam)

      Atbildētāja: Austrijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (1) prasības, vai katrā ziņā pilnībā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Austrijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 20. oktobrī.

      (1)  OV L 255, 22. lpp.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2013. gada 17. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā LBI hf . pret Merrill Lynch Int. Ltd (Lieta E-28/13)

text:
               24.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 121/5

      Héraðsdómur Reykjavíkur2013. gada 17. decembra lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā LBI hf. pret Merrill Lynch Int. Ltd

   (Lieta E-28/13)
   (2014/C 121/05)
   Ar 2013. gada 17. decembra vēstuli Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 17. decembrī, sniegt konsultatīvo atzinumu lietā LBI hf. pret Merrill Lynch Int. Ltd par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai Direktīvas 2001/24/EK par kredītiestāžu reorganizāciju un likvidāciju 30. panta 1. punkta nozīme būtu jāinterpretē tā, ka “tiesību aktu spēka zaudēšan[a], anulēšanas iespēj[a] vai izpildes neiespējamīb[a]” attiecas uz noteikumiem par finanšu uzņēmuma veiktu pasākumu atcelšanu saskaņā ar noteikumiem, kas ir pielīdzināmi tiem noteikumiem, kuri ir piemērojami bankrotējušas privātpersonas veiktu pasākumu atcelšanai saskaņā ar Bankrota (utt.) likumu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai direktīvas 30. panta 1. punkta nozīme būtu jāinterpretē tā, ka pietiek ar to, ka puse, pret kuru ir vērsta atcelšanas prasība, iesniedz pierādījumus, ka pasākuma atcelšanu neatļautu dalībvalsts tiesību akti, kas piemērojami pasākumam, atsaucoties uz jebkura veida noteikumiem, piemēram, noteikumiem par laika ierobežojumiem tiesvedības uzsākšanai?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai direktīvas 30. panta 1. punkta nozīme būtu jāinterpretē tā, ka pusei, pret kuru ir vērsta atcelšanas prasība, ir jāiesniedz pierādījumi, ka atcelšanas nosacījumi saskaņā ar tiem dalībvalsts tiesību aktiem, kas ir piemērojami pasākumam, acīmredzami nav izpildīti, jo, piemēram, attiecīgā pasākuma veida atcelšanai nav paredzēta nekāda atļauja?


title: Lieta C-223/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedumu lietā T-191/14 Lubrizol France SAS/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 26. aprīlī iesniedza Lubrizol France SAS

text:
               10.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/11

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 16. februāra spriedumu lietā T-191/14 Lubrizol France SAS/Eiropas Savienības Padome 2017. gada 26. aprīlī iesniedza Lubrizol France SAS

   (Lieta C-223/17 P)
   (2017/C 221/15)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lubrizol France SAS (pārstāvji – R. MacLean, Solicitor, A. Bochon, avocat)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas spriedumu T-191/14, Lubrizol France/Eiropas Savienības Padome, ciktāl tas attiecas uz diviem apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatiem prasības pieteikumā Vispārējā tiesā;

               —

               atzīt šos abus pamatus par pamatotiem;

               —

               izmantot savas pilnvaras, lai pašai lemtu par abiem attiecīgajiem pamatiem un taisīt galīgo spriedumu;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par abiem apelācijas sūdzības iesniedzējas pamatiem saistībā ar tiesību pārkāpumiem un procesuālajiem pārkāpumiem;

               —

               piespriest Padomei un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus un izmaksas, kā arī tiesāšanās izdevumus un izmaksas pirmajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa nav izvērtējusi atbilstoši pareizam juridiskajam kritērijam Padomes veiktās pārbaudes piemērošanu.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, nepiemērojot atbilstošos kritērijus, kas ietverti Komisijas paziņojumā par autonomo tarifu atcelšanu un kvotām (Paziņojums 2011/C 363/02 (1)), vērtējumā par to, vai autonomo tarifu atcelšana saistībā ar BPA būtu jāizbeidz, nav pienācīgi izvērtējusi Padomes un Komisijas apgalvojumus atbilstoši attiecīgajai juridiskajai pārbaudei saskaņā ar pareizo juridisko kritēriju, kas piemērojams šādā situācijā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir nepieļaujami aizvietojusi Padomes argumentāciju ar savu argumentāciju un ir acīmredzami sagrozījusi pierādījumus.
               Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir nepieļaujami aizvietojusi Padomes un Komisijas argumentāciju ar savu argumentāciju un, šādi rīkojoties, sniegusi nepieļaujamu pamatojumu no savas puses, lai atbalstītu uzskatu, ka iebildumu iesniedzēja prece var tikt uzskatīta par identisku, ekvivalentu un aizvietojamu materiālu attiecībā pret BPA.
               Otrkārt, tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir izvērtējusi pierādījumus, kas attiecas uz iebildumu iesniedzēja spēju piegādāt pietiekamā apmērā preces, kas esot salīdzināmas ar BPA, acīmredzami nepareizi, tādējādi grozot pierādījumu skaidro nozīmi un to piemērošanu lietas izskatīšanā pirmajā instancē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas attiecīgo procedūru piemērošanā un ir norādījusi pretrunīgu argumentāciju.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka Komisijas pilnvaras noraidīt iebildumu sakarā ar kavēšanās atbildes sniegšanā periodu, kas būtiski pārsniedz 15 darba dienas, kas paredzētas Komisijas paziņojumā, attiecas vienīgi uz pirmo saskarsmi starp iebilduma iesniedzēju un pieprasījumu iesniegušajām sabiedrībām, nevis uz turpmāko komunikāciju, kas ļāva Vispārējai tiesai šo kavēšanos uzskatīt par nenozīmīgu. Šādi rīkojoties, Vispārēja tiesa ir sniegusi pretrunīgu argumentāciju saistībā ar dažādu procedūras, kas noteikta Komisijas paziņojumā, dalībnieku būtību, funkcijām un lomām.

      (1)  OV 2011, C 363, 6. lpp.