title: Lieta C-357/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. jūnijā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Gelvora”/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 28. jūnijā iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – UAB “Gelvora”/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

   (Lieta C-357/16)
   (2016/C 335/50)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: UAB “Gelvora”

      Atbildētāja: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesiskās attiecības starp sabiedrību, kura ieguvusi tiesības uz parādu saskaņā ar prasījuma cesijas līgumu, un fizisku personu, kuras parādsaistības radušās saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu, kad šī sabiedrība veic parāda piedziņas darbības, ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvas 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, piemērošanas jomā?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai direktīvas 2. panta c) apakšpunktā lietotais termins “produkts” attiecas uz darbībām, kuras veic, realizējot tiesības uz parādu, kas iegūtas saskaņā ar prasījuma cesijas līgumu saistībā ar parāda piedziņu no fiziskas personas, kuras parādsaistības radušās saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu, kas noslēgts ar sākotnējo kreditoru?

               3)

               Vai direktīvas piemērošanas jomā ietilpst tiesiskās attiecības starp sabiedrību, kura ieguvusi tiesības uz parādu saskaņā ar prasījuma cesijas līgumu, un fizisku personu, kuras parādsaistības radušās saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu un jau ir nodibinātas ar galīgu tiesas lēmumu un nodotas izpildei tiesu izpildītājam, ja šī sabiedrība veic paralēlas parāda piedziņas darbības?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai direktīvas 2. panta c) apakšpunktā izmantotais termins “produkts” attiecas uz darbībām, kuras veic, realizējot tiesības uz parādu, kas iegūtas saskaņā ar prasījuma cesijas līgumu saistībā ar parāda piedziņu no fiziskas personas, kuras parādsaistības radušās saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu, kas noslēgts ar sākotnējo kreditoru, un ir nodibinātas ar galīgu tiesas lēmumu, kā arī nodotas izpildei tiesu izpildītājam?

      (1)  OV 2005 L 149, 22. lpp.


title: Lieta F-67/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Marcuccio /Komisija

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/74

      Prasība, kas celta 2010. gada 18. augustā — Marcuccio/Komisija
      (Lieta F-67/10)
      ()
      (2010/C 288/140)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, avvocato)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Strīda priekšmets un apraksts

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu neatlīdzināt divas trešdaļas no tiesāšanās izdevumiem, kas prasītājam radušies tiesvedībā lietā F-41/06.

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt lēmumu, lai kāda arī būtu tā forma, ar kuru atbildētāja noraidīja 2009. gada 22. septembra lūgumu, kuru prasītājs bija nosūtījis iecēlējinstitūcijai un kurš tika labots ar 2009. gada 8. oktobra paziņojumu;

                  —

                  tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt lēmumu, lai kāda arī būtu tā forma, ar kuru ir noraidīta 2010. gada 5. aprīļa sūdzība par apstrīdēto lēmumu, kuru prasītājs bija nosūtījis iecēlējinstitūcijai;

                  —

                  tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt 2010. gada 27. aprīļa paziņojumu HR.D.2/MB/1s Ares(2010)220139;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam summu EUR 21 608,75 apmērā, kopā ar procentu maksājumu par šo summu ar likmi 10 % gadā, ar attiecīgās summas ikgadēju kapitalizāciju, sākot no dienas, kad tika iesniegts 2009. gada 22. septembra lūgums un līdz tajā minētās summas faktiskās samaksas dienai, lai atlīdzinātu prasītājam sakarā ar apstrīdēto lēmumu nodarīto kaitējumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-35/17: Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Weber Stephen Products/EUIPO (“iGrill”)

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 20. janvārī – Weber Stephen Products/EUIPO (“iGrill”)
   (Lieta T-35/17)
   (2017/C 070/39)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Weber Stephen Products LLC (Palatine, Illinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Niebel un A. Jauch, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “iGrill” starptautiska reģistrācija Nr. 1 258 162, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 4. novembra lēmums lietā R 538/2016-2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-131/16: Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Beļģija/Komisija

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 22. martā – Beļģija/Komisija
   (Lieta T-131/16)
   (2016/C 191/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – C. Pochet un J. Halleux, pārstāvji, kuriem palīdz M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasījumus par tiesību akta atcelšanu, kas izvirzīti prasības pieteikumā;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem, SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, ciktāl tajā nav pienācīgi identificēts valsts atbalsta pasākums, virspeļņas reglamentēšanas sistēma ir klasificēta kā shēma un ir uzskatīts, ka tas ir nesaderīgs atbalsts LESD 107. panta izpratnē;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 2. pantu, ciktāl tajos virspeļņas regulēšanas sistēma ir uzskatīta par ar iekšējo tirgu nesaderīgu valsts atbalstu un uzdots atgūt apgalvoto valsts atbalstu no sabiedrību grupām, kurām pieder saņēmēji, pārkāpjot vispārējos Savienības tiesību principus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, izmantojot valsts atbalsta noteikumus, lai vienpusēji noteiktu Beļģijas jurisdikciju nodokļu jomā, ir ticis pārkāpts LESD 2. panta 6. punkts, kā arī LES 5. panta 1. un 2. punkts.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, identificējot apgalvoto valsts atbalsta pasākumu un to klasificējot kā atbalsta shēmu, kurai nav vajadzīgs nekāds turpmāks izpildes pasākums Regulas Nr. 2015/1589 1. panta d) punkta un LESD 107. panta izpratnē, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda novērtējumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka virspeļņas regulēšanas sistēma ir valsts atbalsta pasākums, ir ticis pārkāpts LESD 107. pants. Komisija neesot iesniegusi pierādījumus par iesaistītajiem valsts resursiem, neesot identificējusi pastāvošo priekšrocību un esot kļūdaini izvērtējusi selektivitāti un konkurences izkropļošanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka attiecībā uz apgalvotā valsts atbalsta saņēmēju identificēšanu, par tādiem uzskatot, ne tikai Beļģijas vienības, kam ir jāmaksā nodokļi Beļģijā, bet arī daudznacionālas grupas, kurām tās pieder, ir pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā.

               5.

               Ar piekto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka ir tikuši pārkāpti vispārējais tiesiskuma princips un Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai, (1) 16. panta 1. punkts, jo atgūšana var tikt pieprasīta no daudznacionālām grupām, kurām pieder Beļģijas vienības, kam ir ticis piemērots attiecīgais regulējums.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV L 248, 9. lpp.).


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2010. gada 26. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Þór Kolbeinsson pret Īslandes valsti (Lieta E-2/10)

text:
               2.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/21

      Héraðsdómur Reykjavíkur2010. gada 26. marta lūgums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Þór Kolbeinsson pret Īslandes valsti

   (Lieta E-2/10)
   2010/C 325/05
   Ar Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas apgabaltiesa) 2010. gada 26. marta vēstuli EBTA Tiesai iesniedza lūgumu, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2010. gada 6. aprīlī, par konsultatīvo atzinumu lietā Þór Kolbeinsson pret Īslandes valsti, par šādiem jautājumiem.

               1)

               Vai situācija, kad darbinieks, ņemot vērā viņa paša līdznolaidību, tiek uzskatīts par atbildīgu zaudējumos, kas radušies nelaimes gadījuma darbā rezultātā, lai gan ir noteikts, ka darba devējs nav pats pēc savas iniciatīvas ievērojis noteikumus par drošību un apstākļiem darba vietā, ir saderīga ar noteikumiem Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvā 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā un Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīvā par darba drošības un veselības aizsardzības minimālo prasību īstenošanu pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos (astotā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē)?

               2)

               Ja atbilde uz šo jautājumu ir negatīva, vai Īslandes valstij ir jāatlīdzina zaudējumi darbiniekam, kurš cietis nelaimes gadījumā darbā un kuram pretēji iepriekš minētajām direktīvām ir bijis daļēji vai pilnībā jāsedz radušies zaudējumi, ņemot vērā viņa paša līdznolaidību, pamatojoties uz to, ka valsts nav pareizi transponējusi šīs direktīvas Īslandes tiesību aktos?


title: Lieta C-58/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 8. jūnija spriedums ( High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen pēc Vodafone Ltd pieprasījuma, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform (Regula (EK) Nr. 717/2007 — Viesabonēšana publiskajos mobilo telefonsakaru tīklos Kopienā — Spēkā esamība — Juridiskais pamats — EKL 95. pants — Samērīguma un subsidiaritātes principi)

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/4

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 8. jūnija spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Queen pēc Vodafone Ltd pieprasījuma, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

   (Lieta C-58/08) (1)

   (Regula (EK) Nr. 717/2007 - Viesabonēšana publiskajos mobilo telefonsakaru tīklos Kopienā - Spēkā esamība - Juridiskais pamats - EKL 95. pants - Samērīguma un subsidiaritātes principi)
   2010/C 209/04
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The Queen pēc Vodafone Ltd pieprasījuma, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

      Atbildētāji: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Piedaloties: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd, GSM Association

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 717/2007 par viesabonēšanu publiskajos mobilo telefonsakaru tīklos Kopienā un grozījumiem Direktīvā 2002/21/EK (OV L 171, 32. lpp.) spēkā esamība — Juridiskā pamata izvēle — Regulas 4. panta, 2. panta a) punkta un 6. panta 3. punkta, kas nosaka viesabonēšanas zvanu maksimālo cenu, spēkā esamība, ņemot vērā samērīguma un subsidiaritātes principu

      Rezolutīvā daļa:

   uzdoto jautājumu pārbaudē netika atklāti apstākļi, kas varētu ietekmēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 717/2007 par viesabonēšanu publiskajos mobilo telefonsakaru tīklos Kopienā un grozījumiem Direktīvā 2002/21/EK spēkā esamību.

      (1)  OV C 107, 26.04.2008.


title: Lieta T-403/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Intrasoft International/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Konkursa procedūra — Tehniskā palīdzība Serbijas muitas pārvaldei muitas sistēmas modernizācijas atbalstam — Interešu konflikts — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana, ko veic Savienības delegācija Serbijas Republikā — Klusējot izteikts noraidījums sūdzībai par šo piedāvājuma noraidīšanu

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. oktobra spriedums – Intrasoft International/Komisija
   (Lieta T-403/12) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Konkursa procedūra - Tehniskā palīdzība Serbijas muitas pārvaldei muitas sistēmas modernizācijas atbalstam - Interešu konflikts - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana, ko veic Savienības delegācija Serbijas Republikā - Klusējot izteikts noraidījums sūdzībai par šo piedāvājuma noraidīšanu)
   (2015/C 398/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intrasoft International SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Erlbacher un E. Georgieva)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas, kas rīkojas ar Eiropas Savienības delegācijas Serbijas Republikā starpniecību, 2012. gada 10. augusta vēstuli, kurā norādīts, ka līguma slēgšanas tiesības pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūrā EuropeAid/131367/C/SER/RS ar nosaukumu “Tehniskā palīdzība Serbijas muitas pārvaldei muitas sistēmas modernizācijas atbalstam” (OV 2011/S, 160–262712) nevar tikt piešķirtas konsorcijam, kurā ietilpst Intrasoft International SA, un, otrkārt, prasība atcelt apgalvoto klusējot izteikto lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību par 2012. gada 10. augusta vēstuli

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt 2012. gada 10. augusta vēstulē, ko izstrādājusi Eiropas Savienības delegācija Serbijas Republikā – kā Eiropas Komisijas pastarpināti deleģēta līgumslēdzēja iestāde – un kas attiecas uz konkursa procedūru EuropeAid/131367/C/SER/RS “Tehniskā palīdzība Serbijas muitas pārvaldei muitas sistēmas modernizācijas atbalstam”, iekļauto lēmumu noraidīt konsorcija, kurā ietilpa Intrasoft International SA, piedāvājumu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas attiecas uz pagaidu noregulējuma procedūru.

      (1)  OV C 343, 10.11.2012.


title: lieta C-515/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 15. decembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/16

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 15. decembrī
   (lieta C-515/04)
   (2005/C 31/33)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 15. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. O'Reilly un R. Troosters, pārstāvji.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, lai panāktu atbilstību Padomes 2001. gada 20. jūlija Direktīvai 2001/55/EK par obligātajiem standartiem, lai pārvietoto personu masveida pieplūduma gadījumā sniegtu tām pagaidu aizsardzību, un par pasākumiem, lai līdzsvarotu dalībvalstu pūliņus, uzņemot šādas personas un uzņemoties ar to saistītās sekas (1), vai arī, jebkurā gadījumā, par tiem nepaziņojot Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transpozīcijas termiņš valsts tiesībās beidzās 2002. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 212, 7.8.2001., 12. lpp.


title: Lieta C-366/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgericht München (Vācija) 2008. gada 11. augusta rīkojumu — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV / Adolf Darbo AG

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberlandesgericht München (Vācija) 2008. gada 11. augusta rīkojumu — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Adolf Darbo AG

   (Lieta C-366/08)
   (2008/C 272/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht München
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Atbildētājs: Adolf Darbo AG

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai jēdziens augļu džemi ar samazinātu cukura daudzumu Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 20. februāra Direktīvā Nr. 95/2/EK par pārtikas piedevām, kas nav krāsvielas vai saldinātāji (1), III pielikuma A daļā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī augļu džemus ar apzīmējumu augstākā labuma džems?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:

                           a)

                           kā citādi ir jāinterpretē jēdziens augļu džemi ar samazinātu cukura daudzumu Direktīvas Nr. 95/2/EK III pielikuma A daļā?

                           b)

                           vai šis jēdziens īpaši ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver arī augļu džemus ar apzīmējumu augstākā labuma džems, kuros šķīstošās sausnas saturs ir 58 %?

               3)

               Ja uz pirmo jautājumu un otrā jautājuma b) punktu tiek atbildēts apstiprinoši:
               Vai II daļas otrais teikums Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīvas 2001/113/EK, kas attiecas uz cilvēku uzturam paredzētiem augļu džemiem, želejām un marmelādēm un saldinātu kastaņu biezeni (2), I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka apzīmējumu augstākā labuma džems var izmantot džemiem, kuros šķīstošās sausnas saturs ir mazāks nekā 60 %, arī tad, ja attiecībā uz šādiem džemiem apzīmējumam augļu džemi nav noteiktas zemākas prasības?

      (1)  OV L 61, 1. lpp.

      (2)  OV L 10, 67. lpp.


title: Lieta C-565/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. novembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/34

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 10. novembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) — Mariana Irimie/Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

      (Lieta C-565/11)
      (2012/C 25/66)
      Tiesvedības valoda — rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Sibiu

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Mariana Irimie

         Atbildētāji: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai var uzskatīt, ka tiesiskās aizsardzības līdzekļu efektivitātes, līdzvērtības un samērīguma princips saistībā ar Kopienas tiesību pārkāpumiem, kas izdarīti attiecībā pret privātpersonām, piemērojot [minētajām personām] Kopienas tiesībām neatbilstošu tiesību normu, kas izriet no Eiropas Savienības Tiesas judikatūras un no īpašumtiesībām, kas noteiktas Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, ir pret tādām valsts tiesību normām, kuras ierobežo zaudējumu apmēru, ko varētu atgūt privātpersona, kuras tiesības ir pārkāptas?


title: Lieta T-201/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Gerson /ITSB (krāsas filtrs, kas daļēji ir dzeltenā krāsā) (Kopienas preču zīme — Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Krāsas filtrs, kas daļēji ir dzeltenā krāsā — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/21

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Gerson/ITSB (krāsas filtrs, kas daļēji ir dzeltenā krāsā)
   (Lieta T-201/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Krāsas filtrs, kas daļēji ir dzeltenā krāsā - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 272/38)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Louis M. Gerson Co., Inc., Middleboro, Masačūseta (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvis — M. Edenborough, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — Ó. Mondéjar Ortuño)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 15. maija lēmumu lietā R 1387/2005-2 attiecībā uz pieteikumu par trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido krāsas filtrs, kas sava atbalsta punktā ir dzeltenā krāsā, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Louis M. Gerson Co., Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-47/08: Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Notāri — Pilsonības nosacījums — EKL 45. pants — Dalība valsts varas īstenošanā — Direktīva 89/48/EEK)

text:
               9.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 204/2

         Tiesas (virspalāta) 2011. gada 24. maija spriedums — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-47/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 43. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Notāri - Pilsonības nosacījums - EKL 45. pants - Dalība valsts varas īstenošanā - Direktīva 89/48/EEK)
   2011/C 204/02
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J.-P. Keppenne, H. Støvlbæk un G. Zavvos)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis — S. Ossowski)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāves — C. Pochet un L. Van den Broeck un H. Gilliams, L. Goossens, avocats)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvis — M. Smolek), Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un B. Messmer), Latvijas Republika (pārstāves — L. Ostrovska, K. Drēviņa un J. Barbale), Lietuvas Republika (pārstāvis — D. Kriaučiūnas), Ungārijas Republika (pārstāvji — J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres un M. Fehér), Slovākijas Republika (pārstāvji — J. Čorba un B. Ricziová)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 43. un 45. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iecelšana un iespēja strādāt notāra amatā ir pakārtota pilsonības nosacījumam — Brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums — Izņēmuma attiecībā uz darbībām, ar kurām notiek dalība valsts varas īstenošanā, apjoms — Vajadzība, lai dalība šādā īstenošanā būtu tieša un konkrēta — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV 1989, L 19, 16. lpp.), netransponēšana attiecībā uz notāra amatu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               iecelšanu notāra amatā pakārtojot pilsonības nosacījumam, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi EKL 43. pantā noteiktos pienākumus;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija, Beļģijas Karaliste, Čehijas Republika, Francijas Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Ungārijas Republika, Slovākijas Republika un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanas izdevumus pašas.

      (1)  OV C 128, 24.05.2008.


title: Lieta C-34/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. novembra spriedumu lietā T-88/09 Idromacchine Srl u.c. /Komisija 2012. gada 24. janvārī iesniedza Idromacchine Srl u.c.

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. novembra spriedumu lietā T-88/09 Idromacchine Srl u.c./Komisija 2012. gada 24. janvārī iesniedza Idromacchine Srl u.c.
   (Lieta C-34/12 P)
   2012/C 89/23
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo (pārstāvji — W. Viscardini un G. Donà, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 8. novembra spriedumu lietā T-88/09 daļā, kurā:

                           —

                           tajā nav atzīts Idromacchine nodarītais mantiskais kaitējums;

                           —

                           tajā attiecībā uz Idromacchine ir atzīts morālais kaitējums nenozīmīgā apmērā;

                           —

                           tajā nav atzīts R. Capuzzo nodarītais morālais kaitējums;

                           —

                           līdz ar to apmierināt pirmajā instancē formulētos prasītāju prasījumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji norāda uz šādām Vispārējās tiesas pieļautām kļūdām tiesību piemērošanā:

               I.

               acīmredzama, no tiesvedības aktiem izrietoša kļūda tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir atzinusi, ka Idromacchine piedēvēto kaitējuma pamatā esošo faktu kļūdainā rakstura izvērtējums nav attiecīgās prasības priekšmets;

               II.

               nepietiekams un tādējādi kļūdains pamatojums attiecībā uz iebildumu par pienākuma ievērot pienācīgu rūpību un tiesību uz aizstāvību principu pārkāpumu noraidījumu;

               III.

               acīmredzama, no tiesvedības aktiem izrietoša faktisko apstākļu un pierādījumu attiecībā uz nodarīto materiālo kaitējumu sagrozīšana — Pierādīšanas pienākumu reglamentējošo tiesību normu pārkāpums — Kļūdas pamatojumā;

               IV.

               pienākuma norādīt pamatojumu, samērīguma un nediskriminācijas principu pārkāpums, kā arī tiesību aizsardzības iespējas neesamība attiecībā uz Idromacchine piešķirtā morālā kaitējuma atlīdzinājuma apmēra novērtēšanas kritērijiem;

               V.

               nediskriminācijas principa pārkāpums, pamatojuma nesniegšana, acīmredzama, no tiesvedības aktiem izrietoša materiāltiesiskā neprecizitāte attiecībā uz atteikumu piešķirt zaudējumu atlīdzību par R. Capuzzo nodarīto morālo kaitējumu.


title: Lieta T-399/12: Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Cosma Moden /ITSB — s.Oliver Bernd Freier ( “COSMA” )

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/31

      Prasība, kas celta 2012. gada 6. septembrī — Cosma Moden/ITSB — s.Oliver Bernd Freier (“COSMA”)
      (Lieta T-399/12)
      (2012/C 331/59)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cosma Moden GmbH & Co. KG (Emsdetten, Vācija) (pārstāvis — J. Meyer, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Rottendorf, Vācija)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 2010/2010-4 attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 6 593 479 un grozīt tādējādi, ka apelācijas sūdzība ir pamatota un līdz ar to iebildumi arī pārējā daļā ir noraidāmi;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “COSMA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 24., 25. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 593 479

         Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: s.Oliver Bernd Freier GmbH &Co. KG

         Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “comma,”, un valsts vārdiska preču zīme “comma,” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 6., 9., 14., 18., 20., 25., 26., 28. un 35. klasē

         Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: lieta C-19/05: Prasība pret Dānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 20. janvārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/5

         Prasība pret Dānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 20. janvārī
   (lieta C-19/05)
   (2005/C 93/10)
   tiesvedības valoda – dāņu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 20. janvārī (2005. gada 14. janvāra fakss) izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Dānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv N. B. Rasmussen un G. Wilms, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, neiemaksājot Komisijai DKK 18 687 475 kā pašu resursus kopā ar nokavējuma procentiem, skaitot no 2000. gada 27. jūlija, Dānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Kopienas tiesības, proti, EKL 10. pants un Padomes 1994. gada 31. oktobra Lēmuma 94/728/EK, Euratom
                   (1) par Eiropas Kopienu pašu resursiem 2. un 8. pants;

               —

               piespriest Dānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasības pieteikumā norādītā summa atbilst nodevām, ko Dānijas muitas iestādes neiekasēja periodā no 1994. līdz 1997. gadam no uzņēmuma, minētajām iestādēm kļūdaini atļaujot importēt noteiktas preces, piemērojot nulles likmi. Šī atļauja tika izdota attiecībā uz precēm, kas bija paredzētas iestrādāšanai, piemērošanai vai kuģu, laivu vai citu liellaivu aprīkošanai, saskaņā ar Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (2) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu 1. pielikuma II daļu. Tomēr preces bija paredzētas konteineru ražošanai un, kā vēlāk atzina Dānijas iestādes, uz tām nevarēja tikt attiecināts minētais noteikums.
   Dānijas iestādes ir nelikumīgi nenodevušas minēto summu Komisijas rīcībā kā pašu resursus. Šajā sakarā izteiktās prasības atbilst tām, ko Komisija cēla savā prasības pieteikumā pret Dāniju lietā C-392/02 (3).

      (1)  OV L 293, 12.11.1994., 9. lpp.

      (2)  OV L 256, 07.09.1987., 1. lpp.

      (3)  OV C 31, 08.02.2003., 4. lpp.


title: Lieta C-136/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale dei Geologi / Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato un Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato / Consiglio Nazionale dei Geologi (LESD 267. panta trešā daļa — Pēdējo instanču tiesu pienākuma lūgt prejudiciālu nolēmumu apmērs — LESD 101. pants — Profesionāls ētikas kodekss, kurā aizliegts piemērot profesijas cieņai neatbilstošus tarifus)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Consiglio Nazionale dei Geologi/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato un Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Consiglio Nazionale dei Geologi

   (Lieta C-136/12) (1)

   (LESD 267. panta trešā daļa - Pēdējo instanču tiesu pienākuma lūgt prejudiciālu nolēmumu apmērs - LESD 101. pants - Profesionāls ētikas kodekss, kurā aizliegts piemērot profesijas cieņai neatbilstošus tarifus)
   2013/C 260/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Consiglio Nazionale dei Geologi, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Atbildētājas: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Consiglio Nazionale dei Geologi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — LESD 267. panta trešās daļas interpretācija — Pēdējo instanču tiesu pienākuma lūgt prejudiciālu nolēmumu apmērs — Jēdziens “smags un acīmredzams Savienības tiesību pārkāpums” — Dalībvalsts noteikumi un procesuālie principi, kas liedz valsts tiesai, pirmkārt, vērsties Tiesā ar acīmredzami nepieņemamiem jautājumiem, kurus ir formulējis kāds no lietas dalībniekiem, un, otrkārt, pārformulēt minētos jautājumus pēc savas iniciatīvas — LESD 101. panta, Padomes 1985. gada 25. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2137/85 par Eiropas Ekonomisko interešu grupām (EEIG) (OV L 199, 1. lpp.), Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (OV L 376, 36. lpp.) interpretācija — Profesionāls ētikas kodekss, kurā aizliegts piemērot profesijas prestižam (“decoro e dignità professionale”), kā arī sniegto pakalpojumu kvantitātei un kvalitātei neatbilstošus tarifus — Par Savienības tiesību normām stingrāku valsts tiesību normu piemērošana konkurences jomā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 267. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tikai iesniedzējtiesa var noteikt un formulēt prejudiciālus jautājumus par Savienības tiesību interpretāciju, kurus tā uzskata par būtiskiem pamatlietas atrisināšanai. Valsts noteikumi, kas varētu apdraudēt šīs pilnvaras, ir jāatstāj bez piemērošanas;

               2)

               noteikumi, kādi ir paredzēti Ētikas kodeksā par ģeologa profesijas īstenošanu Itālijā, kuru Consiglio nazionale dei geologi apstiprināja 2006. gada 19. decembrī un pēdējo reizi grozīja 2010. gada 24. martā, ar kuriem kā kritēriji ģeologu atalgojuma noteikšanai papildus pakalpojumu sniegšanas kvalitātei un apmēram ir noteikta profesijas cieņa, ir uzskatāmi par uzņēmumu apvienības lēmumu LESD 101. panta 1. punkta izpratnē, kā rezultātā var tikt ierobežota konkurence iekšējā tirgū. Iesniedzējtiesai, ņemot vērā vispārējo kontekstu, kādā rodas šī kodeksa sekas, tostarp ņemot vērā valsts tiesību aktu ietvara kopumu, kā arī minētā kodeksa piemērošanas praksi Nacionālajā Ģeologu biedrībā, ir jāizvērtē, vai ir radušās konkurenci ierobežojošas sekas iekšējā tirgū. Minētajai tiesai arī jāpārbauda, vai, ņemot vērā visus tās rīcībā esošos būtiskos apstākļus, šī paša kodeksa noteikumi, tostarp, ciktāl tajos ir atsauce uz kritēriju saistībā ar profesijas cieņu, var tikt uzskatīti par tādiem, kas ir nepieciešami minētā ar garantiju nodrošināšanu ģeologu sniegtajiem pakalpojumiem patērētājiem saistītā mērķa īstenošanai.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Lieta T-377/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 18. novembra spriedums — Preparados Alimenticios /ITSB — Rila Feinkost-Importe ( “Jambo Afrika” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Jambo Afrika” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “JUMBO” , “JUMBO CUBE” , “JUMBO MARINADE” , “JUMBO NOKKOS” , “JUMBO ROF” , “JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON” , “JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “JUMBO” — Agrāka nereģistrēta vārdiska preču zīme “JUMBO” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 18. novembra spriedums — Preparados Alimenticios/ITSB — Rila Feinkost-Importe (“Jambo Afrika”)
   (Lieta T-377/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Jambo Afrika” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas grafiskas preču zīmes “JUMBO”, “JUMBO CUBE”, “JUMBO MARINADE”, “JUMBO NOKKOS”, “JUMBO ROF”, “JUMBO CHORBA MOUTON-MUTTON”, “JUMBO Aroma All purpose seasoning Condiment” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “JUMBO” - Agrāka nereģistrēta vārdiska preču zīme “JUMBO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 9/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Preparados Alimenticios, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spānija) (pārstāvis — D. Pellisé Urquiza, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Geroulakos)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Vācija) (pārstāvis — T. Weeg, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 1144/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Preparados Alimenticios, SA un Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Preparados Alimenticios, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-158/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūnijā — Adobe pret ITSB (FLEX)

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūnijā — Adobe pret ITSB (FLEX)
   (Lieta T-158/06)
   (2006/C 190/45)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Adobe Systems Inc., San Hosē (ASV) (pārstāvis — M. Graf, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. aprīļa lēmumu lietā Nr. 1430/2005-2 Adobe Systems Incorporated pret ITSB (Flex) tiktāl, ciktāl ar to tika noraidīta apelācijas sūdzība attiecībā uz pārējām precēm, izņemot 9. klasē ietilpstošās “datoriekārtas; datoru perifērijas iekārtas un datu apstrādes iekārtas” un pieteikumā ietvertos 42. klasē ietilpstošos pakalpojumus;

               —

               piespriest ITSB segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājai.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “FLEX” attiecībā uz 9., 38. un 42. klasē ietilpstošajām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 795 011

      Pārbaudītāja lēmums: noraidīt reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums un valsts agrāko reģistrāciju neņemšana vērā


title: Lieta T-161/11: Prasība, kas celta 2011. gada 15. martā — High Tech /ITSB — Vitra Collections (krēsla forma)

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/26

         Prasība, kas celta 2011. gada 15. martā — High Tech/ITSB — Vitra Collections (krēsla forma)
   (Lieta T-161/11)
   2011/C 139/50
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: High Tech Srl (Milāna, Itālija) (pārstāvji — G. Floridia un R. Floridia, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vitra Collections AG

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt Kopienas preču zīmi Nr. 2 298 420 par spēkā neesošu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrētā Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: Grafiska trīsdimensiju preču zīme, kuras priekšmets ir “Alu chair” (Kopienas preču zīme Nr. 2 298 420), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 20. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: Vitra Collections AG

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas 207/2009 7. panta pirmās daļas e) punkta iii) apakšpunkta pārkāpums. Prasītāja arī ir norādījusi uz preču zīmes spēkā neesamību, pamatojoties uz to, ka tās reģistrācijas mērķis ir izslēgt prasītāju no to dizaina priekšmetu tirgus, kuru aizsardzība ir beigusies, un tāpēc tā ir ļaunprātīga reģistrācija.

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par atzīšanu par spēkā neesošu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas 207/2009 7. panta pirmās daļas e) punkta iii) apakšpunkta un 52. panta pirmās daļas b) punkta nepareiza interpretācija un piemērošana.


title: Lieta F-9/10: Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — AC /Padome

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/79

         Prasība, kas celta 2010. gada 29. janvārī — AC/Padome
   (Lieta F-9/10)
   2010/C 113/116
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AC (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodriguez un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju amatā paaugstināto uz AD13 pakāpi personu sarakstā 2009. amatā paaugstināšanas gadā, kā arī piespriest atbildētajai atlīdzināt prasītāja ciesto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu neiekļaut prasītāju amatā paaugstināto uz AD13 pakāpi personu sarakstā 2009. amatā paaugstināšanas gadā; kāds šis lēmums izriet no 2009. gada 27. aprīļa paziņojuma personālam Nr. 94/09;

               —

               pēc vajadzības atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar ko noraida prasītāja sūdzību;

               —

               piespriest atbildētājai piešķirt prasītājam piecu tūkstošu euro summu ciestā morālā kaitējuma atlīdzināšanai;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-95/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — N /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Pieņemšana darbā — Administrācijas vadītāja amats — Trešās valstis — Nelabvēlīgs medicīniskā dienesta atzinums)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/52

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — N/Komisija
   (Lieta F-95/05) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Pieņemšana darbā - Administrācijas vadītāja amats - Trešās valstis - Nelabvēlīgs medicīniskā dienesta atzinums)
   (2008/C 22/98)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: N (Brisele) (pārstāvji — sākotnēji K.H. Hagenaar, advokāts, pēc tam — J. van Drooghenbroeck un T. Demaseure, advokāti, visbeidzot — I. Kletzlen, avocate)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un K. Herrmann)
   Priekšmets
   Pirmkārt, Komisijas lēmuma nepieņemt prasītāju darbā kā pagaidu darbinieku Gvinejas Conakry administrācijas vadītāja amatā, pamatojoties uz nelabvēlīgu medicīniskā dienesta atzinumu, atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas Ārējo sakaru ģenerāldirektorāta K direktorāta Ārlietu dienesta direktora 2005. gada 15. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājs ir informēts, ka viņš nav pieņemts darbā administrācijas vadītāja amatā delegācijā, kas atrodas Gvinejā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 10, 14.1.2006., 22. lpp. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-377/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).


title: Lieta T-595/11 P: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — A /Komisija (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Arodslimība — Pilnīga pastāvīga invaliditāte — Piekļuve personas lietai — Ceļa izdevumu atlīdzināšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               9.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/21

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. decembra spriedums — A/Komisija
   (Lieta T-595/11 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Arodslimība - Pilnīga pastāvīga invaliditāte - Piekļuve personas lietai - Ceļa izdevumu atlīdzināšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2013/C 38/36
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: A (P., Francija) (pārstāvji — B. Cambier, A. Paternostre un L. Levi, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un J. Baquero Cruz)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā F-12/09 A/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar ko tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               vairs nav jālemj par apelācijas sūdzību par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā F-12/09 A/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasību atcelt 2008. gada 28. aprīļa lēmumu atteikt izmaksāt Vispārējo noteikumu 19. panta 4. punktā paredzēto pagaidu atlīdzību un piemērot Civildienesta noteikumu 73. panta 2. punkta b) apakšpunkta noteikumus, kā arī pieteikumu piespriest Komisijai izmaksāt šajā pantā paredzēto atlīdzību;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 49, 18.02.2012.


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2012. gada 14. septembris pieprasījums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf . (Lieta E-10/12)

text:
               31.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 29/5

      Héraðsdómur Reykjavíkur2012. gada 14. septembris pieprasījums EBTA Tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf.
   (Lieta E-10/12)
   2013/C 29/06

      Héraðsdómur Reykjavíkur (Reikjavīkas rajona tiesa) ar 2012. gada 14. septembra vēstuli, kuru Tiesas kanceleja saņēma 2012. gada 14. septembrī, lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf., par šādu jautājumu:
   vai Padomes Direktīva 91/533/EEK (1991. gada 14. oktobris) par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem jāinterpretē tādējādi, ka apstākļos, kas ietver sabiedrības ar ierobežoto atbildību bankrota procedūru vai salīdzināmu sadalīšanu, atlīdzība darbiniekam jāizvērtē, pamatojoties uz rakstveida darba līgumu, ja darbiniekam netika nodots neviens rakstveida dokuments par iespējamām pagaidu vai pastāvīgām izmaiņām līguma galvenajos nosacījumos, vai pamatojoties uz darba attiecībām starp pusēm šīs direktīvas 5. pantā noteiktajā laikposmā?


title: Lieta C-7/09: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2006/86/EK — Izsekojamības prasības, nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošana un noteiktas tehniskās prasības cilvēku audu un šūnu kodēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/6

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 12. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-7/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2006/86/EK - Izsekojamības prasības, nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošana un noteiktas tehniskās prasības cilvēku audu un šūnu kodēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   2010/C 11/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga un J. Sénéchal)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana vai nepaziņošana noteiktajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2006. gada 24. oktobra Direktīvas 2006/86/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par izsekojamības prasībām, nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanu un noteiktām tehniskām prasībām cilvēku audu un šūnu kodēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai (OV L 294, 32. lpp.), prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2006. gada 24. oktobra Direktīvas 2006/86/EK, ar ko īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/23/EK par izsekojamības prasībām, nopietnu blakņu un nevēlamu notikumu paziņošanu un noteiktām tehniskām prasībām cilvēku audu un šūnu kodēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai 11. panta 1. punkta pirmajā daļā noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu minētās direktīvas prasības, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tajā paredzētos pienākumus;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 21.03.2009.


title: Lieta C-480/06: Prasība, kas celta 2006. gada 24. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/10

         Prasība, kas celta 2006. gada 24. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-480/06)
   (2007/C 20/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — X. Lewis un B. Schima, pārstāvji)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (1) 8. pants kopā ar III–VI sadaļu, jo Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel un Stade lauku rajoni tieši noslēdza līgumu par atkritumu apglabāšanas pakalpojumiem ar Stadtreinigung Hamburg un neveica atklātu vai slēgtu konkursu Eiropas Kopienas līmenī;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1995. gada 18. decembrī četri Lejassaksijas lauku rajoni noslēdza līgumu par atkritumu apglabāšanas pakalpojumiem ar Stadtreinigung Hamburg, kas ir publisko tiesību iestāde. Šis līgums tika noslēgts, neveicot līguma piešķiršanas procedūru un neizsludinot konkursu visā Kopienā.
   Lauku rajoni ir publiskās līgumslēdzējas iestādes un attiecīgais līgums ir rakstisks pakalpojumu līgums ar atlīdzību, kas pārsniedz attiecīgo Direktīvā 92/50/EEK noteikto robežvērtību un līdz ar to ietilpst šīs direktīvas piemērojamības jomā.
   Tas, ka Stadtreinigung Hamburg kā publisko tiesību iestāde pati ir valsts pakalpojumu līgumslēdzēja iestāde Direktīvas 92/50/EEK izpratnē, nemaina to, ka uz strīdīgo līgumu attiecas šī direktīva: Tiesa ir skaidri noteikusi, ka valsts pakalpojumu tiesību direktīvas ir vienmēr piemērojamas, ja publiskā līgumslēdzēja iestāde paredz rakstiski noslēgt līgumu ar atlīdzību ar iestādi, kas oficiāli no tās nošķirta un kam ir neatkarīgas lēmumu pieņemšanas pilnvaras.
   Nav faktu, kas attaisnotu attiecīgā pakalpojumu līguma diskrecionāru piešķiršanu sarunu procesa formā bez iepriekšēja paziņojuma par konkursu.
   Komisija nevar piekrist arī federālās valdības argumentam, ka pašvaldību sadarbībai kā pašvaldību pašnoteikšanās tiesību izpausmei — neatkarīgi no to konkrētās formas — nav piemērojamas valsts pakalpojumu tiesības. Tiesības uz pašvaldību pašnoteikšanos izmantošana nevar izraisīt to, ka vietējās iestādes var neņemt vērā noteikumus par valsts pakalpojumu līgumiem. Ciktāl šīs iestādes noslēdz valsts pakalpojumu līgumus ar citām iestādēm, pat ja tās arī ir publiskas līgumslēdzējas iestādes, uz tām attiecas šīs pakalpojumu tiesības. Vācijas valdība turpmāk nav varējusi pierādīt, ka šis pakalpojumu līgums tehnisku iemeslu dēļ var tikt noslēgts tikai ar noteiktu pakalpojumu sniedzēju.
   Šo iemeslu dēļ Komisija secina, ka Vācijas Federatīvā Republika, tieši noslēdzot līgumu par atkritumu apglabāšanu, neveicot līguma piešķiršanas procedūru un neizsludinto konkursu visā Kopienā, ir pārkāpusi Direktīvu 92/50/EEK.

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta C-511/09 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd /Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, IML Industria Meccanica Lombarda Srl (Apelācija — Dempings — Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes piespiešanas mehānismu imports — Regula (EK) Nr. 1136/2006 — Dempinga starpības noteikšana — Normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājums — Regula (EK) Nr. 384/96 — 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts un 10. punkts)

text:
               17.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/10

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 27. oktobra spriedums — Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, IML Industria Meccanica Lombarda Srl

   (Lieta C-511/09 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes piespiešanas mehānismu imports - Regula (EK) Nr. 1136/2006 - Dempinga starpības noteikšana - Normālās vērtības un eksporta cenas salīdzinājums - Regula (EK) Nr. 384/96 - 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts un 10. punkts)
   2011/C 370/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (pārstāvis — P. Bentley, QC)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, B. Driessen, pārstāvji, G. Berrisch, Rechtsanwalt), Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un C. Clyne) un IML Industria Meccanica Lombarda Srl (pārstāvis — R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu lietā T-296/06 Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd/Padome, ar kuru tiek noraidīta prasība daļēji atcelt Padomes 2006. gada 24. jūlija Regulu (EK) Nr. 1136/2006, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes piespiešanas mehānismu importam (OV L 205, 1. lpp.) — Dempinga starpības noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un IML Industria Meccanica Lombarda Srl tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010.


title: lieta C-382/05: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2005. gada 20. oktobrī

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/4

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 20. oktobrī
   (lieta C-382/05)
   (2006/C 22/07)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 20. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv A. Aresu un X. Lewis, pārstāvji.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka sakarā ar faktu, ka Presidenza del Consiglio dei Ministri (Premjerministra birojs) — Dipartimento per la protezione civile (Civilās aizsardzības departaments) — Ufficio del Commissario delegato (Valdības pārstāvja birojs), kas atbildīgs par neplānotajiem atkritumiem un ūdens aizsardzību Sicīlijā, uzsāka procedūru par valsts līgumu piešķiršanu par sadzīves atkritumu atlikumu, kas paliek pāri pēc sašķiroti savāktajiem atkritumiem, kas radušies Sicīlijas reģiona apgabalos, izmantošanu un noslēdza šādus līgumus, nepiemērojot procedūras, kas noteiktas Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvā 92/50/EEK (1) par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai un nepublicējot atbilstošu paziņojumu par valsts līgumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, Itālijas republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva un, jo īpaši, šīs direktīvas 11., 15. un 17. pants;

               2)

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbilstoši Komisijas uzskatam, dokumentu, kas attiecas uz valsts līgumu piešķiršanu, vērtējums būtībā liek secināt, ka tie ir kvalificējami kā valsts pakalpojumu līgumi, ko regulē Direktīva 92/50/EEK.
   Līdz ar to šādi līgumi ir jāpiešķir, ievērojot publicēšanas un piedalīšanās noteikumus, kas paredzēti šīs direktīvas III un IV sadaļā, un, jo īpaši, pēc paziņojuma publicēšanas Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī, ko paredz direktīvas 15. un 17. pants, un saskaņā ar 11. pantā paredzētajām procedūrām.
   Šajā gadījumā Commissario delegate vārdā veiktā publikācija nevar tikt uzskatīta par tādu, kas atbilstoši izpilda paziņošanas pienākumus, kas noteikti iepriekš minētajās normās. Paziņojumā izmantotā formulējuma paraugs ne tikai atbilst tā sauktajai “iepriekšējas paziņojuma” procedūrai un nevis paziņojumam par valsts līgumu, bet, jo īpaši, paziņojumā sniegtā informācija ir acīmredzami neatbilstoša informācijai, kas ir iekļaujama saskaņā ar paziņojuma par valsts līguma paraugu, kas paredzēts Direktīvas 92/50/EEK pielikumos, ar pēdējiem grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2001/78/EK.

      (1)  OV L 209, 24.07.1992., 1. lpp.


title: Lieta T-520/09: Prasība, kas celta 2009. gada 24. decembrī — TF1 u.c./Komisija

text:
               27.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 24. decembrī — TF1 u.c./Komisija
   (Lieta T-520/09)
   2010/C 80/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francija), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francija), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Francija) (pārstāvji — J.-P. Hordies un C. Smits, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2009. gada 10. septembra Lēmumu lietā Valsts atbalsts C(2009) 6693 (ex N 34/A/09 & N 34/B/09) — Budžeta dotācijas France Télévisions (2010 — 2012), jo Eiropas Komisija uzskatīja, ka saistībā ar 2009. gadu paziņotā budžeta dotācija EUR 450 miljonu apmērā par labu France Télévisions ir saderīga ar EK līguma 86. panta 2. punktu;

               —

               uzdot Komisijai sākt atbalsta formālo izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta LESD 108. panta 2. punktā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību tiek lūgts atcelt 2009. gada 1. septembra Lēmumu C(2009) 6693, galīgā redakcija, kuru pieņēmusi Komisija EKL 88. panta 3. punktā (tagad — LESD 108. pants) paredzētās procedūras noslēgumā un ar kuru tiek atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu budžeta dotācija, kuras maksimālais apmērs par labu France Télévisions 2009. gadā ir EUR 450 miljoni. Šajā sakarā prasītāji lūdz, lai tiktu sākta formālā izmeklēšanas procedūra saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu.
   Lai pamatotu savu lūgumu, prasītāji izvirza vienu pamatu, ar kuru tiek apgalvots, ka pastāvēja ievērojamas grūtības, kuru dēļ Komisijai bija jāsāk formālā izmeklēšanas procedūra, kas paredzēta EKL 88. panta 2. punktā (tagad — LESD 108. panta 2. punkts), un jāaicina ieinteresētas personas tai iesniegt apsvērumus.
   Prasītāji norāda uz ievērojamu grūtību pastāvēšanu, kas izriet, pirmkārt, no iepriekšējās izmeklēšanas procedūras apstākļiem un, otrkārt, no apstrīdētā lēmuma satura.
   Iepriekšējās izmeklēšanas procedūras pārmērīgais ilgums, procedūras norise un apstrīdētās dotācijas ievērojamais lielums atklāj norādes par ievērojamām grūtībām, kuras pastāvēja iepriekšējās izmeklēšanas ietvaros.
   Par ievērojamu grūtību pastāvēšanu, kuras izriet no apstrīdētā lēmuma satura, norāda divi apstākļi. Pirmkārt, nepietiekamā, pat neprecīzā informācija, kura bija Komisijas rīcībā apstrīdētā lēmuma pieņemšanas laikā, un, otrkārt, tas, ka Komisijai nebija iespējams konstatēt atbalsta saderību bez padziļinātas analīzes, ņemot vērā strukturālos pārmērīgās kompensēšanas riskus šajā lietā.


title: Lieta C-235/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 23. septembra rīkojums (Curtea de Apel Constanţa (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Maria Bosneaga/Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

   (Lieta C-235/15) (1)

   (2016/C 475/22)
   Tiesvedības valoda – rumāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 270, 17.8.2015.


title: Lieta T-595/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā F-12/09 A /Komisija 2011. gada 24. novembrī iesniedza A

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā F-12/09 A/Komisija 2011. gada 24. novembrī iesniedza A
   (Lieta T-595/11 P)
   2012/C 49/46
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: A (Port-Vendres, Francija) (pārstāvji — B. Cambier, A. Paternostre un L. Levi, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2011. gada 14. septembra spriedumu lietā F-12/09;

               —

               līdz ar to apmierināt prasījumus, kurus apelācijas sūdzības iesniedzējs ir izvirzījis pirmajā instancē, proti:

                           —

                           atcelt lēmumus, ar kuriem Eiropas Komisija atteicās samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kompensācijas saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, un piespriest Eiropas Komisijai nekavējoties samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam minētās kompensācijas, kā arī papildu kompensāciju atbilstoši vispārējām civiltiesībām, ņemot vērā starpību starp reāli nodarīto zaudējumu summu un daļu no šiem zaudējumiem, ko kompensē atbilstoši Civildienesta noteikumu 73. pantam;

                           —

                           piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kavējuma procentus, kas aprēķināti sākot no 2004. gada decembra — no brīža, kurā bija jāatzīst slimības arodizcelsme, nodarīto zaudējumu apjoms un viņa veselības stāvokļa stabilitāte;

                           —

                           piespriest Komisijai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam jebkuru summu, kas Vispārējai tiesai šķiet atbilstoša, lai kompensētu apelācijas sūdzības iesniedzējam nodarīto morālo kaitējumu, ņemot vērā medicīnas procedūrās, ko viņam veica Eiropas Komisijas dienesti, daudzās pieļautās kļūdas un pārkāpumus;

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots saprātīga termiņa ievērošanas principa, rūpības principa, tiesiskās paļāvības principa pārkāpums, kā arī lietas faktu sagrozīšana.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību uz pilnīgu nodarīto zaudējumu atlīdzināšanu pārkāpums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, pirmkārt, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 73. un 90. panta un labas pārvaldības, procesuālās ekonomijas, atpakaļejoša spēka aizlieguma, tiesību normu hierarhijas principu, konsolidēšanas jēdziena pārkāpums un, otrkārt, lietas faktu un apelācijas sūdzības iesniedzēja argumentācijas sagrozīšana.


title: Lieta C-645/15: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums — Direktīva 2011/92/ES — Projekts, attiecībā uz kuru ir jāveic novērtējums — I pielikuma 7. punkts — Eiropas Līgums par galvenajām starptautiskajām maģistrālēm (AGR) — Četru joslu ceļa paplašināšana vismaz 10 km garumā

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/13

         Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 24. novembra spriedums (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde/Freistaat Bayern

   (Lieta C-645/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Noteiktu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējums - Direktīva 2011/92/ES - Projekts, attiecībā uz kuru ir jāveic novērtējums - I pielikuma 7. punkts - Eiropas Līgums par galvenajām starptautiskajām maģistrālēm (AGR) - Četru joslu ceļa paplašināšana vismaz 10 km garumā)
   (2017/C 030/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde

   Atbildētāja: Freistaat Bayern

      piedaloties: Stadt Nürnberg

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvas 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu I pielikuma 7. punkta c) apakšpunkts nevar tikt interpretēts tādējādi, ka šī tiesību norma attiecas uz ceļa pārbūves projektu, kurš, lai arī tas kā pamatlietā attiecas uz ceļa posmu, kas ir īsāks par 10 km, ietver esoša četru vai vairāku joslu ceļa paplašināšanu vai pārbūvi;

               2)

               Direktīvas 2011/92 I pielikuma 7. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “ātrgaitas šosejas” šīs tiesību normas izpratnē ir ceļi, kuru tehniskās iezīmes atbilst 1975. gada 15. novembrī Ženēvā parakstītā Eiropas Līguma par galvenajām starptautiskajām maģistrālēm (AGR) II pielikuma II.3. punktā sniegtajā definīcijā ietvertajām iezīmēm, lai arī šie ceļi nav galveno starptautisko maģistrāļu tīkla, kas ir reglamentēts šajā līgumā, sastāvdaļa vai ir izvietoti apdzīvotā teritorijā;

               3)

               jēdziens “būve” Direktīvas 2011/92 I pielikuma 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver tādu būvdarbu veikšanu, kuri iepriekš nav veikti vai ar kuriem fiziskā nozīmē tiek pārveidotas iepriekš pastāvošās būves. Lai izvērtētu, vai šādu pārveidošanu pēc tās apmēra un veikšanas kārtības var uzskatīt par līdzvērtīgu šādai būvei, iesniedzējtiesai ir jāņem vērā visas attiecīgās būves iezīmes, nevis tikai tās garums vai tās sākotnējās trases saglabāšana.

      (1)  OV C 90, 7.3.2016.


title: Lieta F-52/15: Prasība, kas celta 2015. gada 7. aprīlī – ZZ/Komisija

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/38

         Prasība, kas celta 2015. gada 7. aprīlī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-52/15)
   (2015/C 190/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru noraidīts pieteikums pagarināt prasītāja dienestu un ar ko tādējādi apstiprināta prasītāja automātiska pensionēšana 2014. gada 31. oktobrī, un prasība par zaudējumu atlīdzību par mantisko kaitējumu, kas tam esot nodarīts, kā arī simbolisku summu viena euro apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2014. gada 25. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīts viņa pieteikums par dienesta pagarināšanu un tādējādi apstiprināta prasītāja automātiska pensionēšana 2014. gada 31. oktobrī;

               —

               vajadzības gadījumā atcelt 2014. gada 10. decembra lēmumu par viņa sūdzības noraidīšanu, kas prasītājam paziņots 2014. gada 29. decembrī;

               —

               atlīdzināt mantisko kaitējumu, kas prasītājam esot nodarīts apstrīdēto lēmumu dēļ;

               —

               piešķirt prasītājam simbolisku summu viena euro apmērā kā atlīdzinājumu par morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-675/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. novembrī – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisija

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/65

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. novembrī – Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisija
   (Lieta T-675/15)
   (2016/C 038/88)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Ķīna) (pārstāvji – F. Carlin, Barrister, un N. Niejahr, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2015. gada 26. augusta Īstenošanas regulu (ES) 2015/1429, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas un Taivānas izcelsmes plakanu nerūsējošā tērauda auksto velmējumu importam (OV L 224, 10. lpp.), ciktāl tajā ir noteikti antidempinga maksājumi prasītājas veiktajam eksportam un ir noteikta šādam eksportam uzlikto pagaidu maksājumu iekasēšana; un

               —

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo tiesvedību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Komisijas Regulas (ES) Nr. 1225/2009 (1) (turpmāk tekstā – “Pamatregula”) 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta otro daļu, jo bija identificējusi un izvēlējusies Amerikas Savienotās Valstis (turpmāk tekstā – “ASV”) kā atbilstošu analogo valsti šajā lietā. Šī izvēle esot balstīta uz kļūdainu Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta otro daļas interpretāciju un piemērošanu, kā arī uz acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā. Pakārtoti, Komisija esot acīmredzami nepareizi piemērojusi Pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunkta otro daļu, jo nebija pārliecinājusies par to, ka, neraugoties uz to, ka ASV tika izvēlēta ka analoga valsts, netika veikti prasītā normālās vērtības korekcija.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 2. panta 10. punktu, jo nebija koriģējusi ASV eksportētāja ražotāja iekšējā transporta izmaksas atbilstoši šīs tiesību normas k) punktam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 2., 6. un 7. punktu. Komisijas analīzē par dažiem zaudējumu faktoriem un cēloņiem esot pieļauta acīmredzama kļūda faktu vērtējumā un/vai tā neatbilst Komisijas pienākumam rūpīgi un objektīvi izvērtēt datus.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-264/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko World Wide Fund for Nature European Policy Programme iesniedza 2004. gada 30. jūnijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/30

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko World Wide Fund for Nature European Policy Programme iesniedza 2004. gada 30. jūnijā
   (Lieta T-264/04)
   (2004/C 262/58)
   tiesvedības valoda – angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 30. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla World Wide Fund for Nature European Policy Programme, Brisele, (Beļģija), kuru pārstāv R. Haynes, Barrister.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto Padomes 2004. gada 30. aprīļa lēmumu par Padomes atteikumu atklāt dokumentu, ko tā identificējusi atbilstoši iesniedzēja pieprasījumam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Atbilstoši Regulas 1049/2001 (1) 6. pantam prasītājs vērsās pie Padomes ar 2004. gada 23. februāra vēstuli par pieprasījumu saņemt informāciju par jautājumu “PTO - Atbalsts un Tirdzniecība pēc Cancun [konferences]”, (kas bija Komisijas 2003. gada 19. decembra sanāksmes “ EK 133. pants” darba kārtībā). Ar 2004. gada 17. marta vēstuli Padome norādīja, ka saistībā ar prasītāja pieteikumu, un esot vienisprātis ar Komisijas viedokli, dokumenta atklāšana tiek atteikta, pamatojoties uz to, ka Cancun konferences apskats aptver plašu jautājumu loku un, ka šāda dokumenta atklāšana varētu kaitēt Eiropas Savienības komerciālām interesēm un varētu negatīvi ietekmēt ekonomiskās attiecības ar trešajām valstīm. Prasītājam tika darīts zināms, ka Komisijas sanāksmes protokols nav ticis sastādīts.
   Atbilstoši 7. panta 2. punktam 2004. gada 5. aprīļa Regulā Nr. 1049/2001, prasītājs 2004. gada 5. aprīlī iesniedza atkārtotu pieteikumu. Padome atkārtoti noraidīja pieteikumu ar apstrīdēto lēmumu, balstoties uz iepriekš minēto pamatojumu.
   Uzturot prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, prasītājs apgalvo, ka Padome ir kļūdaini novērtējusi attiecīgās atbilstošās informācijas slepenības pakāpi, nav sniegusi sava lēmuma pamatojumu un nav pareizi piemērojusi samērīguma principu, izvērtējot daļējas [informācijas] atklāšanas iespēju.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31. 05. 2001., 43. - 48.lpp.).


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 30. septembrī lietā T-313/02 David Meca-Medina, Igor Majcen pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Starptautiskās olimpiskās komitejas (SOK) pieņemtais antidopinga tiesiskais regulējums — Tikai sportu regulējošs tiesiskais regulējums)

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/39

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 30. septembrī
   lietā T-313/02 David Meca-Medina, Igor Majcen pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Starptautiskās olimpiskās komitejas (SOK) pieņemtais antidopinga tiesiskais regulējums - Tikai sportu regulējošs tiesiskais regulējums)
   (2004/C 300/76)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-313/02 David Meca-Medina, ar dzīvesvietu Barselonā (Spānija), Igor Majcen, ar dzīvesvietu Ljubljana (Slovēnija) (pārstāvis J-L. Dupont, jurists) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji – O. Beynet un A. Bouquet, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Somijas Republika (pārstāvis T. Pynnä, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 1. augusta lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāju sūdzība pret Starptautisko Olimpisko Komiteju (SOK) ar lūgumu atzīt, ka atsevišķi SOK pieņemti un Starptautiskās peldēšanas federācijas (FINA) ieviesti noteikumi, kā arī prakse attiecībā uz dopinga kontroli, ir nesaderīgi ar Kopienas konkurences noteikumiem un pakalpojumu sniegšanas brīvību (lieta COMP/38158 – Meca-Medina un Majcen/SOK), Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili and M. Vilaras, sekretārs J. Palacio González, 2004. gada 30. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājiem segt pašiem savus, kā arī atlīdzināt Komisijas izdevumus;

               3)

               Somijas Republikai segt savus izdevumus pašai.

      (1)  OV C 305, 7.12.2002.


title: Lieta T-134/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. martā — FESI /Padome

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/36

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. martā — FESI/Padome
   (Lieta T-134/10)
   2010/C 148/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fédération européenne de l’industrie du sport (FESI) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — E. Vermulst un Y. Van Gerven, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā vai pakārtoti daļā, kura attiecas uz prasītāju un tās biedriem, it īpaši tās četriem izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu lokā ietvertajiem biedriem (Adidas AG, Nike European Operations BV, Puma AG un Timberland Europe BV), atcelt Padomes 2009. gada 22. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1294/2009, ar ko pēc termiņa beigu pārskatīšanas, kuru veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 2. punktu, uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro dažu tādu Vjetnamas un Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa, un ko attiecina arī uz šā paša ražojuma importu no Makao īpašās pārvaldes apgabala, neatkarīgi no tā, vai ražojumi ir vai nav deklarēti ar izcelsmi Makao īpašās pārvaldes apgabalā (1);

               —

               noteikt Padomei pienākumu izpaust ražošanas informāciju attiecībā uz katru izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu lokā ietverto Savienības ražotāju, pamatojoties uz kuru tika veikta izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu loka noteikšana saistībā ar pārbaudes izmeklēšanu, kā arī nodarbinātības informāciju attiecībā uz katru izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu lokā ietverto Savienības ražotāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savu prasījumu pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.
   Pirmkārt, tā norāda, ka, nelūdzot sūdzību iesniegušajiem Eiropas Savienības ražotājiem aizpildīt izlases veida pārbaudes formulārus, Padome esot kļūdaini piemērojusi pamatregulas (2) 17. panta 1. punktu, izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un diskriminācijas aizlieguma principu. Proti, prasītāja apgalvo, ka Eiropas Savienības iestādes neesot lūgušas sūdzību iesniegušajiem ES ražotājiem aizpildīt izlases veida pārbaudes formulārus un tādēļ izlases veidā pārbaudāmo ES ražotāju loks esot izraudzīts bez vajadzīgās informācijas, pamatojoties uz ierobežotu — nepārbaudāmu — informāciju, ko snieguši sūdzības iesniedzēji. Prasītāja iebilst, ka tādēļ tām esot bijusi liegta iespēja pārbaudīt izraudzītā izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu loka piemērotību. Turklāt tā norāda, ka ES iestādes esot pret līdzīgā stāvoklī esošajām iesaistītajām pusēm bez objektīva pamata attiekušās atšķirīgi un pārkāpušas diskriminācijas aizlieguma pamatprincipu.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka, izraugoties izlases veidā pārbaudāmo ES ražotāju loku, Padome esot izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulas 17. panta 1. punktu. Tā norāda, ka izlases veidā pārbaudāmo ES ražotāju loks neesot vislielākais pārstāvošais ražošanas, pārdošanas vai eksporta apjoms, kādu iespējams pieņemami izpētīt atvēlētajā termiņā, pamatregulas 17. panta 1. punkta izpratnē un izlases veidā pārbaudāmo uzņēmumu loks esot izraudzīts, pamatojoties galvenokārt uz šajā tiesību normā nenorādītiem kritērijiem.
   Treškārt, prasītāja apgalvo, ka Padome esot pārkāpusi Pasaules Tirdzniecības organizācijas Antidempinga nolīguma 6. panta 10. punktu, nepiemērojot pamatregulas 17. panta 1. punktu atbilstoši tam. Padome neesot noteikusi izlases veidā pārbaudāmo ES ražotāju loku, kas pārstāvētu ražošanas vai pārdošanas apjoma lielāko procentuālo attiecību, kā prasīts PTO Antidempinga nolīguma 6. panta 10. punktā.
   Ceturtkārt, prasītāja apgalvo, ka, nosakot zaudējumu [kaitējuma] turpināšanās varbūtību, Padome esot pārkāpusi pamatregulas 3. panta 1., 2. un 5. punktu un 11. panta 2. punktu un izdarījusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā. Pēc prasītājas domām, kaitējuma turpināšanās varbūtību pasākumu neveikšanas gadījumā Padome esot noteikusi nepareizi, pamatodamās uz pārskata izmeklēšanas laikposmā (“PIL”) veikto konstatējumu, ka ES ražotājiem tiek nodarīts ilgstošs kaitējums, kurš ir balstīts uz makroekonomisku informāciju, kurā ietilpa informācija par ES ražotāju lokam nepiederīgiem ražotājiem, un pamatojoties uz nepārbaudītu informāciju. Turklāt mikroekonomiskie rādītāji esot vērtēti, pamatojoties uz informāciju par izlases veidā pārbaudāmo ES ražotāju loku, kas nepārstāv nozari.
   Piektkārt, prasītāja apgalvo, ka, neizpaužot sūdzību iesniegušo ES ražotāju identitāti, Padome esot pārkāpusi pamatregulas 19. panta 1. punktu un aizskārusi tiesības uz aizstāvību, jo tā esot noteikusi konfidencialitāti bez pamatota iemesla un rūpīgi neizvērtējot konfidencialitātes nodrošināšanas prasījumus.
   Sestkārt, tā apgalvo, ka, nosakot preces kontroles numura (PKN) sistēmu aplūkojamās preces klasificēšanai, Padome esot pārkāpusi pamatregulas 2. panta 10. punktu un 3. panta 2. punktu un pienācīgas rūpības un labas pārvaldības principu. Prasītāja uzskata, ka, izmantotās PKN sistēmas un izmeklēšanas gaitā veiktās noteiktu apavu kategorijas pārklasificēšanas dēļ normālo vērtību nevarot salīdzināt ar eksporta cenu. Turklāt, pēc prasītājas domām, tādējādi esot arī ticis liegts objektīvi izvērtēt gan dempinga importa apjomu, gan dempinga importa ietekmi uz līdzīgu preču cenām iekšzemes tirgū un no tā izrietošo šā importa ietekmi uz šo preču iekšzemes ražotājiem. Prasītāja norāda arī, ka Padome neesot rūpīgi un objektīvi izvērtējusi visus attiecīgos apstākļus un pienācīgi pamatotos iemeslus, kuru dēļ jāizdara prasītājas ierosinātie grozījumi PKN sistēmā.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka, izraugoties salīdzināmo valsti, Padome esot pārkāpusi pienācīgas rūpības un labas pārvaldības principu, izdarījusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā un pārkāpusi pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu. Prasītāja uzskata, ka Padome esot izdarījusi būtiskus procesuālus pārkāpumus, par salīdzināmo valsti izraudzīdamās Brazīliju, jo šī izraudzīšanās šajā gadījumā neesot veikta piemēroti un pamatoti.

      (1)  OV 2009 L 352, 1. lpp.

      (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1996 L 56, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: 11. nod. 10. sēj., 45. lpp.)


title: Lieta T-96/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 24. janvāra spriedums – Solenis Technologies/EUIPO (“STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts

text:
               6.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 70/19

         Vispārējās tiesas 2017. gada 24. janvāra spriedums – Solenis Technologies/EUIPO (“STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.”)
   (Lieta T-96/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)
   (2017/C 070/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Solenis Technologies LP (Wilmington, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Sanz Cerralbo, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – M. Fischer un A. Kusturovic)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 3. decembra lēmumu lietā R 613/2015-2 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.” kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Solenis Technologies LP atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta C-583/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)— The United States of America/Christine Nolan

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 13. decembrī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)— The United States of America/Christine Nolan

   (Lieta C-583/10)
   2011/C 89/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: The United States of America

      Atbildētāja: Christine Nolan

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai darba ņēmēja pienākums konsultēties par kolektīvo atlaišanu atbilstoši Direktīvai 98/59/EK (1) pastāv, ja i) darba devējs paredz, bet vēl nav pieņēmis stratēģisku biznesa vai operatīvu lēmumu, kas paredzami vai neizbēgami radīs kolektīvu atlaišanu, vai ii) tikai tad, kad šis lēmums ir reāli pieņemts un darba devējs tad ierosina no tā izrietošo kolektīvo atlaišanu?

      (1)  Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 16. lpp.).


title: Lieta C-446/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. augustā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 18. augustā iesniedza Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) – Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

   (Lieta C-446/15)
   (2015/C 381/18)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Signum Alfa Sped Kft.

      Atbildētājs: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112 (1) noteikumi par PVN atskaitīšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka nodokļu iestāde var pieprasīt nodokļu maksātājam, kurš vēlas īstenot savas tiesības atskaitīt PVN, pārbaudīt, lai nodokļu iestāde finanšu darījumu neklasificētu kā fiktīvu, vai rēķina par pakalpojumiem, par kuriem tas vēlas īstenot tiesības uz atskaitīšanu, izrakstītājam ir nepieciešamie personiskie un materiālie resursi attiecīgā pakalpojuma sniegšanai gan brīdī, kad pakalpojumi tiek sniegti, gan tad, kad tiek izrakstīts rēķins, un vai viņš ir izpildījis saistības attiecībā uz PVN deklarēšanu un samaksu, vai arī, ka viņam papildus rēķinam ir citi ar finanšu darījumu saistītie dokumenti, kuriem nav procesuāli trūkumi? Vai var pieprasīt, lai rēķina izrakstītājs būtu veicis saimniecisko darbību bez pārkāpumiem ne tikai tiesiskā darījuma, kas ir tiesību uz PVN atskaitīšanu pamats, brīdī, bet arī brīdī, kad tiek veikta nodokļu pārbaude?

               2)

               Gadījumā, ja nodokļu iestāde, ņemot vērā pirmajā jautājumā aprakstītos apstākļus, nolemj, ka, lai gan finanšu darījums ir noticis, rēķina saturs nav uzskatāms par ticamu, jo darījums nav noticis starp rēķinā minētajām personām, vai, ņemot vērā faktu, ka vispārējs princips nosaka, ka pierādīšanas pienākums ir nodokļu iestādei, tai ir pienākums arī pārliecināties par to, kuras personas ir veikušas tiesisko darījumu šādā gadījumā un kura persona ir izrakstījusi rēķinu, vai arī nodokļu iestāde nodokļu maksātājam var atteikt tiesības uz atskaitīšanu, nepastāvot pārliecinošiem pierādījumiem par iepriekš minētajiem faktiskajiem apstākļiem, ja nav informācijas vai apstākļu, kuros būtu norāde uz trešo personu vai tās lomu, bet tikai, balstoties uz to, ko šajā ziņā ir atzinusi pati nodokļu iestāde?

               3)

               Vai Direktīvas 2006/112 noteikumi par PVN atskaitīšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nozīmē, ka nodokļu iestāde, pat ja tā neapstrīd, ka rēķinā iekļautais finanšu darījums ir noticis un ka rēķins atbilst likumā noteiktajām procesuālajām prasībām, var atteikties atskaitīt PVN, neveicot pienācīgu pārbaudi – principā pamatojot savu lēmumu uz objektīvu atbildību – pamatojoties uz to, ka, tā kā finanšu darījums nenotika starp rēķinā norādītajām pusēm, rēķina satura ticamības trūkums pats par sevi liedz veikt pienācīgu pārbaudi, vai arī šādos apstākļos nodokļu iestādei, kura atsaka tiesības uz atskaitīšanu, ir arī jāpierāda, ka nodokļu maksātājs, kurš vēlas īstenot tiesības uz atskaitīšanu, zina par uzņēmuma, ar kuru tam ir līgumtiesiskas attiecības, prettiesisko rīcību, kas, atkarībā no apstākļiem, norāda uz izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vai pat ir piedalījies prettiesiskajā rīcībā?

               4)

               Ja uz iepriekšējo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši, vai Direktīvas 2006/112 noteikumiem un nodokļu neitralitātes, tiesiskās noteiktības un samērīguma principiem, kas noteikti Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā, atbilst tas, ka šis tiesiskais regulējums ir jāinterpretē tādējādi, ka rēķina saņēmēja pienācīga pārbaude var tikt veikta tikai tad, ja var tikt pierādīts, ka starp pusēm ir sniegts pakalpojums, proti, ja finanšu darījums starp pusēm ir noticis rēķinā aprakstītajā veidā, un ir pieļautas tikai cita veida kļūdas, piemēram, procesuālas kļūdas, it īpaši, ņemot vērā, ka valsts nodokļu regulējumā ir noteikumi par rēķiniem, kuros ir procesuālas kļūdas, un rēķiniem, kas ir izrakstīti, nepastāvot finanšu darījumam?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta T-107/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra spriedums – Grieķija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Regula (EK) Nr. 1782/2003 — Vienotā maksājuma tiesību shēma — Valsts rezerve — Piešķiršanas kritēriji — Risks fondam — Savstarpēja atbilstība

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra spriedums – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-107/14) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Regula (EK) Nr. 1782/2003 - Vienotā maksājuma tiesību shēma - Valsts rezerve - Piešķiršanas kritēriji - Risks fondam - Savstarpēja atbilstība)
   (2016/C 016/35)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – sākotnēji I. Chalkias, E. Leftheriotou un A. Vasilopoulou, vēlāk – M. Kanellopoulos, E. Leftheriotou un A. Vasilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un D. Triantafyllou)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu 2013/763/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 338, 81. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Grieķijas Republiku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2013. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu 2013/763/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl Grieķijas Republikai ar to ir noteikta vienotas likmes korekcija attiecībā uz tiesībām saņemt valsts rezervi, un ciktāl Eiropas Komisija Grieķijas Republikai ir piemērojusi finanšu korekciju 2008. gadam savstarpējas atbilstības jomā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 129, 28.4.2014.