title: Lieta T-64/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 28. jūnija spriedums — Alfamicro/Komisija (Konkurētspējas un inovāciju pamatprogramma — Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Lēmums, kas ir izpildes rīkojums — No dotāciju nolīguma izrietoša parāda atgūšana — LESD 299. pants — Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 — Regulas Nr. 966/2012 135. pants — Revīzijas secinājumu ekstrapolācija — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/25

      Vispārējās tiesas 2019. gada 28. jūnija spriedums — Alfamicro/Komisija
      (Lieta T-64/18) (1)

      (Konkurētspējas un inovāciju pamatprogramma - Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Lēmums, kas ir izpildes rīkojums - No dotāciju nolīguma izrietoša parāda atgūšana - LESD 299. pants - Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 - Regulas Nr. 966/2012 135. pants - Revīzijas secinājumu ekstrapolācija - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2019/C 295/32)
      Tiesvedības valoda — portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (Cascais, Portugāle) (pārstāvji: G. Gentil Anastácio un D. Pirra Xarepe, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: P. Costa de Oliveira un J. Estrada de Solà)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 13. decembra Lēmumu C(2017) 8839 final par parāda atgūšanu no prasītājas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 142, 23.4.2018.


title: Lieta T-135/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Szegedi/Parlaments (Institucionālās tiesības — Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Ceļa izdevumi — Parlamentārās palīdzības izdevumi — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Tiesības uz aizstāvību — Pierādījumu paziņošana — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda faktos — Samērīgums)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/26

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija spriedums — Szegedi/Parlaments
      (Lieta T-135/18) (1)

      (Institucionālās tiesības - Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Ceļa izdevumi - Parlamentārās palīdzības izdevumi - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Tiesības uz aizstāvību - Pierādījumu paziņošana - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda faktos - Samērīgums)
      (2019/C 295/33)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Csanád Szegedi (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis: K. Bodó, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — N. Görlitz, S. Seyr un B. Simon)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2017. gada 30. novembra lēmumu piedzīt no prasītāja 264 196,11 EUR, kas nepamatoti samaksāti par ceļa un parlamentārās palīdzības izdevumiem, kā arī ar to saistīto 2017. gada 19. decembra paziņojumu par parādu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Parlamenta ģenerālsekretāra 2017. gada 30. novembra lēmumu piedzīt no Csanád Szegedi 264 196,11 EUR un ar to saistīto 2017. gada 19. decembra paziņojumu par parādu, ciktāl tie attiecas uz ceļa izdevumu segšanai izmaksāto summu 8 273,83 EUR apmērā.

                  2)

                     Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                     C. Szegedi un Eiropas Komisija katrs sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta T-294/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — ArcelorMittal Hochfeld/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām — Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/32

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — ArcelorMittal Hochfeld/Komisija
      (Lieta T-294/15) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām - Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 295/41)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ArcelorMittal Hochfeld GmbH, ArcelorMittal Ruhrort GmbH tiesību pārņēmēja (Duisbourg, Vācija) (pārstāvji: H. Janssen un G.–R. Engel, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji — R. Sauer, vēlāk — T. Maxian Rusche un K. Herrmann)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/1585 (2014. gada 25. novembris) par valsts atbalsta shēmu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam) (OV 2015, L 250, 122. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina ArcelorMittal Hochfeld GmbH, ArcelorMittal Ruhrort GmbH tiesību pārņēmējas, tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-605/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — Wirtschaftsvereinigung Stahl u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām — Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/34

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — Wirtschaftsvereinigung Stahl u.c./Komisija
      (Lieta T-605/15) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām - Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 295/44)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Diseldorfa, Vācija) un 17 citi prasītāji, kuru nosaukumi ir minēti rīkojuma pielikumā (pārstāvis: H. Janssen, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un K. Herrmann)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/1585 (2014. gada 25. novembris) par valsts atbalsta shēmu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam) (OV 2015, L 250, 122. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanas izdevums un atlīdzina Wirtschaftsvereinigung Stahl, kā arī pārējo prasītāju, kuru nosaukumi ir minēti pielikumā, tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta T-743/15: Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — Vinnolit/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām — Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 27. jūnija rīkojums — Vinnolit/Komisija
      (Lieta T-743/15) (1)

      (Valsts atbalsts - Atbalsts, kas piešķirts ar noteiktām grozītā Vācijas likuma par atjaunojamiem energoresursiem normām - Tiesas veikta apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 295/47)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vinnolit GmbH & Co. KG (Ismaning, Vācija) (pārstāvis: M. Geipel, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un K. Herrmann)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2015/1585 (2014. gada 25. novembris) par valsts atbalsta shēmu SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (ko Vācija īstenojusi atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas un energoietilpīgu lietotāju atbalstam) (OV 2015, L 250, 122. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Vinnolit GmbH & Co. KG tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta T-412/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Contu/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/40

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Contu/Parlaments
      (Lieta T-412/19)
      (2019/C 295/51)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Felice Contu (Kaljāri, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-414/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Frittelli/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/41

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Frittelli/Parlaments
      (Lieta T-414/19)
      (2019/C 295/53)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Leda Frittelli (Frosinone, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītāja tika informēta ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-417/19: Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Viola/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/43

      Prasība, kas celta 2019. gada 28. jūnijā — Viola/Parlaments
      (Lieta T-417/19)
      (2019/C 295/56)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Vincenzo Viola (Palermo, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-418/19: Prasība, kas celta 2019. gada 3. jūlijā — Mussa/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/44

      Prasība, kas celta 2019. gada 3. jūlijā — Mussa/Parlaments
      (Lieta T-418/19)
      (2019/C 295/57)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Antonio Mussa (Turīna, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-445/19: Prasība, kas celta 2019. gada 1. jūlijā — Chiesa/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 1. jūlijā — Chiesa/Parlaments
      (Lieta T-445/19)
      (2019/C 295/84)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giulietto Chiesa (Roma, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-455/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pettinari/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/71

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Pettinari/Parlaments
      (Lieta T-455/19)
      (2019/C 295/93)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luciano Pettinari (Roma, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-459/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Barbarella/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/72

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Barbarella/Parlaments
      (Lieta T-459/19)
      (2019/C 295/95)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Carla Barbarella (Magione, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītāja tika informēta ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-462/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Porrazzini/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/74

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Porrazzini/Parlaments
      (Lieta T-462/19)
      (2019/C 295/98)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giacomo Porrazzini (Terni, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-463/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Cervetti/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/75

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Cervetti/Parlaments
      (Lieta T-463/19)
      (2019/C 295/99)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Giovanni Cervetti (Milāna, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-465/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Florio/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/76

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Florio/Parlaments
      (Lieta T-465/19)
      (2019/C 295/101)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Andrea Florio (Asti, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītājs tika informēts ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica pensijas tiesības par izbeigto darbību un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-466/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Société générale u.c./VNV

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/77

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Société générale u.c./VNV
      (Lieta T-466/19)
      (2019/C 295/102)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Société générale (Parīze, Francija), Crédit du Nord (Lille, Francija) un SG Option Europe (Puteaux, Francija) (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Lēmumu SRB/ES/SRF/2019/10 par ex ante iemaksu VNF aprēķinu 2019. gadā, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamām šādas Vienotā noregulējuma mehānisma regulas (SRMR), Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas:

                              —

                                 SRMR 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu un 6., 7. un 10. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu un 8. panta 5. punktu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir acīmredzami pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Šajā ziņā prasītāji apgalvo, ka ar dokumentiem, kuri tiek piemēroti ar apstrīdēto lēmumu, tās tiek tieši un smagi sodītas, ņemot vērā gan pamatiemaksu, gan riska faktora, kuri tajā ir noteikti, aprēķināšanas noteikumus. Pēc prasītāju uzskatiem, šie kritēriji patiesībā neatspoguļo nedz to faktisko lielumu, nedz faktisko risku. Vienlīdzības principa acīmredzamo pārkāpumu, kas tieši izriet no šiem dokumentiem, turklāt palielina atšķirīgā attieksme, kāda salīdzinājumā ar mazajiem un vidējiem uzņēmumiem tiek piemērota lieliem uzņēmumiem, kuru vidū ir prasītāji.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir acīmredzami pārkāpts samērīguma princips. Kā norāda prasītāji, tāpat acīmredzamais samērīguma principa pārkāpums ar dokumentiem, kuri tiek piemēroti ar apstrīdēto lēmumu, mehāniski izriet no vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma. It īpaši, tā kā VNF mehānisms ir balstīts uz iepriekš noteikta iemaksu vispārējā mērķapmēra paredzēšanu, šo iemaksu sadalījuma starp uzņēmumiem nevienlīdzība mehāniski izraisa nesamērīgus maksājumus un tātad samērīguma principa pārkāpumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās drošības princips. Tiesiskās drošības principa pārkāpums ar dokumentiem, kuri tiek piemēroti ar apstrīdēto lēmumu, ir saistīts gan ar iemaksas, kāda uzņēmumam jāveic, aprēķināšanas noteikumu neparedzamību, gan ar faktu, ka šī iemaksa nav atkarīga nedz no paša uzņēmuma situācijas un vispārējā riska profila, nedz no tā relatīvās situācijas salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips. Labas pārvaldības principa pārkāpums ir pieļauts ar apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā, aprēķinot riska mainīgo daļu, nav piemēroti visi Deleģētajā regulā paredzētie riska kritēriji, lai gan VNV četrus gadus pēc iemaksu mehānisma stāšanās spēkā esot bijis jāspēj piemērot visus šos kritērijus.


title: Lieta T-468/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./VNV

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/79

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Confédération nationale du Crédit mutuel u.c./VNV
      (Lieta T-468/19)
      (2019/C 295/104)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Confédération nationale du Crédit mutuel (Parīze, Francija) un 25 citi prasītāji (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Lēmumu SRB/ES/SRF/2019/10 par ex ante iemaksu VNF aprēķinu 2019. gadā, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamām šādas Vienotā noregulējuma mehānisma regulas (SRMR), Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas:

                              —

                                 SRMR 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 70. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu un 6., 7. un 10. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu un 8. panta 5. punktu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-466/19 Société générale u.c./VNV.


title: Lieta T-477/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Medici/Parlaments

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/81

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Medici/Parlaments
      (Lieta T-477/19)
      (2019/C 295/106)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rita Medici (Boloņa, Itālija) (pārstāvis: M. Merola, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par neesošu vai pilnībā atcelt pasākumu, par kuru prasītāja tika informēta ar apstrīdēto paziņojumu, ar ko Eiropas Parlaments atkārtoti noteica apgādnieka zaudējuma pensijas tiesības un noteica atmaksāt summu, kura samaksāta, pamatojoties uz iepriekš noteikto pensijas apmēru;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atmaksāt visas summas, kas nepamatoti ieturētas un kam pieskaitīti likumiskie procenti, skaitot no ieturējumu veikšanas dienas līdz šo summu samaksai, un piespriest Eiropas Parlamentam izpildīt pasludināmo spriedumu un īstenot visas iniciatīvas, aktus vai pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nekavējoties pilnībā tiek atjaunota sākotnējā pensija;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlaments.


title: Lieta T-488/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Crédit agricole u.c./VNV

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/82

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — Crédit agricole u.c./VNV
      (Lieta T-488/19)
      (2019/C 295/108)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francija) un 48 citi prasītāji (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Lēmumu SRB/ES/SRF/2019/10 par ex ante iemaksu VNF aprēķinu 2019. gadā, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamām šādas Vienotā noregulējuma mehānisma regulas (SRMR), Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas:

                              —

                                 SRMR 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu un 6., 7. un 10. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pants un 8. panta 5. punktu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-466/19 Société générale/VNV.


title: Lieta T-489/19: Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — BPCE u.c./VNV

text:
               2.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/83

      Prasība, kas celta 2019. gada 4. jūlijā — BPCE u.c./VNV
      (Lieta T-489/19)
      (2019/C 295/109)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: BPCE (Parīze, Francija) un 45 citi prasītāji (pārstāvji: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi un M. Dalon, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Lēmumu SRB/ES/SRF/2019/10 par ex ante iemaksu VNF aprēķinu 2019. gadā, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

                  —

                  atbilstoši LESD 277. pantam atzīt par nepiemērojamām šādas Vienotā noregulējuma mehānisma regulas (SRMR), Īstenošanas regulas un Deleģētās regulas normas:

                              —

                                 SRMR 69. panta 2. punktu, 70. panta 1. punktu un 2. punkta a) un b) apakšpunktu;

                              —

                              Deleģētās regulas 4. panta 2. punktu un 6., 7. un 10. pantu, kā arī I pielikumu;

                              —

                              Īstenošanas regulas 4. pantu un 8. panta 5. punktu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kuri ir izvirzīti lietā T-466/19 Société générale/VNV.


title: Lieta T-496/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — CV u.c./Komisija

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — CV u.c./Komisija
      (Lieta T-496/19)
      (2019/C 305/71)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: CV, CW un CY (pārstāvis: J.-N. Louis, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 4. jūnija lēmumu, ar kuru tika noraidīts viņu lūgums;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pamatojot prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru tika noraidīts viņu lūgums noteikt pasākumus, lai izbeigtu ierēdņu un darbinieku pirktspējas līdzvērtības neatkarīgi no viņu dienesta vietas principa neievērošanu, prasītāji izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde un ierēdņu pirktspējas līdzvērtības neatkarīgi no viņu dienesta vietas principa neievērošana. Pirmkārt, prasītāji uzsver, ka apstrīdētajā lēmumā vispār nav norādīts pamatojums, liedzot viņiem iespēju saprast šī lēmuma pamatotību un neļaujot Vispārējai tiesai veikt pārbaudi. Otrkārt, prasītāji uzskata, ka viņi pilda pienākumus ar tādiem pašiem nosacījumiem kā viņu kolēģi, kuru dienesta vieta ir Eiropas Komisijas pārstāvniecībā Parīzē, un viņiem tādējādi tāpat kā pēdējiem minētajiem būtu jāsaņem vienota noteiktas likmes piemaksa reprezentācijas izdevumiem. Visbeidzot, viņi uzskata, ka ar pirktspējas līdzvērtības principa ievērošanu nav saderīgs tas, ka ierēdņiem, kuru dienesta vieta ir Parīzē, Strasbūrā, Marseļā un Valansjēnā, ir vienāds korekcijas koeficients.

                  2.

                  Otrais pamats: vienādas attieksmes un nediskriminācijas principu neievērošana, jo prasītāji nesaņem vienotas noteiktas likmes piemaksu reprezentācijas izdevumiem atšķirībā no viņu kolēģiem, kuru dienesta vieta ir Eiropas Komisijas pārstāvniecībā Parīzē, lai gan viņi pilda pienākumus ar tādiem pašiem nosacījumiem kā minētie.

                  3.

                  Trešais pamats: rūpības pienākuma —, kas liek kompetentajai iestādei apstrīdētā lēmuma pamatojumā norādīt iemeslus, kuru dēļ tā ir piešķīrusi prioritāti dienesta interesēm, — neizpilde.


title: Lieta T-505/19: Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — DE/Parlaments

text:
               9.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 12. jūlijā — DE/Parlaments
      (Lieta T-505/19)
      (2019/C 305/73)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DE (pārstāvis: T. Oeyen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2018. gada 30. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājam tika atteikts piešķirt pienācīgu īpašo atvaļinājumu viņa jaundzimušo dvīņu, kurus ir iznēsājusi surogātmāte, aprūpei;

                  —

                  piespriest Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.

                              —

                              Tā kā prasītājam nav piešķirtas tiesības uz tādu atvaļinājumu pēc bērna piedzimšanas, kas ir līdzvērtīgs grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas prasītāja pamattiesības uz vienlīdzīgu aizsardzību un nediskrimināciju, kuras ir nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. panta 1. punktā, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 14. pantā un Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 1. panta d) punktā. Tā kā homoseksuālas personas ir dominējošā to vecāku grupa, kas izmanto bērna iznēsāšanu, kuru veic surogātmāte, tās nesamērīgi negatīvi ietekmē Parlamenta sniegtā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu normu attiecībā uz atvaļinājumiem saistībā ar bērna piedzimšanu interpretācija, kas ir atspoguļota apstrīdētajā lēmumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz ģimenes dzīves aizsardzību.

                              —

                              Tā kā prasītājam nav piešķirts tāds pienācīgs īpašais atvaļinājums viņa jaundzimušo bērnu aprūpei, kas ir līdzvērtīgs grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts ECPAK 8. pants, ar kuru tiek aizsargātas prasītāja tiesības uz ģimenes dzīvi, lasot to kopsakarā ar ECPAK 14. pantu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts, pārkāpjot labas pārvaldības principu.

                              —

                              Konkrēti tiek apgalvots, ka atbildētājs i) ir liedzis prasītājam tiesības tikt uzklausītam un ii) nav norādījis pienācīgus iemeslus savam lēmumam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu normām par īpašo atvaļinājumu, kā tās apstrīdētajā lēmumā interpretē atbildētājs.

                              —

                              To pašu iemeslu dēļ, kas ir izklāstīti iepriekš pirmajā līdz trešajā pamatā, tiek apgalvots, ka ir prettiesiska Parlamenta sniegtā Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 57. panta, lasot to kopsakarā ar šo noteikumu V pielikuma 6. pantu, interpretācija, kura ir atspoguļota apstrīdētajā lēmumā un saskaņā ar kuru Eiropas Parlamenta ierēdņiem vai citiem darbiniekiem, kas kļūst par vecākiem, izmantojot bērna iznēsāšanu, kuru veic surogātmāte, nav tiesību uz tādu īpašo atvaļinājumu, kas ir līdzvērtīgs grūtniecības un dzemdību atvaļinājumam un/vai adopcijas atvaļinājumam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta tiesību kļūda un nav pareizi piemērots Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 2. pielikuma 6. pants un Eiropas Parlamenta Iekšējie noteikumi, kuros ir regulēts atvaļinājums.

                              —

                              Gadījumā, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka prasītājam nav tiesību uz tādu bērna piedzimšanas atvaļinājumu, kas ir līdzvērtīgs tam, kuru piešķir kā grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu vai adopcijas atvaļinājumu, prasītājs norāda, ka viņam kā dvīņu tēvam ir tiesības uz 20 dienu ilgu atvaļinājumu. Šīs tiesības ir piemērojamas neatkarīgi no tiesiskā mehānisma, saskaņā ar kuru prasītājs ir ieguvis vecāku atbildību.


title: Lieta T-491/19: Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Vodafone Group u.c./Komisija

text:
               16.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/32

      Prasība, kas celta 2019. gada 5. jūlijā — Vodafone Group u.c./Komisija
      (Lieta T-491/19)
      (2019/C 312/27)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Vodafone Group plc (Newbury, Apvienotā Karaliste), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) un Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (pārstāvis: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane un J. Holland, Solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā vai daļēji atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz CFC grupas finansēšanas atvieglojumu;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju juridiskos un citus izdevumus saistībā ar šo prasības pieteikumu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un esot pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, konstatējot, ka kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā — “CFC”) normas ir atbilstoša atsauces sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā un neesot norādījusi pamatojumu, konstatējot, ka grupas finansēšanas atvieglojums (GFE) ir priekšrocība.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu, konstatējot, ka GFE — ciktāl tas attiecas uz AK būtiska personāla funkciju — nav attaisnojams un līdz ar to tas ir selektīvs.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un faktos un neesot norādījusi pamatojumu konstatējumam, ka GFE ir priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, konstatējot ka dažas personas, kam ir tiesības uz GFE, ir saņēmušas priekšrocību salīdzinot ar situāciju bez GFE piemērošanas.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neesot norādījusi atbilstošu pamatojumu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka “CFC maksāšanas pienākums”, kas tika noteikts likumīgi nodibinātiem Savienības uzņēmumiem, ir atbilstošs Savienības brīvības veikt uzņēmējdarbību principam.


title: Lieta C-615/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 16. augustā John Dalli iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-399/17 Dalli/Komisija

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/34

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 16. augustā John Dalli iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-399/17 Dalli/Komisija
      (Lieta C-615/19 P)
      (2019/C 328/37)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: John Dalli (pārstāvji: L. Levi, advokāte, S. Rodrigues, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un atzīt apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumus lietā T-399/17 par pieņemamiem un pamatotiem un rezultātā piespriest

                              —

                              atlīdzināt kaitējumu, tostarp morālo kaitējumu, kas provizoriski var tikt aplēsts 1 000 000 euro apmērā;

                              —

                              piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai pilnībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā, kā arī tiesvedībā pirmajā instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka, noraidot pirmo iebildumu — kas attiecās uz to, ka lēmums par izmeklēšanas uzsākšanu ir prettiesisks — ir pieļautas vairākas tiesību kļūdas, proti, nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un ir sagrozīti lietas materiāli.
      Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka, noraidot otro iebildumu — kas attiecās uz trūkumiem izmeklēšanas raksturojumā un prettiesisku izmeklēšanas pagarināšanu — Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu.
      Ar trešo pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedumā, kurā tika noraidīts trešais iebildums attiecībā uz pierādījumu iegūšanu reglamentējošo principu pārkāpumu un uz pierādījumu sagrozīšanu un viltošanu, ir sagrozīti pierādījumi un pārkāptas tiesības uz aizstāvību.
      Ar ceturto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa, noraidot ceturto iebildumu — kas attiecās uz tiesību uz aizstāvību, Komisijas Lēmuma 1999/396 (1) 4. panta un OLAF norāžu 18. panta pārkāpumu — ir sagrozījusi faktu un pierādījumu skaidro jēgu un pieļāvusi tiesību kļūdas.
      Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa, noraidīdama piekto iebildumu — kas attiecās uz Regulas (EK) Nr. 1073/1999 (2) 11. panta 7. punktu un Uzraudzības komitejas Reglamenta 13. panta 5. punktu — ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo tā nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un ir sagrozījusi pierādījumus.
      Ar sesto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedumā, kurā ir noraidīts sestais iebildums — kas attiecās uz nevainīguma prezumpcijas principa, Regulas (EK) Nr. 1073/1999 8. panta un LESD 339. panta pārkāpumu un tiesību uz personas datu aizsardzību pārkāpumu — ir pieļautas vairākas tiesību kļūdas un ir sagrozīti pierādījumi.
      Visbeidzot ar septīto pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Vispārējā tiesa, secinot, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs nav pierādījis morālā kaitējuma esamību, ir sagrozījusi prasības pieteikuma un pierādījumu skaidro jēgu un pieļāvusi tiesību kļūdu.

         (1)  1999/396/EK, EOTK, Euratom: Komisijas Lēmums (1999. gada 2. jūnijs) par noteikumiem iekšējās izmeklēšanas veikšanai sakarā ar krāpšanas, korupcijas un citu Kopienas interesēm kaitējošu prettiesisku darbību novēršanu (OV 1999, L 149, 57. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1073/1999 (1999. gada 25. maijs) par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) (OV 1999, L 136, 1. lpp.).


title: Lieta T-660/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija rīkojums — VodafoneZiggo Group/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Elektroniskās komunikācijas — Direktīvas 2002/21/EK 7. pants — Fiksētās piekļuves vairumtirdzniecības pakalpojumi — Kopīga būtiska ietekme tirgū — Specifiski tiesību aktos attiecībā uz operātoriem noteiktie pienākumi — Pasākumu projekts, ko par pieejamu padarījusi valsts regulatīvā iestāde — Komisijas komentāri — Otrā procedūras posma neuzsākšana — Nepārsūdzams akts — Reglamenta 130. pants — Nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/54

      Vispārējās tiesas 2019. gada 9. jūlija rīkojums — VodafoneZiggo Group/Komisija
      (Lieta T-660/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Elektroniskās komunikācijas - Direktīvas 2002/21/EK 7. pants - Fiksētās piekļuves vairumtirdzniecības pakalpojumi - Kopīga būtiska ietekme tirgū - Specifiski tiesību aktos attiecībā uz operātoriem noteiktie pienākumi - Pasākumu projekts, ko par pieejamu padarījusi valsts regulatīvā iestāde - Komisijas komentāri - Otrā procedūras posma neuzsākšana - Nepārsūdzams akts - Reglamenta 130. pants - Nepieņemamība)
      (2019/C 328/61)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VodafoneZiggo Group BV (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji: W. Knibbeler un A. Pliego Selie, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Braun un L. Nicolae)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, kurš, kā tiek apgalvots, ietverts 2018. gada 30. augusta vēstulē, ko Komisija nosūtīja Autoriteit Consument en Markt (Patērētāju tiesību aizsardzības un tirgu uzraudzības iestāde, Nīderlande), kas ir Nīderlandes regulatīvā iestāde, un kurā ir ietverti, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK (2002. gada 7. marts) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV 2002, L 108, 33. lpp.) 7. panta 3. punktu, tās formulēti komentāri par pasākumu projektu, ko par pieejamu padarījusi minētā iestāde (lietas NL/2018/2099 un NL/2018/2100).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Vairs nav jālemj par Nīderlandes Karalistes, kā arī T-Mobile Netherlands Holding BV, T-Mobile Netherlands BV, T-Mobile Thuis BV un Tele2 Nederland BV pieteikumiem par iestāšanos lietā.

                  3)

                     VodafoneZiggo Group BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumiem par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     VodafoneZiggo Group, Komisija, Nīderlandes Karaliste, kā arī T-Mobile Netherlands Holding, T-Mobile Netherlands, T-Mobile Thuis un Tele2 Nederland sedz katra pati savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta T-662/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 4. jūlija rīkojums — romwell/EUIPO (“twistpac”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “twistpac” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Rūpības pienākums — Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/55

      Vispārējās tiesas 2019. gada 4. jūlija rīkojums — romwell/EUIPO (“twistpac”)
      (Lieta T-662/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “twistpac” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Rūpības pienākums - Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 328/62)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Vācija) (pārstāvji: C. Spintig, S. Pietzcker un M. Prasse, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 22. augusta lēmumu lietā R 336/2018-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “twistpac” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     romwell GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 4, 7.1.2019.


title: Lieta T-674/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija rīkojums — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Likums par 16. grozījumiem Likumā par atomenerģiju (Atomgesetz) — Bundesverfassungsgericht (Vācijas Federālā konstitucionālā tiesa) sprieduma izpilde — Sabiedrības, kas ekspluatē atomelektrostacijas — Ekspluatācijas pārtraukšana — Finansiāla kompensācija par nesaražoto elektroenerģiju — Komisijas vēstule — Vajadzības formāli paziņot atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam neesamība — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/55

      Vispārējās tiesas 2019. gada 11. jūlija rīkojums — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Komisija
      (Lieta T-674/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Likums par 16. grozījumiem Likumā par atomenerģiju (Atomgesetz) - Bundesverfassungsgericht (Vācijas Federālā konstitucionālā tiesa) sprieduma izpilde - Sabiedrības, kas ekspluatē atomelektrostacijas - Ekspluatācijas pārtraukšana - Finansiāla kompensācija par nesaražoto elektroenerģiju - Komisijas vēstule - Vajadzības formāli paziņot atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam neesamība - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
      (2019/C 328/63)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvji: U. Karpenstein un R. Sangi, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un K. Herrmann)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, kuru, kā apgalvots, ietver Komisijas 2018. gada 4. jūlija vēstule, ko parakstījis Komisijas Konkurences ģenerāldirektorāta direktora vietnieks un kas ir adresēta Vācijas Federatīvajai Republikai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par Vācijas Federatīvās Republikas pieteikumu par iestāšanos lietā.

                  3)

                     Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Vācijas Federatīvā Republika, Vattenfall Europe Nuclear Energy un Komisija sedz pašas savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-687/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. jūlija rīkojums — Pilatus Bank/ECB (Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomikas un monetārā politika — Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība — Valsts uzraudzības iestādes noteikti apturēšanas pasākumi — Kontaktpersonas nozīmēšana — Ierobežota saziņa ar ECB — Procesuālo noteikumu pārkāpums — Starpposma vai sagatavojoši akti — Tiesības uz aizstāvību — Nepieņemamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/56

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. jūlija rīkojums — Pilatus Bank/ECB
      (Lieta T-687/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomikas un monetārā politika - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Valsts uzraudzības iestādes noteikti apturēšanas pasākumi - Kontaktpersonas nozīmēšana - Ierobežota saziņa ar ECB - Procesuālo noteikumu pārkāpums - Starpposma vai sagatavojoši akti - Tiesības uz aizstāvību - Nepieņemamība)
      (2019/C 328/64)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Yoo, M. Puidokas un A. Karpf)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECB 2018. gada 10. septembra elektroniskā pasta vēstuli, ciktāl ar to ECB ir lūgusi prasītājai savus ziņojumus nosūtīt ar atbilstoši Maltas tiesībām nozīmētas kompetentās personas starpniecību vai, saņemot tās apstiprinājumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Pilatus Bank plc atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 25, 21.1.2019.


title: Lieta T-176/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 15. jūlija rīkojums — 3V Sigma/ECHA (Pagaidu noregulējums — REACH — Viela uvasorb HEB — Novērtējuma procedūra — ECHA Apelācijas padomes lēmums — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/57

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 15. jūlija rīkojums — 3V Sigma/ECHA
      (Lieta T-176/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - REACH - Viela uvasorb HEB - Novērtējuma procedūra - ECHA Apelācijas padomes lēmums - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 328/65)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 3V Sigma SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: sākotnēji C. Bryant, S. Hainsworth, solicitors, kuriem palīdz C. Krampitz, advokāte, pēc tam C. Bryant, S. Hainsworth un D. Anderson, solicitors)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (pārstāvji: sākotnēji M. Heikkilä un W. Broere, pēc tam W. Broere)

         Priekšmets

      Prasība ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar to tiek lūgts apturēt izpildi ECHA Apelācijas padomes 2019. gada 15. janvāra lēmumam A-004-2017 par ķīmiskās vielas uvasorb HEB novērtēšanu un līdz ar to par šādas apturēšanas ilgumu pagarināt testu rezultātu paziņošanai paredzēto termiņu vai noteikt jebkurus citus vai papildu pasākumus, ko Vispārējās tiesas priekšsēdētājs uzskatītu par nepieciešamiem vai lietderīgiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-355/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. jūlija rīkojums — CE/Reģionu komiteja (Pagaidu noregulējums — Civildienests — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/58

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 12. jūlija rīkojums — CE/Reģionu komiteja
      (Lieta T-355/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 328/67)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: CE (pārstāvis: M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētāja: Reģionu komiteja (pārstāvji: J. C. Cañoto Argüelles, M. Esparrago Arzadun un S. Bachotet)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt izpildi pirmām kārtām Reģionu komitejas 2019. gada 17. aprīļa lēmumam par prasītāja līguma izbeigšanu un pakārtoti Reģionu komitejas 2019. gada 16. maija vēstulei par uzteikuma termiņa nosacījumiem, un, otrkārt, noteikt pagaidu pasākumus attiecībā uz uzteikuma termiņa noteikumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-367/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 15. jūlija rīkojums — Camerin/Komisija (Pagaidu noregulējums — Civildienests — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/59

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 15. jūlija rīkojums — Camerin/Komisija
      (Lieta T-367/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Civildienests - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
      (2019/C 328/68)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Laure Camerin (Bastia, Francija) (pārstāvis: (M. Casado García-Hirschfeld, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Berscheid, T. S. Bohr un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Atalgojuma un individuālo tiesību biroja 2019. gada 17. aprīļa lēmumu par prasītājas pensijas apķīlāšanas izpildi un, otrkārt, noteikt pagaidu pasākumus, kas nodrošinātu, ka apķīlājamās summas nepārsniedz ikmēneša summu, kas atbilst ierēdņa AST 1 pakāpes pirmā līmeņa pamatalgai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-480/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Landesbank Baden-Württemberg/VNV

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. jūlijā — Landesbank Baden-Württemberg/VNV
      (Lieta T-480/19)
      (2019/C 328/69)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Landesbank Baden-Württemberg (Štutgarte, Vācija) (pārstāvji: H. Berger un K. Rübsamen, advokāti)

         Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde (VNV)

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2019. gada 16. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksu Vienotajā noregulējuma fondā aprēķināšanu par 2019. gadu (SRB/ES/SRF/2019/10), tostarp tā pielikumu, ciktāl apstrīdētais lēmums, kā arī tā pielikums attiecas uz atbildētāju;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “Harta”) 41. panta 1. punkts un 2. punkta c) apakšpunkts, jo apstrīdētais lēmums neesot pietiekami pamatots

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo apstrīdētais lēmums neesot pienācīgi pamatots un pielikumā esot sniegti tikai skaitļi, no kuriem neesot iespējams secināt, kā un, balstoties uz kādiem apsvērumiem, atbildētāja ir aprēķinājusi prasītājas iemaksu. Apstrīdētais lēmums nekādi neatbilstot pastiprinātajām pamatojuma prasībām. Pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde esot būtiska arī tāpēc, ka tā ietekmējot apstrīdētā lēmuma saturu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam saskaņā ar Hartas 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunktu, jo prasītāja neesot uzklausīta

                              —

                              Turklāt ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāptas prasītājas procesuālās pamattiesības tikt uzklausītai, jo tādējādi, pirms tam neuzklausot prasītāju, esot izdots tiesību akts, kas rada prasītājai nelabvēlīgas tiesiskās sekas. Tiesību tikt uzklausītam pārkāpums esot būtisks, jo, ja prasītāja pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas būtu paudusi savu viedokli, tad lēmuma par aprēķināšanu saturs, iespējams, būtu citāds.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Hartas 47. panta 1. punktu, jo apstrīdētais lēmums neesot pārbaudāms

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāptas prasītājas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo praktiski apstrīdētā lēmuma pārbaude tiesā praktiski neesot iespējama. Turklāt atbildētāja neesot ciktāl iespējams nodrošinājusi sacīkstes principa ievērošanu, lai ļautu prasītājai apstrīdēt pamatojumu, uz kura ir balstīts apstrīdētais lēmums, un tādējādi lietderīgi izmantot savus aizstāvības līdzekļus.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES (1) 103. panta 7. punkta h) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 575/2013 (2) 113. panta 7. punkts, Deleģētās regulas (ES) 2015/63 (3) 6. panta 5. punkta pirmais teikums, Hartas 16. un 20. pants un samērīguma princips, jo IPS (Institutional Protection Scheme [Institucionālās aizsardzības shēma]) indikatoram esot piemērots reizinātājs

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Direktīvas 2014/59/ES 103. panta 7. punkta h) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 575/2013 113. panta 7. punkts, Deleģētās regulas (ES) 2015/63 6. panta 5. punkta pirmais teikums, Hartas 16. un 20. pants un samērīguma princips, jo IPS indikators attiecībā uz prasītāju neesot ticis piemērots pilnībā. Ar Institucionālo aizsardzības shēmu nodrošinātā aizsargājošā iedarbība pastāvot visām dalībniecēm iestādēm aptveroši un vienlīdzīgi. Iestāžu diferencēšana, pamatojoties uz IPS indikatoru, esot pretrunā šai sistēmai un esot patvaļīga. Arī prasītājas iekļaušana iestāžu grupā ar augstāko riska profilu esot acīmredzami nepamatota un patvaļīga.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Hartas 16. pants un samērīguma princips, jo esot piemērots riska pielāgošanas reizinātājs

                              —

                              Turpinājumā prasītāja balstās uz to, ka atbildētāja valde esot pārkāpusi tās brīvību veikt uzņēmējdarbību un samērīguma principu, jo esot aprēķinājusi riska pielāgošanas reizinātājus, kas neatbilda prasītājas riska profilam, kas salīdzinājumā ar citām iestādēm, kam jāizdara iemaksas, ir labāks par vidusmēru. Noregulējuma gadījuma risks un risks, ka tiks izmantoti Vienotā noregulējuma fonda (Single Resolution Fund; VNF) līdzekļi, attiecībā uz prasītāju esot ļoti neliels. Tieši ņemt vērā šīs varbūtības esot riska pielāgošanas reizinātāja uzdevums; tam esot samērīgi jāatspoguļo individuālais risks.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Deleģētās regulas (ES) 2015/63 4.-7. un 9. pants un minētās deleģētās regulas I pielikums esot prettiesisks

                              —

                              Visbeidzot, apstrīdētais lēmums esot jāatzīst par spēkā neesošu arī tādēļ, ka ar Deleģētās regulas (ES) 2015/63 4.-7. un 9. pantu un minētās deleģētās regulas I pielikumu esot pārkāpts efektīvas tiesību aizsardzības princips un tiesiskās drošības princips. Prasītāja varot saskaņā ar LESD 277. pantu norādīt, ka apstrīdētā lēmuma juridiskais pamats esot pretrunā Savienības tiesībām ar augstāku juridisko spēku. LESD 277. pants esot izpausme vispārējam principam, saskaņā ar kuru juridiskā pamata prettiesiskums ietekmē konkrēto lēmumu, kurš pieņemts, pamatojoties uz to.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 646/2012 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2013, L 176, 1. lpp.).

         (3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV 2015, L 11, 44. lpp.).


title: Lieta T-517/19: Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūlijā — Homoki/Komisija

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/62

      Prasība, kas celta 2019. gada 19. jūlijā — Homoki/Komisija
      (Lieta T-517/19)
      (2019/C 328/71)
      Tiesvedības valoda — ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Andrea Homoki (Gyál, Ungārija) (pārstāvis: T. Hüttl, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  Atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību konsolidētās versijas (1) 264. pantam pasludināt par spēkā neesošu Lēmumu Nr. OCM(2019) 7991-04/04/2019 (olaf.c.4[2019] 8720), ko 2019. gada 4. aprīlī pieņēma Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (turpmāk tekstā — “OLAF”) lietā OF/2015/0034/B4, kā arī Lēmumu Nr. OCM(2019) 11506-22/05/2019 (olaf.c.4[2019] 12610), kas šajā pašā lietā pieņemts 2019. gada 22. maijā, atbilstoši LESD 264. panta otrajai daļai apstiprinot attiecīgo lēmumu daļas, ar kurām tiek aizsargāta informatoru identitāte un OLAF iekšējā paziņojuma un darba procesuālo dokumentu konfidencialitāte.

                  —

                  Piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. pantam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmajā apstrīdētajā lēmumā OLAF atteica prasītājai piekļuvi OLAF ziņojumam par sabiedrības Elios Innovatív Zrt. investīcijām ielu apgaismojumā (OLAF lieta Nr. OF/2015/0034/B4), bet otrajā apstrīdētajā lēmumā tā noraidīja prasītājas atkārtoto pieteikumu.
      Prasības atcelt apstrīdētos lēmumus pamatojumam prasītāja izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats, kas balstīts uz pamattiesību aizsardzību

                              —

                              Iepazīšanās ar lūgto dokumentu ietilpstot tiesībās uz vārda un informācijas brīvību, kas prasītājai esot atbilstoši Pamattiesību hartas 11. pantam. Prasītājas ieskatā, atsakoties publiskot lūgto dokumentu, atbildētāja nav ievērojusi Pamattiesību hartā nostiprināto pamattiesību kritēriju, nedz arī ir ņēmusi vērā pamattiesības, bet gan tikai nesamērīgi ir ierobežojusi prasītājas tiesības uz vārda un informācijas brīvību.

                  2.

                  Otrais pamats, kas balstīts uz piekļuves aizlieguma vispārējās prezumpcijas atspēkojumu

                              —

                              Prasītāja uzskata, ka vispārīgā prezumpcija par piekļuves aizliegumu OLAF dokumentiem ir prettiesiska. Prasītājas ieskatā pamattiesībām uz piekļuvi dokumentiem nevar tikt atņemts to saturs tādējādi, ka iestāde, kas piemēro tiesības, vispārējo publiskošanas noteikumu nepiemēro visiem kādas iestādes (šajā lietā — OLAF) izstrādātajiem dokumentiem, neveikusi lūgto datu satura analīzi.

                  3.

                  Par trešo pamatu, kas balstīts uz pienākuma ievērot konfidencialitāti apstrīdēšanu

                              —

                              Prasītāja pārmet OLAF to, ka tas, pamatodamies uz pienākumu ievērot konfidencialitāti, pilnībā liedzis piekļuvi dokumentam. Ierobežojums, kas, pamatojoties uz minēto pienākumu, ļauj ikkatru OLAF izmeklēšanas dokumentu izslēgt no publiskošanas pienākuma, šādi pilnībā atņemot saturu Savienības pilsoņu tiesībām uz piekļuvi Eiropas Savienības iestāžu dokumentiem, esot nesamērīgs.

                  4.

                  Ceturtais pamats, kas balstīts uz piekļuves tiesībām

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atklātības principam neatbilst tas, ka iestāde, kas piemēro tiesības, piekļuvi noteiktiem dokumentiem piešķir tikai tad, ja pieteikuma iesniedzējs pierāda, ka pastāv sevišķi svarīgu sabiedrības interešu iemesls, kurš stādāms pretī piekļuves aizlieguma prezumpcijai. Prasītājas ieskatā iestādei, kas veic datu apstrādi, ir jāpamato izņēmums, kurš ļauj ierobežot publiskojamību.

                  5.

                  Piektais pamats, kas balstīts uz pamatojuma neesamību attiecībā uz ārējo spiedienu un lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz piekļuves tiesību īstenošanu atbildētāja nav veikusi individualizētu vērtējumu un nav pamatojusi pēc būtības to, kuri konkrēti lūgtie dati ir vajadzīgi lēmuma pieņemšanas procesam.

                  6.

                  Sestais pamats, kas balstīts uz pamatojuma neesamību attiecībā uz komerciālo interešu aizsardzību

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētāja nav pamatojusi, kā piekļuves piešķiršana apdraudētu fizisko vai juridisko personu komerciālās intereses. Nepamatoti hipotētiski draudi nevarot atņemt saturu pieteikuma iesniedzēja pamattiesībām iepazīties ar vispārējo interešu datiem un tos publiskot.

                  7.

                  Septītais pamats, kas balstīts uz personas datu nosūtīšanas pamatošanu ar konstatētajiem sabiedrības interešu iemesliem

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka atbildētājas arguments par personas datu aizsardzību ir prettiesisks, jo, tā kā tiek sniegts sabiedriskais pakalpojums un tiek izmantoti valsts līdzekļi, personas datu aizsardzība esot piemērojama ar ierobežojumiem. Turklāt prasītāja pārmet atbildētājai, ka tā to nav informējusi par to, ka prasītājai bija jāpamato iespēja iepazīties ar personas datiem ar vispārējo interešu iemesliem.

                  8.

                  Astotais pamats, kas balstīts uz to, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses, lai pieprasītie dokumenti tiktu publiskoti

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses, lai pieprasītais dokuments tiktu publiskoti. Prasītāja pamato sevišķas sabiedrības intereses ar to, ka no Ungārijas iestādēm neesot sagaidāms, ka tās saistībā ar OLAF konstatētajiem būtiskajiem pārkāpumiem veiks izmeklēšanu pēc būtības. Prasītājas ieskatā tādēļ efektivitāte var tikt sasniegta tikai ar publiskošanu.

         (1)  OV 2010, C 83, 1. lpp.


title: Lieta T-525/19: Prasība, kas celta 2019. gada 25. jūlijā — Intering u.c./Komisija

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/64

      Prasība, kas celta 2019. gada 25. jūlijā — Intering u.c./Komisija
      (Lieta T-525/19)
      (2019/C 328/72)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Intering SH.P.K. (Obiliq, Kosova), Steinmüller Engineering GmbH (Gummersbach, Vācija), Deling d.o.o. za proizvodnju, promet i usluge (Šići bb, Tuzla, Bosnija un Hercegovina), ZM- Vikom d.o.o. za proizvodnju, konstruckcije i montažu (Šibenik, Horvātija) (pārstāvis: R. Spielhofen, advokāts), apvienojušies kopīgā konsorcijā

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas — Eiropas Komisijas personā — 2019. gada jūnija lēmumu, kas pieņemts Kosovas vārdā un uz tās rēķina un kas nedatēta dokumenta formā prasītājām kļuva pieejams 2019. gada 7. jūnijā (atsauces Nr.: Ares(2019)3677456-07/06/2019) par prasītāju izslēgšanu no turpmākās piedāvājumu iesniegšanas procedūras un neiekļaušanu atlasīto pretendentu finālistu sarakstā (Short List) publiskā iepirkuma konkursā programmas “ES atbalsts gaisa attīrīšanai Kosovā” ietvaros attiecībā uz putekļu un NOx mazināšanu “Kosovo B” spēkstacijas B1 un B2 blokos — publikācijas atsauces Nr.: EuropeAid/140043/DH/WKS/XK.

            Ar 2019. gada 2. augusta procesuālo dokumentu prasījumi tika pielāgoti šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas — Eiropas Komisijas personā — 2019. gada 29. jūlija lēmumu, kas pieņemts Kosovas vārdā un uzdevumā un kas prasītājiem paziņots ar 2019. gada 30. jūlija vēstuli (atsauces Nr.: Ares(2019)4979920-30/07/2019 un Ares D(2019) NA/vk) par prasītāju izslēgšanu no turpmākās piedāvājumu iesniegšanas procedūras un neiekļaušanu atlasīto pretendentu finālistu sarakstā (Short List) publiskā iepirkuma konkursā programmas “ES atbalsts gaisa attīrīšanai Kosovā” ietvaros attiecībā uz putekļu un NOx mazināšanu “Kosovo B” spēkstacijas B1 un B2 blokos — publikācijas atsauces Nr.: EuropeAid/140043/DH/WKS/XK.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: ir pārkāpti pārskatāmības un samērīguma principi un nav ievērota vienlīdzīga attieksme pret pretendentiem, jo atbildētāja neesot kliedējusi savas šaubas saistībā ar prasītāju iesniegtajiem dokumentiem, kādas tai šajā ziņā acīmredzami esot bijušas, un tā esot izslēgusi prasītājas no turpmākās publiskā iepirkuma procedūras, nedodot tām iespēju kliedēt minētās šaubas.

                  2.

                  Otrais pamats: ir pārkāpti pārskatāmības un samērīguma principi, jo atbildētāja neesot pamatojusi savu lēmumu par prasītāju izslēgšanu no turpmākās publiskā iepirkuma procedūras un vienlaikus neesot nodrošinājusi prasītājām piekļuvi apstrīdētā lēmuma pamatā esošajam detalizētajam novērtējuma ziņojumam un informācijai par pretendentiem finālistiem piemītošajām priekšrocībām un iezīmēm.

                  3.

                  Trešais pamats: ir pārkāpts vispārīgais princips, ka publiskā iepirkuma procedūras gaitā konkursa dokumentācija ir jāaizsargā no jebkādiem grozījumiem, jo, kā informējusi atbildētāja, prasītāju konkursa pieteikums esot izvērtēts, balstoties uz tādiem apakškritērijiem un interpretāciju, kas attiecīgās procedūras dokumentācijā neesot bijuši reglamentēti.

                  4.

                  Ceturtais pamats: ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 231/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA II) (1), 5. panta 1. punkts (“Finansiālā palīdzība saskaņā ar šo regulu atbilst Savienības politikai.”) un 5. panta 2. punkts (“Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm sniedz ieguldījumu Savienības saistību īstenošanā attiecībā uz palīdzības sniegšanas lielāku pārredzamību un pārskatatbildību, tostarp publicējot informāciju par palīdzības apjomu un sadalījumu, nodrošinot to, ka dati ir starptautiski salīdzināmi un tiem var viegli piekļūt, tos var kopīgi izmantot un publicēt”) saistībā ar to, ka tas esot pretrunā publiskā iepirkuma tiesību vispārīgajiem principiem.

                  5.

                  Piektais pamats: ir pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 236/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko paredz kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai, (2) 1. panta 3. punkts (“Komisija nodrošina, lai darbības tiktu veiktas atbilstīgi piemērojamā instrumenta mērķiem un ievērojot efektīvu Savienības finanšu interešu aizsardzību”) un 1. panta 6. punkts (“Savienība cenšas veicināt, attīstīt un nostiprināt demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas principus, kas ir tās pamatā, attiecīgos gadījumos balstoties uz dialogu un sadarbību ar partnervalstīm un reģioniem”) saistībā ar to, ka tas esot pretrunā publiskā iepirkuma tiesību vispārīgajiem principiem.

                  6.

                  Sestais pamats: ir pārkāpti kopš 2018. gada 2. augusta spēkā esošās “Ārējo darbību līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru praktiskās rokasgrāmatas” (PRAG) noteikumi attiecībā uz šīs procedūras tvērumu, kā arī iepriekš definētā paziņojuma par līgumu noteikumi, kurus pieņēmusi līgumslēdzēja iestāde, konkrētāk, paziņojuma 17. punkts.

                  7.

                  Septītais pamats: ir pārkāptas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (3) normas, jo atbildētāja savu lēmumu par prasītāju izslēgšanu no turpmākās publiskā iepirkuma procedūras neesot pamatojusi un vienlaikus neesot nodrošinājusi prasītājām piekļuvi apstrīdētā lēmuma pamatā esošajam detalizētajam novērtējuma ziņojumam un informācijai par pretendentiem finālistiem piemītošajām priekšrocībām un iezīmēm.

                  8.

                  Astotais pamats: ir pārkāptas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (4) (Finanšu regulas) normas, jo nav pietiekoši izskaidrots pamatojums, ar kādu noraidīts prasītāju pieteikums dalībai procedūrā, uz ko attiecas paziņojums par līgumu (Contract Notice).

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 231/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA II) (OV 2014, L 77, 11. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 236/2014 (2014. gada 11. marts), ar ko paredz kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai (OV 2014, L 77, 95. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43.–48. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV 2012, L 298, 1.–96. lpp.). Vairs nav spēkā, atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1.–222. lpp.).


title: Lieta T-537/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — DK/GSA

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/65

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — DK/GSA
      (Lieta T-537/19)
      (2019/C 328/73)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: DK (pārstāvji: T. Bontinck un A. Guillerme, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas GNSS aģentūra

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt GSA aģentūras 2019. gada 20. maija lēmumu, ar ko atteikta pilnīga piekļuve dokumentam “summary of 26 June 2017 by Mr [X]”;

                  —

                  piespriest GSA aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.) 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu, esot pieļauta tiesību kļūda. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka Eiropas GNSS aģentūras (GSA) 2019. gada 20. maija lēmums, ar kuru tam atteikta pilnīga piekļuve dokumentam “summary of 26 June 2017 by Mr [X]”, ir prettiesisks, jo šis atteikums esot balstīts uz valsts drošības aizsardzības izņēmumu, uz ko attiecas Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, jo attiecīgais dokuments:

                              —

                              neesot saistīts ar valsts drošības aspektiem, ciktāl tas attiecas uz lietu par aģentūras personālu, un

                              —

                              neesot klasificēts kā [RESTREINT/RESTRICTED EU] (klasificēta informācija).

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Šajā ziņā prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, jo atteikums esot balstīts uz dokumentā minēto fizisko personu datu aizsardzības izņēmumu, kurš paredzēts Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, jo atsauce uz šo izņēmumu šajā lietā neesot pamatota un samērīga.


title: Lieta T-538/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — Casino, Guichard-Perrachon/Komisija

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/66

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — Casino, Guichard-Perrachon/Komisija
      (Lieta T-538/19)
      (2019/C 328/74)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francija) (pārstāvji: I. Simic, G. Aubron, O. de Juvigny un T. Reymond, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, pamatojoties uz LESD 277. pantu, ka šim gadījumam nav piemērojams Regulas Nr. 1/2003 20. pants un līdz ar to atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 13. maija Lēmumu C(2019) 3761;

                  —

                  atcelt, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Eiropas Komisijas 2019. gada 13. maija Lēmumu C(2019) 3761;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo tas esot pieņemts, balstoties tikai uz dokumentiem, kuri iepriekš konfiscēti pārbaudē, kas veikta, pamatojoties uz prettiesisku lēmumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo tas pamatots ar Padomes Regulas Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2003, L 1, 1. lpp.), 20. pantu — tiesību normu, kas pati esot prettiesiska un līdz ar to saskaņā ar LESD 277. pantu nav piemērojama šim gadījumam. Proti, ar minēto tiesību normu esot pārkāptas pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību, jo tā liedz uzņēmumiem, kuriem adresēts Komisijas lēmums par pārbaudi, iedarbīgi īstenot tiesību aizsardzību pret pārbaudes veikšanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības uz domicila neaizskaramību, jo apstrīdētais lēmums esot spēkā bez termiņa ierobežojuma un tā tvērums esot gan neprecīzs, gan nesamērīgs.


title: Lieta T-539/19: Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/67

      Prasība, kas celta 2019. gada 30. jūlijā — Les Mousquetaires un ITM Entreprises/Komisija
      (Lieta T-539/19)
      (2019/C 328/75)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Les Mousquetaires (Parīze, Francija), ITM Entreprises (Parīze) (pārstāvji: N. Jalabert-Doury, K. Mebarek un B. Chemama, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  izdot rīkojumu par šīs lietas un lietas T-255/17 apvienošanu;

                  —

                  apmierināt iebildi par Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punkta prettiesiskumu, jo tajā nav nodrošināti iedarbīgi tiesību aizsardzības līdzekļi attiecībā uz lēmumu par pārbaudi izpildes nosacījumiem atbilstoši [Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas] 6. panta 1., 8. un 13. punktam un [Eiropas Savienības Pamattiesību hartas] 7. un 47. pantam;

                  —

                  atcelt 2019. gada 13. maija lēmumu AT.40466 — Tute 1, ar ko Les Mousquetaires S.A.S. un visām tās meitassabiedrībām uzdots pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu;

                  —

                  atcelt prasītājām adresēto atteikumu izmantot Savienības tiesību aktos garantēto aizsardzību;

                  —

                  atcelt Komisijas pieņemto lēmumu, kas prasītājām paziņots 2019. gada 18. jūnijā un kas tām bez pienācīga pamatojuma liedz tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību attiecībā uz turpināmās pārbaudes ietvaros pārbaudītajiem datiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza astoņus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības, tiesības uz domicila neaizskaramību un tiesības uz tiesību iedarbīgu aizsardzību tiesā, jo nepastāv iespēja iedarbīgi vērsties tiesā attiecībā uz lēmumu par pārbaudi izpildes nosacījumiem.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 2003, L 1, 1. lpp.) 20. panta 4. punkts un pamattiesības, jo lēmumā par pārbaudi neesot sniegts pietiekams pamatojums un tādēļ prasītājām esot liegtas šajā kontekstā pienākošās pamatgarantijas.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts un pamattiesības, jo Komisija neesot sniegusi nevienu norādi, kas pamatotu apstrīdēto lēmumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir nepareizi izmantotas pilnvaras un ka pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punkts un nav ievērotas pamattiesības, jo pirms lēmuma par pārbaudi netika veikts objektīvs izvērtējums, turklāt visnotaļ šķiet, ka šis akts tika pieņemts nevis tajā norādītajā nolūkā, bet gan citā nolūkā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 20. panta 3. un 4. punkts un 21. pants un nav ievērotas pamattiesības, jo prasītājām esot bijušas liegtas citas pamatgarantijas, kuru neievērošanas sekas ir spēkā neesamība.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ka ir pārkāpts samērīguma princips attiecībā uz to, kā Komisija nolēmusi par pārbaudes un turpināmās pārbaudes iespējamību, ilgumu un apmēru.

                  7.

                  Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu atteikt nodrošināt aizsardzību, kas pielāgota konkrētiem dokumentiem, attiecībā uz kuriem prasītājas bija lūgušas iespēju izmantot Savienības tiesību aizsardzību, ir pieļauts pamattiesību pārkāpums.

                  8.

                  Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērotas pamattiesības, jo tām bez attaisnojoša iemesla liegtas tiesības vērsties pie Savienības tiesas ar lūgumu apturēt aizzīmogoto dokumentu pārbaudi, kamēr nav pabeigta šīs lietas izskatīšana.


title: Lieta T-555/19: Prasība, kas celta 2019. gada 9. augustā — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (“GRILLOUMI”)

text:
               30.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/70

      Prasība, kas celta 2019. gada 9. augustā — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (“GRILLOUMI”)
      (Lieta T-555/19)
      (2019/C 328/77)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosija, Kipra) (pārstāvji: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, un V. Marsland, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Fontana Food AB (Tyresö, Zviedrija)
      Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GRILLOUMI” reģistrācijas pieteikums — reģistrācijas pieteikums Nr. 15 963 291
      Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 29. maija lēmums lietā R 1355/2018-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.