title: Lieta C-263/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 27. maijā iesniedza Tribunalul Gorj (Rumānija) — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 27. maijā iesniedza Tribunalul Gorj (Rumānija) — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

   (Lieta C-263/10)
   ()
   2010/C 234/35
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Gorj

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Iulian Andrei Nisipeanu

      Atbildētājs: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu — Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka par tajā aizliegtu diskriminējošu valsts nodokli ir atzīstams arī nodoklis, kas Rumānijas tiesiskajā regulējumā reglamentēts ar valdības 2008. gada 25. aprīļa steidzamo dekrētu Nr. 50 par piesārņojuma nodokļa ieviešanu attiecībā uz transportlīdzekļiem, kurā grozījumi izdarīti ar 2008. gada 8. decembra steidzamo dekrētu Nr. 208, 2008. gada 11. decembra steidzamo dekrētu Nr. 218, 2009. gada 19. februāra steidzamo dekrētu Nr. 7 un 2009. gada 30. decembra steidzamo dekrētu Nr. 117?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ļauj Rumānijai ar valsts tiesību aktu palīdzību, pieņemot valdības steidzamo dekrētu Nr. 50/2008, kas stājās spēkā 2008. gada 1. jūlijā, ieviest kritēriju par “pirmo reģistrāciju Rumānijā”, kas ir paredzēts minētā dekrēta 4. panta a) punktā, un vai minētais kritērijs ir objektīva prasība, kura atbilst Līguma noteikumiem?

               3)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ļauj Rumānijai kā Eiropas Savienības dalībvalstij no 2008. gada 1. jūlija piemērot piesārņojuma nodokli attiecībā uz lietotiem transportlīdzekļiem, kas importēti no Eiropas Savienības vai iegādāti Kopienas teritorijā un pirmoreiz reģistrēti Rumānijā, ja piesārņojuma nodoklis nav piemērojams Rumānijā iegādātiem lietotiem transportlīdzekļiem?

               4)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ļauj Rumānijai saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem piešķirt atbrīvojumu no piesārņojuma nodokļa samaksas tikai attiecībā uz “M1 kategorijas transportlīdzekļiem, kas atbilst piesārņojuma klasei Euro 4 un kuru cilindru darba tilpums nepārsniedz 2 000 cm3, kā arī visiem N1 klases transportlīdzekļiem, kas atbilst piesārņojuma klasei Euro 4 un kas pirmoreiz reģistrēti Rumānijā vai citās Eiropas Savienības dalībvalstīs laika posmā no 2008. gada 15. decembra līdz 2009. gada 31. decembrim”, un nepiešķirt to attiecībā uz jaunām automašīnām, kuru īpašības atšķiras no izklāstītajām?

               5)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas ļauj Rumānijai aizsargāt valsts automašīnu ražošanas nozari, jo piesārņojuma nodoklis tiek maksāts tikai par lietotām automašīnām, kas importētas no Eiropas Savienības un reģistrētas tajā vai iegādātas Kopienas teritorijā, kaut arī tas nav jāmaksā par lietotām automašīnām, kas jau ir reģistrētas Rumānijā un kas tiek atkārtoti pārdotas Rumānijas teritorijā?

               6)

               Vai minētās situācijas ir atzīstamas par diskriminējošu nodokļu uzlikšanu, kas ir aizliegta ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pantu, ja kritērijs par “pirmo reģistrāciju Rumānijā”, kas ir paredzēts valdības steidzamā dekrēta Nr. 50/2008 4. panta a) punktā, nav atzīstams par objektīvu saistībā ar izvirzīto mērķi ieviest piesārņojuma nodokli atbilstoši principam “piesārņotājs maksā”, un ja nodoklis, kas ir saistīts ar šo kritēriju, aizsargā jaunu automašīnu ražošanu valstī, kā arī lietotu automašīnu iekšējo tirgu?


title: Lieta T-63/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — Jurašinović /Padome

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/50

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. februārī — Jurašinović/Padome
   (Lieta T-63/10)
   2010/C 113/81
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ivan Jurašinović (Angers, Francija) (pārstāvis — N. Amara-Lebret, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2009. gada 7. decembra lēmumu, ar kuru prasītājam tika liegta piekļuve šādiem dokumentiem:

                           —

                           Padomes lēmumiem par tādu dokumentu nodošanu Starptautiskajam Kara noziegumu tribunālam bijušajai Dienvidslāvijai, ko šis tribunāls bija pieprasījis Gotovina procesā;

                           —

                           visai sarakstei šajā procesā starp ES iestādēm un Starptautisko Kara noziegumu tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai (ieskaitot iespējamos pielikumus) un it īpaši sākotnējām prasībām, ko izvirzījuši gan Starptautiskais Kara noziegumu tribunāls bijušajai Dienvidslāvijai, gan Gotovina advokāti;

               —

               noteikt ES Padomei — Ģenerālsekretariātam pienākumu atļaut piekļuvi visiem pieprasītajiem dokumentiem elektroniskā veidā;

               —

               piespriest ES Padomei samaksāt prasītājam EUR 2 000 bez nodokļa vai EUR 2 392, ieskaitot visus nodokļus, kā atlīdzību par procesa izdevumiem un procentus pēc ECB likmes prasības pieteikuma reģistrācijas dienā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs ar šo prasību lūdz atcelt Padomes 2009. gada 7. decembra lēmumi, ar kuru viņam liegta piekļuve Padomes lēmumiem par tādu dokumentu nodošanu Starptautiskajam Kara noziegumu tribunālam bijušajai Dienvidslāvijai (SKNTD), ko šis tribunāls bija pieprasījis Gotovina procesā, kā arī visu saraksti šajā procesā starp Eiropas Savienības iestādēm un Starptautisko Kara noziegumu tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai (ieskaitot iespējamos pielikumus), it īpaši sākotnējās prasības, ko izvirzījuši gan Starptautiskais Kara noziegumu tribunāls bijušajai Dienvidslāvijai, gan Gotovina advokāti.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza četrus pamatus:

               —

               kļūda tiesību piemērošanā, jo Padome ir liegusi piekļuvi dokumentiem, pamatojoties uz SKNTD Reglamenta 70.B pantu, lai gan šis dokuments neesot piemērojams;

               —

               nav kaitējuma tiesvedības un juridisku konsultāciju aizsardzībai, kas ir paredzēta Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta [otrajā] ievilkumā, jo šis izņēmums attiecoties uz Eiropas Savienības un dalībvalstu tiesvedību aizsardzību, nevis uz tiesvedību Starptautiskajā Kara noziegumu tribunālā bijušajai Dienvidslāvijai, kas noritēja ārpus ES jurisdikcijas;

               —

               nav kaitējuma valsts interešu aizsardzībai starptautiskajās attiecībās, kas ir paredzēta tās pašas regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā;

               —

               pastāv sevišķas sabiedrības intereses, kas ir paredzētas Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešajā ievilkumā, jo prasītājs ir lūdzis darīt zināmus pieprasītos dokumentus tāpēc, lai varētu aizstāvēt savas tiesības lietā T-465/09. Šī prasība ir daļa no iespējas vērsties tiesā un lietas taisnīgas izskatīšanas Eiropas Savienības tiesā. Turklāt konflikts, uz kuru attiecas šie dokumenti, ir beidzies 1995. gadā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-93/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. februārī — Gas /ITSB — Grotto ( “BLUE JEANS GAS” )

text:
               28.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 126/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. februārī — Gas/ITSB — Grotto (“BLUE JEANS GAS”)
   (Lieta T-93/12)
   2012/C 126/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: André Pierre Gas (Marseļa, Francija) (pārstāvis — L. Levy, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Grotto SpA (Chiuppano, Itālija)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 7. decembra lēmumu lietā R 620/2009-1 pilnībā un nodot lietu atpakaļ ITSB, lai tā tiktu izskatīta no jauna pieņemamā nolēmuma kontekstā;

               —

               piespriest apstrīdētās Kopienas preču zīmes īpašniekam atlīdzināt visus izdevumus, kas radīsies šajā tiesvedībā, un atlīdzināt prasītājam apelācijas procesā līdz šim radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BLUE JEANS GAS”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 9., 14. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 305050

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājs

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikumā par spēkā neesamības atzīšanu izvirzītais pamatojums balstās, pirmkārt, uz Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu, 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 53. panta 2. punktu un 8. panta 1. punktu un, otrkārt, uz grafisku preču zīmju “-GAS- BIJOUX” un “BIJOUX -GAS-” reģistrācijām Francijā Nr. 1594704 un Nr. 1627459 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 14. un 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: Kopienas preču zīmi atzīt par daļēji spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt Anulēšanas nodaļas lēmumu, atzīt Kopienas preču zīmi par daļēji spēkā neesošu un noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Izvirzītie pamati:

               Regulas Nr. 40/94 56. panta 3. punkta (tagad — 57. panta 3. punkts) un Regulas Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punkta pārkāpums, Regulas Nr. 40/94 15. panta 1. un 2. punkta un Francijas Intelektuālā īpašuma kodeksa [Code de la propriété intellectuelle] L 714. panta 5. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, Regulas Nr. 40/94 73. panta (tagad — 75. pants) pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi vairākas kļūdas tiesību piemērošanā un izvērtēšanā saistībā ar agrākas preču zīmes, kas ietilpst 25. klasē, izmantošanas pierādījumiem.

               Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta un Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana un Regulas Nr. 40/94 53. panta un Francijas tiesību normu — Civilkodeksa [Code Civil] 2262. panta un Francijas Intelektuālā īpašuma kodeksa L 714. panta 3. punkta — pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini esot novērtējusi sajaukšanas iespēju.

               Regulas Nr. 40/94 74. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir lēmusi ultra petita, lemjot par 14. klasē ietilpstošo preču, kas nebija tai iesniegtās apelācijas sūdzības priekšmets, salīdzināšanu.

               Regulas Nr. 40/94 62. panta 1. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nevarēja pārbaudīt vienīgi agrākas tiesības, kas attiecas uz preču zīmi Nr. 1594704, pēc tam, kad tā nolēma pildīt Anulēšanas nodaļas pienākumus, ne arī nodot lietu atpakaļ Anulēšanas nodaļai, lai tā lemtu par citām pieminētajām tiesībām, saistībā ar kurām jau tika veikta pārbaude.


title: Lieta F-17/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. marta rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts — Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums — Advokāta paraksts rokrakstā, kas ir atšķirīgs no paraksta rokrakstā, kas izmantots ar vēstuli nosūtītā prasības pieteikuma oriģinālā — Novēlota prasība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/34

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 11. marta rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-17/12) (1)

   (Civildienests - Reglamenta 34. panta 1. un 6. punkts - Prasības celšanai paredzētajā termiņā pa faksu iesniegts prasības pieteikums - Advokāta paraksts rokrakstā, kas ir atšķirīgs no paraksta rokrakstā, kas izmantots ar vēstuli nosūtītā prasības pieteikuma oriģinālā - Novēlota prasība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 147/64
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un M.J. Baquero Cruz, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība piespriest Komisijai samaksāt naudas summu par to zaudējumu atlīdzināšanu, kurus prasītājs iespējami ir cietis tādas procedūras pārmērīgā ilguma dēļ, kuras ietvaros ir lūgts atzīt viņa slimības smago raksturu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012., 33. lpp.


title: Lieta T-302/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 15. jūnija spriedums – Bay/Parlaments Institucionālās tiesības — Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu — Parlamenta Reglamenta 166. pants — Tiesības piekļūt lietas materiāliem — Kļūda faktos

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 15. jūnija spriedums – Bay/Parlaments
   (Lieta T-302/16) (1)

   (Institucionālās tiesības - Parlamenta priekšsēdētāja lēmums, ar kuru Eiropas Parlamenta deputātam tiek atceltas tiesības uz dienas naudu - Parlamenta Reglamenta 166. pants - Tiesības piekļūt lietas materiāliem - Kļūda faktos)
   (2017/C 249/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nicolas Bay (La Celle-Saint-Cloud, Francija) (pārstāvis – A. Cuignache, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – N. Görlitz, S. Alonso de León un S. Seyr)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2016. gada 9. marta lēmumu un Parlamenta Prezidija 2016. gada 11. aprīļa lēmumu, ar ko prasītājam uz piecām dienām tiek atceltas tiesības uz dienas naudu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nicolas Bay sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 279, 1.8.2016.


title: Lieta F-63/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Macchia /Komisija (Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana — Administrācijas rīcības brīvība — Rūpības pienākums — Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants — OLAF ģenerāldirektora 2005. gada 30. jūnija lēmuma par jauno kārtību attiecībā uz OLAF pagaidu darbinieku darbā pieņemšanu un nodarbināšanu 4. pants — Pagaidu darbinieku līgumu maksimālais ilgums)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/36

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 13. jūnija spriedums — Macchia/Komisija
   (Lieta F-63/11) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgta darba līguma nepagarināšana - Administrācijas rīcības brīvība - Rūpības pienākums - Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 8. pants - OLAF ģenerāldirektora 2005. gada 30. jūnija lēmuma par jauno kārtību attiecībā uz OLAF pagaidu darbinieku darbā pieņemšanu un nodarbināšanu 4. pants - Pagaidu darbinieku līgumu maksimālais ilgums)
   2012/C 227/60
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Macchia (Woluwé-Saint-Lambert, Beļģija) (pārstāvji — Mes S. Rogrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — MM. J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Prasība atcelt netiešo lēmumu neatjaunot prasītāja pagaidu darbinieka līgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektora 2010. gada 12. augusta lēmumu, ar kuru tiek noraidīts lūgums pagarināt Macchia kunga pagaidu darbinieka līgumu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011, 32. lpp.


title: Lieta C-565/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 31. decembrī ierosinājusi AMS Advanced Medical Services GmbH par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-425/03 AMS Advanced Medical Services GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošans birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/23

         Apelācija, ko 2007. gada 31. decembrī ierosinājusi AMS Advanced Medical Services GmbH par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedumu lietā T-425/03 AMS Advanced Medical Services GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošans birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-565/07 P)
   (2008/C 64/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AMS Advanced Medical Services GmbH (pārstāve — S. Schäffler, Rechtsanwältin)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), American Medical Sustem, Inc.

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 18. oktobra spriedumu;

               —

               piespriest atbildētājai un pretējai pusei apelācijas procesā atlīdzināt šajā procesā un procesā Pirmās instances tiesā radušos tiesāšanās izdevumus;

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība ir balstīta uz Kopienu tiesību pārkāpumu, ko esot pieļāvusi Pirmās instances tiesa. Apelācijas sūdzības iesniedzējas iebildumu iesniedzējai izteikto lūgumu pierādīt savas preču zīmes izmantošanu, kas pirmo reizi tika iesniegts Apelāciju padomē, Pirmās instances tiesa vairs nepieļaujot. Tādējādi tā neievērojot ITSB instanču funkcionālās turpinātības principu un pārkāpjot Regulas Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punktu, kā arī 74. punktu.
   Atbilstoši ITSB instanču funkcionālās turpinātības principam Apelāciju padomei savs lēmums esot bijis jābalsta uz visiem apelācijas sūdzības iesniedzējas gan procesā Iebildumu nodaļā, gan arī procesā Apelāciju padomē izteiktajiem argumentiem.


title: Lieta T-207/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/60

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 11. septembra rīkojums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-207/04) (1)

   (2008/C 301/100)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 201, 7.8.2004.


title: Lieta C-5/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums ( Juzgado de lo Social n °1 de Lleida (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Betriu Montull, Marc/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Sociālā politika — Direktīva 92/85/EEK — Strādājošu grūtnieču, sieviešu, kas strādā pēcdzemdību laikposmā vai baro bērnu ar krūti, drošības un veselības aizsardzība — 8. pants — Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums — Direktīva 76/207/EEK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem — 2. panta 1. un 3. punkts — Algotu darbu strādājošām mātēm paredzētās tiesības uz atbrīvojumu no darba pēc bērna piedzimšanas — Iespēja to izmantot algotu darbu strādājošajai mātei vai algotu darbu strādājošam tēvam — Māte, kas ir pašnodarbināta persona un kas nav valsts sociālā nodrošinājuma shēmas dalībniece — Tiesību uz atbrīvojumu no darba neattiecināšana uz algotu darbu strādājošu tēvu — Bioloģiskais tēvs un adoptējušais tēvs — Vienlīdzīgas attieksmes princips)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/19

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 19. septembra spriedums (Juzgado de lo Social no 1 de Lleida (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Betriu Montull, Marc/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
   (Lieta C-5/12) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 92/85/EEK - Strādājošu grūtnieču, sieviešu, kas strādā pēcdzemdību laikposmā vai baro bērnu ar krūti, drošības un veselības aizsardzība - 8. pants - Grūtniecības un dzemdību atvaļinājums - Direktīva 76/207/EEK - Vienlīdzīga attieksme pret vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmējiem - 2. panta 1. un 3. punkts - Algotu darbu strādājošām mātēm paredzētās tiesības uz atbrīvojumu no darba pēc bērna piedzimšanas - Iespēja to izmantot algotu darbu strādājošajai mātei vai algotu darbu strādājošam tēvam - Māte, kas ir pašnodarbināta persona un kas nav valsts sociālā nodrošinājuma shēmas dalībniece - Tiesību uz atbrīvojumu no darba neattiecināšana uz algotu darbu strādājošu tēvu - Bioloģiskais tēvs un adoptējušais tēvs - Vienlīdzīgas attieksmes princips)
   2013/C 344/31
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Social no 1 de Lleida

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Betriu Montull, Marc

      Atbildētājs: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Juzgado de lo Social de Lleida — Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem (OV L 39, 40. lpp.), un Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvas 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (OV L 145, 4. lpp.) interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz tiesības uz atvaļinājumu sakarā ar barošanu ar krūti mātei sešas nedēļas pēc dzemdībām — Tēva, algota darbinieka, tiesības uz atvaļinājumu — Nosacījumi — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz tiesības audžutēviem, algotiem darbiniekiem, un nevis bioloģiskiem tēviem apturēt darba līgumu, paturot tiesības uz savu amata vietu un liekot maksāt to atalgojumu no sociālā nodrošinājuma — Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai veicinātu drošības un veselības aizsardzības darbā uzlabošanu strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti (desmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē), un Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīva 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba, profesionālās izglītības un izaugsmes iespējām un darba apstākļiem, ir interpretējamas tādējādi, ka tās nav pret tādu valsts pasākumu, kāds ir aplūkots pamatlietā un kurā ir paredzēts, ka bērna tēvs, kuram ir algota darba ņēmēja statuss, ar mātes, kurai arī ir algotas darba ņēmējas statuss, piekrišanu var izmantot grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu, kad ir beidzies 6 nedēļu obligātais mātes atpūtas pēc dzemdībām laikposms, izņemot gadījumos, kad ir apdraudēta mātes veselība, lai gan bērna tēvs, kuram ir algota darba ņēmēja statuss, šādu atvaļinājumu nevar izmantot, ja viņa bērna mātei nav algotas darba ņēmējas statusa un viņa nav valsts sociālā nodrošinājuma shēmas dalībniece.

      (1)  OV C 98, 31.3.2012.


title: lieta T-274/04: Pirmās instances tiesas  2005. gada 8. decembra  spriedums —  Rounis  pret Komisiju (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Prasība atcelt tiesību aktu — Intereses prasības iesniegšanā zudums — Tiesvedības izbeigšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Novērtējuma ziņojuma novēlota sagatavošana)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/30

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 8. decembra spriedums — Rounis pret Komisiju
   (lieta T-274/04) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Prasība atcelt tiesību aktu - Intereses prasības iesniegšanā zudums - Tiesvedības izbeigšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Novērtējuma ziņojuma novēlota sagatavošana)
   (2006/C 48/58)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Georgios Rounis (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — Eric Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un M. Velardo, advokāti)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt pārsūdzības izvērtētāja lēmumu apstiprināt 1997. — 1999. gada un 1999. — 2001. gada novērtējuma ziņojumus par prasītāju un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               tiesvedība attiecībā uz prasījumiem atcelt tiesību aktu ir izbeidzama;

               2)

               Komisija izmaksā prasītājam EUR 3 500;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina divas trešdaļas no prasītāja tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-637/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-578/14 VSM Geneesmiddelen BV/Eiropas Komisija 2015. gada 1. decembrī iesniedza VSM Geneesmiddelen BV

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra rīkojumu lietā T-578/14 VSM Geneesmiddelen BV/Eiropas Komisija 2015. gada 1. decembrī iesniedza VSM Geneesmiddelen BV

   (Lieta C-637/15 P)
   (2016/C 048/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: VSM Geneesmiddelen BV (pārstāvis – U. Grundmann, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 16. septembra spriedumu lietā T-578/14, par kuru tika paziņots 2015. gada 21. septembrī pa faksu;

               —

               atcelt palātas priekšsēdētāja lēmumu nepievienot 2015. gada 22. un 24. jūlijā iesūtītās vēstules lietas T-578/14 materiāliem, par kuru tika paziņots 2015. gada 21. septembrī;

               —

               atzīt, ka Komisija prettiesiski nav noteikusi Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei veikt veselīguma norāžu uz botāniskajām vielām novērtējumu kopš 2014. gada 1. augusta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1924/2006 13. panta 3. punktu un, pakārtoti, atcelt lēmumu, kas, kā tiek apgalvots, ir iekļauts Komisijas 2014. gada 29. jūnija vēstulē, nenoteikt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei veikt veselīguma norāžu uz botāniskajām vielām novērtējumu pirms 2014. gada 1. augusta saskaņā ar 13. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (turpmāk tekstā – “regula par veselīguma norādēm”) 13. panta 3. punktu Eiropas Komisijai bija pienākums vēlākais līdz 2010. gada 31. janvārim pieņemt sarakstu ar atļautajām norādēm attiecībā uz pārtikā izmantotajām vielām. Sagatavojot šo sarakstu pieņemšanai, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (turpmāk tekstā – “EFSA”) bija jāizvērtē dalībvalstu iesniegtās norādes. Tomēr 2010. gada septembrī Komisija paziņoja, ka ir jāaptur un jāpārskata novērtējuma procedūra attiecībā uz veselīguma norādēm uz botāniskajām vielām, pēc kā EFSA pārtrauca šo norāžu izskatīšanu. Komisija apturēja vienīgi to novērtējuma procedūru, kas attiecās uz botāniskajām vielām, taču ne procedūru, kas attiecās uz līdzīgām ķīmiskām vielām.

      VSM Geneesmiddelen B.V. ar 2014. gada 23. aprīļa vēstuli lūdza Eiropas Komisijai uzdot EFSA nekavējoties atsākt veselīguma norāžu attiecībā uz pārtikā izmantotajām botāniskajām vielām izvērtēšanu.

      VSM Geneesmiddelen B.V. būtiski ietekmē šī tiesiskā vilcināšanās un neskaidrība veselīguma norāžu saistībā ar pārtikā izmantotajām botāniskajām vielām jomā. Vairākas Eiropas Komisijai iesniegtās veselīguma norādes attiecas uz botāniskajām vielām, kas tiek izmantotas VSM Geneesmiddelen B.V produktu klāstā. To vidū ir norādes, kas attiecas uz nātri/urtica (norādes 2346, 2498 un 2787), divšķautņu asinszāli/hypericum perforatum (norādes 2272 un 2273), melisu (norādes 3712, 3713, 2087, 2303 un 2848) un burvju lazdām/lhamamelis virginiana (norāde 3383). Nevienu no šīm norādēm EFSA līdz šim brīdim nav izvērtējusi un līdz ar to tās nav iekļautas Komisijas sarakstā saskaņā ar regulas par veselīguma norādēm 13. panta 3. punktu.
   Atbildīgais komisārs 2014. gada 19. jūnija vēstulē informēja apelācijas sūdzības iesniedzēju, ka Komisijai vairākas dalībvalstis un citas ieinteresētās personas esot izteikušas bažas par atšķirīgo attieksmi attiecībā uz produktiem, kuros ietvertas šādas vielas saskaņā ar tiesību aktiem par veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, no vienas puses, un tiesību aktiem par tradicionālajiem augu izcelsmes medikamentiem, no otras puses. Komisija informēja apelācijas sūdzības iesniedzēju, ka tā šajā stadijā neuzsāks veselības norāžu saistībā ar botāniskajām vielām izvērtēšanu. Komisijai esot vajadzīgs laiks, lai izlemtu, kāda būtu vislabākā rīcība.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējai nav pieņemama komisāra atbilde. Tādēļ apelācijas sūdzības iesniedzējas juridiskais pārstāvis šajā tiesvedībā 2014. gada 8. jūlijā nosūtīja vēl vienu vēstuli, norādot termiņu, līdz kuram EFSA būtu jāuzsāk veselīguma norāžu saistībā ar botāniskajām vielām novērtēšana un kurš beidzās 2014. gada 31. jūlijā. Atbilde uz šo vēstuli netika saņemta.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja cēla prasību Vispārējā tiesā, lūdzot to atzīt, ka Komisija prettiesiski nav noteikusi EFSA veikt veselīguma norāžu saistībā ar botāniskajām vielām novērtējumu, un, pakārtoti, atcelt lēmumu nenoteikt EFSA veikt veselīguma norāžu saistībā ar botāniskajām vielām novērtējumu. Vispārējā tiesa ar 2015. gada 16. septembra rīkojumu noraidīja prasību lietā T-578/14 kā nepieņemamu. Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu atcelt iepriekš minēto Vispārējās tiesas rīkojumu un pieņemt nolēmumu Vispārējā tiesā celtajā prasībā.
   Pārsūdzētajā rīkojumā esot pārkāpti procesuālie noteikumi, kas nelabvēlīgi ietekmē apelācijas sūdzības iesniedzējas intereses, un turklāt Vispārējā tiesa šajā rīkojumā esot pārkāpusi Savienības tiesības. Vispārējā tiesa nosprieda, ka prasība nav pieņemama, jo i) apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija ievērojusi tiesību aktos noteiktos termiņus; ii) apelācijas sūdzības iesniedzēja nebija pienācīgi pierādījusi, ka tai ir interese uzsākt šo tiesvedību; iii) Regulas Nr. 1924/2006 28. pantā paredzētie pārejas pasākumi ir pietiekami, lai aizsargātu uzņēmējus, kas iesaistīti pārtikas apritē, un līdz ar to minētajiem uzņēmējiem netiktu radītas galīgas priekšrocības, ja tiktu pieņemts atļauto veselīguma norāžu saraksts, un iv) saskaņā ar regulas par veselīguma norādēm normām Komisija var noteikt termiņu, kādā jāpieņem atļauto norāžu saraksts un tai šajā ziņā ir plaša rīcības brīvība. Šie Vispārējās tiesas secinājumi esot pretrunā LESD, Eiropas Savienības Pamattiesību hartai un citiem ES tiesību aktiem.
   Komisijai neesot plašas rīcības brīvības attiecībā uz to, kad un kā rīkoties. Regulas Nr. 1924/2006 13. panta 3. punktā ir noteikts, ka Komisijai pirms jebkāda lēmuma pieņemšanas esot jāapspriežas ar EFSA un ka tai saraksts ir jāpieņem vēlākais līdz 2010. gada 31. janvārim. Komisijai neesot rīcības brīvības ne attiecībā uz apspriešanos ar EFSA, ne arī attiecībā uz to, ka saraksts ir jāpieņem līdz 2010. gada 31. janvārim. Vispārējās tiesas argumentācija esot kļūdaina. Tā kā dalībvalstīm esot pienākums ieviest ES direktīvu saturu līdz direktīvā noteiktajam termiņam un līdz ar to tām ir saistošas ES tiesības, tas pats attiecoties uz Eiropas Komisiju, kurai arī ir saistoši Regulā noteiktie termiņi. Ja tas, ka dalībvalsts neievēro termiņus, tiek uzskatīts par acīmredzamu ES tiesību pārkāpumu, tas pats attiecoties uz to, ka Komisija neievēro regulā par veselīguma norādēm noteiktos termiņus.
   Vispārējā tiesa esot kļūdaini apgalvojusi, ka tādus uzņēmējus, kas iesaistīti pārtikas apritē, kā apelācijas sūdzības iesniedzēju, aizsargājot pārejas pasākumi. Regulas par veselīguma norādēm 28. panta 5. punktā ir tieša atsauce uz 13. panta 3. punktu, kas nozīmē, ka pārejas pasākumi beidzās vēlākais 2010. gada 31. janvārī. Esot pieļaujams, ka noteikto termiņu nav iespējams ievērot un ka pārejas pasākumi pēc 2010. gada 31. janvāra tiekot piemēroti vēl pāris mēnešus, taču likumā noteiktā termiņa neievērošana sešus gadus nav saderīga ar pašas regulas par veselīguma norādēm mērķiem.
   Tā kā apelācijas sūdzības iesniedzēja ir iesniegusi norādes, kuras šobrīd izskata EFSA, to var uzskatīt par tieši skartu un tiesīgu celt prasību pret Komisiju. Vispārējās tiesas argumenti lietā T-296/12 ir piemērojami šajā lietā.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja esot ievērojusi visus LESD 265. un 263. pantā paredzētos termiņus. Vispārējā tiesa esot pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā saskaņā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.


title: Lieta C-362/05 P: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Jacques Wunenburger /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — Civildienests — Paaugstināšana amatā — Atlases procedūra — Prasītāja kandidatūras noraidīšana — Atcelšana no amata — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda tiesību piemērošanā — Pretapelācija — Strīda priekšmets — Interese celt prasību)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/6

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Jacques Wunenburger/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-362/05 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Paaugstināšana amatā - Atlases procedūra - Prasītāja kandidatūras noraidīšana - Atcelšana no amata - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda tiesību piemērošanā - Pretapelācija - Strīda priekšmets - Interese celt prasību)
   (2007/C 170/09)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Jacques Wunenburger (pārstāvis — Ē. Buaželo [E. Boigelot], avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Kurals [J. Currall] un G. Beršeids [G. Berscheid], pārstāvji, un V. Dehins [V. Dehin], advokāts)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2005. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-370/03 Wunenburger/Komisija, ar ko noraidīta prasība atcelt Komisijas lēmumu neatbalstīt prasītāja kandidatūru direktora amatam direkcijā “Āfrika, Karību jūras salas un Klusais okeāns” (AIDCO.C) un šajā amatā iecelt citu kandidātu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt galveno apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību;

               2)

                  Wunenburger [Vinenburgers] atlīdzina ar galveno apelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina ar pretapelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-390/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Bank Melli Iran /Padome

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/49

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. septembrī — Bank Melli Iran/Padome
   (Lieta T-390/08)
   (2008/C 272/94)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bank Melli Iran, Teherāna (Irāna) (pārstāvis — L. Defalque, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmuma 2008/475/EK par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu pielikuma B daļas 4. punktu, ciktāl tas attiecas uz Bank Melli Iran, tās meitas uzņēmumiem un filiālēm;

               —

               pakārtoti, saskaņā ar EKL 241. pantu par šajā lietā nepiemērojamiem atzīt Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regulas 423/2007 15. panta 2. punktu un 7. panta 2. punktu;

               —

               katrā ziņā piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā lietā prasītāja lūdz atcelt Padomes 2008. gada 23. jūnija Lēmumu 2008/475/EK (1), ar ko īsteno 7. panta 2. punktu Regulā (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, daļā, kurā prasītāja ir ietverta to fizisko un juridisko personu, vienību un struktūru sarakstā, kuru naudas līdzekļi un saimnieciskie resursi ir iesaldēti saskaņā ar šo normu.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza septiņus pamatus saistībā ar:

               —

               EK līguma būtisku procedūras noteikumu un ar tā piemērošanu saistītu tiesību normu pārkāpumu, pilnvaru nepareizu izmantošanu, kā arī Kopējās nostājas 2007/140/KĀDP (2) 7. panta 2. punkta neievērošanu, jo apstrīdētais lēmums esot pieņemts, neievērojot Kopējās nostājas 2007/140/KĀDP 7. panta 2. punkta noteikumu par vienprātību;

               —

               alternatīvi, iebildi par to, ka Regulas Nr. 423/2007 (3) 15. panta 2. punkts, kurā paredzēts kvalificēts balsu vairākums, esot prettiesisks;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, jo Padome uzdevusi iesaldēt prasītājas naudas līdzekļus un saimnieciskos resursus, šo pasākumu nepiemērojot attiecībā uz citām Irānas bankām, kas atrodas tādos pašos apstākļos;

               —

               samērīguma principa pārkāpumu, jo Padome uzdevusi iesaldēt prasītājas naudas līdzekļus un saimnieciskos resursus, lai gan ANO Drošības padomes Rezolūcijā 1803 (2008) dalībvalstis vienīgi aicinātas izrādīt modrību attiecībā pret darbību, ko to teritorijā esošās finanšu institūcijas veic ar bankām, kuru juridiskā adrese atrodas Irānā, tostarp prasītāju;

               —

               tiesību uz aizstāvību, tiesību tikt uzklausītai un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu, jo i) Rezolūcijā 1803 (2008) dalībvalstis vienīgi aicinātas izrādīt modrību un ii) prasītāja nav bijusi norādīta agrākajās ANO Drošības padomes rezolūcijās [Rezolūcija 1737 (2006) un Rezolūcija 1747 (2007)]; turklāt prasītājai neesot darīti zināmi pret viņu iesniegtie pierādījumi;

               —

               pamattiesību uz īpašuma neaizskaramību pārkāpumu;

               —

               Regulas 423/2007 15. panta 3. punkta pārkāpumu, jo Padomei esot bijis jānorāda individuālie un īpašie iemesli savam lēmumam, ievērojot gan Rezolūcijā 1803 (2008) noteikto pienākumu vienīgi izrādīt modrību, gan attieksmi pret citām Irānas bankām;

               —

               Kopienu kompetenču pārsniegšanu, jo prasītājas naudas līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana esot pielīdzināma soda sankcijai, un jo vairāk tāpēc, ka šajā lietā tā nav saistīta ar ANO Drošības padomes rezolūcijas izpildi, jo Rezolūcijā 1803 (2008) šis iesaldēšanas pasākums nav paredzēts.

      (1)  OV L 163, 29. lpp.

      (2)  Padomes 2007. gada 27. februāra Kopējā nostāja 2007/140/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 61, 49. lpp.).

      (3)  Padomes 2007. gada 19. aprīļa Regula (EK) Nr. 423/2007 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 103, 1. lpp.).


title: Lieta C-224/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Asotsiatsia na balgarskite predpriyatia za mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)/Nachalnik na Mitnitsa Burgas

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 20. aprīlī iesniedza Varhoven administrativen sad (Bulgārija) – Asotsiatsia na balgarskite predpriyatia za mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)/Nachalnik na Mitnitsa Burgas

   (Lieta C-224/16)
   (2016/C 243/23)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Asotsiatsia na balgarskite predpriyatia za mezhdunarodni prevozi i patishtata (AEBTRI)

      Atbildētājs: Nachalnik na Mitnitsa [Muitas iestādes priekšnieks] Burgas kā Muitas iestādes Svilengrad tiesību pārņēmējs

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nolūkā novērst pretējus tiesu spriedumus Tiesas kompetencē ir sniegt 1975. gada 14. novembrī Ženēvā noslēgtās Muitas konvencijas par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros lieto TIR karneti (TIR konvencija), kas Eiropas Kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 1978. gada 25. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2112/78 (1), interpretāciju, kas ir saistoša dalībvalstu tiesām, ja runa ir par Konvencijas 8. un 11. pantā reglamentēto jomu, lai novērtētu, vai galvotāja apvienība ir atbildīga, kas ir reglamentēta arī Muitas kodeksa īstenošanas regulas (2) 457. panta 2. punktā?

               2)

               Vai Muitas kodeksa īstenošanas regulas 457. panta 2. punkta interpretācija, aplūkota kopā ar TIR konvencijas 8. panta 7. punktu (tagad 11. panta 2. punkts) un to paskaidrojumiem, ļauj uzskatīt, ka tādā lietā kā izskatāmā lieta muitas iestādēm gadījumā, ja ir jāmaksā TIR konvencijas 8. panta 1. un 2. punktā minētās summas, pirms prasības iesniegšanas pret galvotāju apvienību pēc iespējas maksājums ir jāprasa no TIR karnetes turētāja, kurš ir tiešais parādnieks?

               3)

               Vai ir jāuzskata, ka saņēmējs, kurš ir ieguvis vai turējis attiecīgās preces, par kurām ir zināms, ka tās ir pārvadātas, izmantojot TIR karneti, attiecībā uz kurām nav konstatēts, ka tās būtu uzrādītas galamērķa muitas iestādei un tur būtu deklarētas, tikai šo apstākļu dēļ vien ir tā persona, kurai bija jāzina, ka preces nav Kopienas Muitas kodeksa 203. panta 3. punkta trešā ievilkuma izpratnē, aplūkotā kopā ar 213. pantu?

               4)

               Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai muitas pārvaldes bezdarbība, nepieprasot muitas parāda samaksu no šā saņēmēja, liedz iestāties – arī Muitas kodeksa īstenošanas regulas 457. panta 2. punktā reglamentētajai – galvotājas apvienības atbildībai, kā tas ir paredzēts TIR konvencijas 1. panta q) punktā?

      (1)  Padomes 1978. gada 25. jūlija Regula (EEK) Nr. 2112/78 par 1975. gada 14. novembrī noslēgto Ženēvas Muitas konvenciju par starptautiskajiem preču pārvadājumiem, kuros lieto TIR karneti (TIR konvenciju) (OV 1978, L 252, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV 1993, L 251, 1. lpp.)],


title: Lieta T-407/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. jūlijā — Al Assad /Padome

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/56

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. jūlijā — Al Assad/Padome
   (Lieta T-407/13)
   2013/C 344/101
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bouchra Al Assad (Damaska, Sīrija) (pārstāvji — G. Karouni un C. Dumont, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt:

                           —

                           Padomes 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz Bouchra (saukta Bushra) Al Assad k-dzi;

                           —

                           Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, kas tikusi labota 2013. gada 9. maijā, ciktāl tā attiecas uz Bouchra (saukta Bushra) Al Assad k-dzi;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītaja izvirza sešus pamatus, kas lielā mērā ir identiski vai līdzīgi lietā T-383/11 Makhlouf/Padome (1) izvirzītajam pirmajam, otrajam, trešajam, piektajam, sestajam un septītajam pamatam.

      (1)  OV 2011, C 282, 30. lpp.


title: Lieta C-425/14: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Impresa Edilux srl, pagaidu kopuzņēmuma pilnvarnieks, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiskie iepirkumi — Direktīva 2004/18/EK — Pamatojums izslēgšanai no dalības iepirkumā — Līgums, kurš nepārsniedz šīs direktīvas piemērošanai paredzēto robežvērtību — LESD pamatnoteikumi — Paziņojums par piekrišanu likumības nolīgumam saistībā ar noziedzīgu darbību apkarošanu — Izslēgšana šāda paziņojuma neiesniegšanas gadījumā — Pieļaujamība — Samērīgums

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/9

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 22. oktobra spriedums (Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Impresa Edilux srl, pagaidu kopuzņēmuma pilnvarnieks, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Lieta C-425/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiskie iepirkumi - Direktīva 2004/18/EK - Pamatojums izslēgšanai no dalības iepirkumā - Līgums, kurš nepārsniedz šīs direktīvas piemērošanai paredzēto robežvērtību - LESD pamatnoteikumi - Paziņojums par piekrišanu likumības nolīgumam saistībā ar noziedzīgu darbību apkarošanu - Izslēgšana šāda paziņojuma neiesniegšanas gadījumā - Pieļaujamība - Samērīgums)
   (2015/C 414/12)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Impresa Edilux srl, pagaidu kopuzņēmuma pilnvarnieks, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Atbildētāji: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

   piedaloties: Icogen Srl

      Rezolutīvā daļa:

   LESD pamatnoteikumi un vispārējie principi, it īpaši vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kā arī no tiem izrietošais pārskatāmības pienākums, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauta tāda valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru līgumslēdzēja iestāde var paredzēt, ka kandidāts vai pretendents automātiski tiek izslēgts no publiskā iepirkuma procedūras, ja kopā ar savu piedāvājumu nav iesniedzis rakstveida piekrišanu saistībām un paziņojumiem, kuri ietverti tādā likumības nolīgumā kā pamatlietā, kura mērķis ir cīnīties pret organizētās noziedzības iefiltrēšanos publisko iepirkumu nozarē. Tomēr, ciktāl šajā nolīgumā ir ietverti paziņojumi, saskaņā ar kuriem kandidāts vai pretendents nav kontroles vai kopuzņēmuma attiecībās ar citiem kandidātiem vai pretendentiem, nav noslēdzis un nenoslēgs nolīgumus ar citiem iepirkuma procedūras dalībniekiem un neslēgs apakšuzņēmumu līgumus jebkādu uzdevumu veikšanai ar citiem uzņēmumiem, kuri piedalās šajā procedūrā, šādu paziņojumu neesamība nevar būt par iemeslu automātiskai kandidātu vai pretendentu izslēgšanai no minētās procedūras.

      (1)  OV C 431, 1.12.2014.


title: Lieta T-483/08: Vispārējās tiesas 2009. gada 16. decembra spriedums — Giordano Enterprises/ITSB — Dias Magalhães & Filhos ( GIORDANO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes GIORDANO reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme GIORDANO — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Daļējs reģistrācijas atteikums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/36

         Vispārējās tiesas 2009. gada 16. decembra spriedums — Giordano Enterprises/ITSB — Dias Magalhães & Filhos (“GIORDANO”)
   (Lieta T-483/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “GIORDANO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “GIORDANO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Daļējs reģistrācijas atteikums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2010/C 37/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Giordano Enterprises Ltd, F.T. Labuan (Malaizija) (pārstāvis — M. Nentwig, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā:
      José Dias Magalhães & Filhos Lda
      , Arrifana Vfr (Portugāle) (pārstāvis — J. M. João, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 1864/2007-2 par iebildumu procesu starp José Dias Magalhães & Filhos Lda
       un Giordano Enterprises Ltd.

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               prasību noraidīt;

               2.

               Giordano Enterprises Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 19, 24.01.2009.


title: Lieta C-564/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Patentu pilnvarotie — Pienākums apdrošināt profesionālo atbildību — Pienākums iecelt personu ar dzīves vietu pakalpojumu sniegšanas dalībvalstī)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/10

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika
   (lieta C-564/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 49. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Patentu pilnvarotie - Pienākums apdrošināt profesionālo atbildību - Pienākums iecelt personu ar dzīves vietu pakalpojumu sniegšanas dalībvalstī)
   2009/C 180/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un H. Krämer)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvji — E. Riedl un G. Kunnert)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — EKL 49. panta pārkāpums — Prasības, kas valsts tiesiskajā regulējumā ir noteiktas citā dalībvalstī likumīgi reģistrētiem patentu pilnvarotajiem, lai tie varētu īslaicīgi sniegt pakalpojumus attiecīgajā dalībvalstī — Pienākums reģistrēties valsts reģistrā, šim nolūkam nokārtot profesionālās atbildības apdrošināšanu, pakļauties visiem valsts disciplinārajiem noteikumiem, kas nav saistīti ar profesionālo kvalifikāciju, un darboties kopā ar vietējo pārstāvi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nosakot par pienākumu patentu pilnvarotajiem, kas ir likumīgi reģistrēti vienā dalībvalstī un vēlas īslaicīgi sniegt pakalpojumus Austrijā, vērsties pie personas ar dzīves vietu Austrijā, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 49. pants;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-433/17: Prasība, kas celta 2017. gada 12. jūlijā – Dehousse/Eiropas Savienības Tiesa

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 12. jūlijā – Dehousse/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta T-433/17)
   (2017/C 300/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Franklin Dehousse (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – L. Levi un S. Rodrigues, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt attiecīgo prasību par pamatotu un pieņemamu;

         līdz ar to,

               —

               atcelt 2017. gada 18. maija lēmumu, ar kuru atbildētāja noraidīja prasītāja 2017. gada 12. aprīlī iesniegto atkārtoto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem, kā arī 2017. gada 22. maija lēmumu, ar kuru atbildētāja daļēji noraidīja prasītāja 2017. gada 6. marta iesniegto atkārtoto pieteikumu par piekļuvi dokumentiem;

               —

               atzīt atbildētājas atbildību LESD 340. panta izpratnē;

               —

               piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājam naudas summu par nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono novērtēts desmit tūkstoši (EUR 10 000) euro apmērā un, pakārtoti, simbolisku summu EUR 1 apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus saistībā ar savu prasījumu atcelt tiesību aktu un vienu pamatu saistībā ar savu prasījumu par atlīdzību par kaitējumu.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 11. oktobra lēmuma par sabiedrības piekļuvi Eiropas Savienības Tiesas, tai pildot administratīvas funkcijas, rīcībā esošajiem dokumentiem (2016/C 445/03), LESD 15. panta 3. punkta un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 42. panta saistībā ar sabiedrības piekļuvi iestāžu dokumentiem pārkāpums un pārskatāmības pienākuma neizpilde. Prasītājs it īpaši apgalvo, ka apstrīdētie lēmumi būtu jāatceļ, ciktāl ar tiem tiek liegta piekļuve atsevišķiem dokumentiem, piekļuve citiem – nepilnīga, vai arī piekļuve tiek nodrošināta, taču dokumentiem ir vairākas aizklātas daļas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta un Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpums, jo apstrīdētājos lēmumos nav norādīts pamatojums vai esošais pamatojums esot nepietiekams.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.

         Attiecībā uz Savienības ārpuslīgumiskās atbildības iestāšanos prasītājs apgalvo, ka atbildētājas iestādes nepienācīgā rīcība esot izraisījusi šīs atbildības iestāšanos. Šīs rīcība rezultātā prasītājam esot ticis nodarīts nopietns morālais kaitējums, kuru viņš prasa atlīdzināt.


title: Lieta T-389/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. februāra rīkojums — Earth Products /ITSB — Meynard Designs ( EARTH ) (Kopienas preču zīme — Reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/37

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. februāra rīkojums — Earth Products/ITSB — Meynard Designs (“EARTH”)
   (Lieta T-389/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2008/C 171/70)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Earth Products Inc., Carlsbad (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — M. Graf, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Meynard Designs Inc., Waltham (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — E. Cornu un E. De Gryse, avocats)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 9. augusta lēmumu (lieta R 1590/2006-2) attiecībā uz iebildumu procesu starp Meynard Designs Inc. un Earth Products Inc.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 297, 8.12.2007.


title: Lieta T-285/11: Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Gooré /Padome

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/21

         Prasība, kas celta 2011. gada 6. jūnijā — Gooré/Padome
   (Lieta T-285/11)
   2011/C 238/38
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Charles Kader Gooré (Abidžana, Kotdivuāra) (pārstāvis — F. L. Meynot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt Eiropas Savienības Padomes 2011. gada 6. aprīļa Regulu (ES) Nr. 330/2011, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 560/2005, ar ko nosaka dažus īpašus ierobežojošus pasākumus, kuri vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Kotdivuārā, attiecībā uz Charles Kader Gooré vārda iekļaušanu II pielikumā paredzētajā sarakstā (un pasludināt, ka tas viņam nav piemērojams),

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei samaksāt Charles Kader Gooré summu EUR 50 000 apmērā kā atlīdzību par nodarīto kaitējumu,

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti būtiski procedūras noteikumi. Prasītājs Eiropas Savienības Padomei pārmet to, ka, pirmkārt, neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un, otrkārt, esot pārkāpts samērīguma princips tiktāl, ciktāl ierobežojošie pasākumi pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu Eiropas Savienības Padomes izvirzītos mērķus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti Līgumi. Prasītājs Eiropas Savienības Padomei pārmet to, ka, pirmkārt, ir pārkāptas tiesības aizstāvēties tiktāl, ciktāl prasītājam vispār neesot tikuši paziņoti nekādi pasākumu pamatojošie apstākļi, un, otrkārt, ir pārkāptas īpašumtiesības.


title: Lieta C-318/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 13. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/26

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 13. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-318/06) (1)

   (2006/C 331/59)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 212, 2.9.2006.


title: lieta C-104/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 2. martā ierosināja El Corte Inglés s.a. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 13. decembra spriedumu lietā T-8/03 El Corte Inglés s.a./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/10

         Apelācija, ko 2005. gada 2. martā ierosināja El Corte Inglés s.a. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 13. decembra spriedumu lietā T-8/03 El Corte Inglés s.a./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (lieta C-104/05 P)
   (2005/C 115/20)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 2. martā izskatīšanai ir iesniegta El Corte Inglés s.a., ko pārstāv J. L. Rivas Zurdo [J. L. Rivas Zurdo], avocat, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 13. decembra spriedumu lietā T-8/03 El Corte Inglés s.a./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB).
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 13. decembra spriedumu lietā T-8/03, kas apelācijas sūdzības iesniedzējai paziņots 2004. gada 20. decembrī, ar ko noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzējas prasība un tai piespriests atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               2)

               atzīt par pamatotu un apmierināt Pirmās instances tiesā celto prasību un

                           a)

                           atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2002. gada 3. oktobra lēmumu (apvienotās lietas 700/2004-4 un 746/2000-4), ar ko daļēji apmierināta apelācijas sūdzības iesniedzējas sūdzība, bet atbildētāja prasījums noraidīts, tomēr nolemts reģistrēt Kopienas preču zīmi Nr. 203570 attiecībā uz precēm 18. un 24. klasē;

                           b)

                           noraidīt reģistrācijas pieteikumu Nr. 203570 Kopienas preču zīmei “Emilio Pucci” arī attiecībā uz precēm 18. klasē “āda un ādas imitācijas, izstrādājumi no šiem materiāliem, kas nav ietverti citās klasēs; dzīvnieku ādas; ceļasomas un čemodāni; lietussargi, saulessargi un spieķi; pātagas, zirglietas un seglinieku izstrādājumi” un 24. klasē “audumi un tekstilpreces, kas nav ietvertas citās klasēs; gultas un galda pārklāji”, kas ir vienīgās klases, kurās ITSB nolēma reģistrēt preču zīmi, un

                           c)

                           piespriest atbildētajam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan tiesvedībā Pirmās instances tiesā, gan izskatot apelācijas sūdzību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv līdzība starp precēm, kas apzīmētas ar agrākajām preču zīmēm, un precēm, kas minētas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā;
   apstrīdētais spriedums pamatojumā atsaucas uz vispārīgiem un abstraktiem kritērijiem attiecībā uz līdzību starp precēm, lai gan izskatāmā lieta ir izņēmums;
   18. un 25. klasē ietilpstošo preču savstarpējā saistība, ko apstiprinājusi persona, kas iestājusies lietā, savā prasībā, Pirmās instances tiesas spriedumā nav ņemta vērā, lai gan šī jo šī savstarpējā saistība atbilst judikatūrā nostiprinātajam kritērijam, saskaņā ar ko nomenklatūras klases ir domātas tikai administratīviem mērķiem;
   attiecīgais patērētāju loks ir elements, kas būtu jāņem vērā salīdzināšanas brīdī. Savukārt “attiecīgie faktori”, kas minēti apstrīdētajā spriedumā, kas vispārīgā veidā raksturo preču līdzību, nav nosacījumi, kas pilnīgi ņemami vērā, vērtējot divu konfliktējošo preču zīmju aizsardzības jomu;
   apstrīdētais spriedums vērtējumu balsta uz a priori, abstraktiem un “materiāla /mehāniska” rakstura kritērijiem, neņemot vērā kopsaucēju, proti, modes jēdzienu tā dažādajos aspektos;
   patērētāju sabiedrība (vidusmēra patērētājs) ir pirmais un augstākais kritērijs, kas ņemams vērā konfliktējošo preču zīmju vērtējumā, kā to nosaka Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts;
   tā kā līdzība starp apzīmējumiem un precēm rada sajaukšanas iespēju, ir jāpiemēro Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais aizliegums;
   apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie pierādījumi parāda preču zīmes “Emilio Tucci” atpazīstamību un, sekojoši, ir piemērojams 8. panta 5. punkts;
   Pirmās instances tiesas spriedumā nav pareizi novērtēta preču zīmes izmantošana sākot ar 1994. gadu, tas ir, pirms 1996. gada;
   visbeidzot, daļai “Emilio Tucci” klientu preču zīme “Emilio Pucci” liks izdarīt kļūdu, kā arī pēdējai sniegs nepamatotas priekšrocības, kas kaitēs agrākajai preču zīmei un tās ekskluzīvajai atšķirtspējai.


title: Lieta T-713/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – 9Flats /ITSB – Tibesoca  ( “9flats.com” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “9flats.com” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “50flats”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 26. februāra spriedums – 9Flats/ITSB – Tibesoca (“9flats.com”)
   (Lieta T-713/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “9flats.com” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “50flats” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 118/36)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 9Flats GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – H. Stoffregen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tibesoca, SL (Valence, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 1671/2012-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Tibesoca, SL un 9Flats GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               9Flats GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 61, 1.3.2014.


title: Lieta C-489/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Gent (Beļģija) 2009. gada 30. novembra rīkojumu — Vandoorne NV/Belgische Staat

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van beroep te Gent (Beļģija) 2009. gada 30. novembra rīkojumu — Vandoorne NV/Belgische Staat

   (Lieta C-489/09)
   2010/C 37/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Gent

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vandoorne NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Beļģijas tiesiskais regulējums, konkrētāk PVN kodeksa 58. panta 1. punkts kopsakarā ar 77. panta 1. punkta 7) apakšpunktu, atbilst Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) 27. pantam, ar ko dalībvalstīm ļauj noteikt vienkāršošanas pasākumus, un/vai šīs direktīvas 11. panta C daļas 1. punktam, ar ko piešķir tiesības atgūt PVN pilnīgas vai daļējas nemaksāšanas gadījumā, ja ar to: 1) ievieš vienkāršotu PVN iekasēšanu par tabakas izstrādājumu piegādi, nosakot vienreizēju iekasēšanu priekšnodokļa formā, un 2) nepiešķir tiesības atgūt PVN nodokļu maksātājam, kurš ir samaksājis PVN par šiem izstrādājumiem starpposmos, sakarā ar pilnīgu vai daļēju cenas nemaksāšanu?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā: Nodaļa 09, Sējums 01, 23.–62. lpp.)


title: Lieta T-188/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra rīkojums – Compagnia Trasporti Pubblici u.c./Komisija Valsts atbalsts — Uzņēmums, kas apkalpo autobusu maršrutu tīklus Kampānijas reģionā — Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ko Itālijas iestādes samaksājušas, pamatojoties uz Consiglio di Stato spriedumu — Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Prasība, ko cēluši atbalsta saņēmēja situācijai līdzīgā situācijā esoši uzņēmumi

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/39

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra rīkojums – Compagnia Trasporti Pubblici u.c./Komisija
   (Lieta T-188/15) (1)

   (Valsts atbalsts - Uzņēmums, kas apkalpo autobusu maršrutu tīklus Kampānijas reģionā - Kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ko Itālijas iestādes samaksājušas, pamatojoties uz Consiglio di Stato spriedumu - Komisijas lēmums, ar kuru pasākums atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Prasība, ko cēluši atbalsta saņēmēja situācijai līdzīgā situācijā esoši uzņēmumi)
   (2016/C 016/48)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Neapole, Itālija), Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Bjella, Itālija), Actv SpA (Venēcija, Itālija), Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Itālija), Asstra – Associazione Trasporti (Roma, Itālija) un Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Roma) (pārstāvis – M. Malena, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Armati, G. Conte un P. J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2015. gada 19. janvāra Lēmumu (ES) 2015/1075 par valsts atbalstu SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), ko īstenojusi Itālija saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu papildkompensāciju uzņēmumam Buonotourist (OV L 179, 128. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Compagnia Trasporti Pubblici SpA, Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA, Actv SpA, Ferrovie Appulo Lucane Srl, Asstra Associazione Trasporti un Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta T-97/09: Prasība, kas celta 2009. gada 4. martā — Vācija/Komisija

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 4. martā — Vācija/Komisija
   (lieta T-97/09)
   2009/C 129/26
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — M. Lumma, kam palīdz C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 19. decembra Lēmumu K(2008) 8465, galīgā redakcija, par Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) iemaksu samazinājumu operacionālajā programmā 1. mērķa reģionā Saksijas federālajā zemē Vācijas Federālajā Republikā (1994 — 1999) saskaņā ar Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumu K(94) 1939/4, Komisijas 1994. gada 22. augusta Lēmumu K(94) 2273/4 un Komisijas 1994. gada 6. septembra Lēmumu K(94) 1425;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja pārsūdz Komisijas 2008. gada 19. decembra Lēmumu K(2008) 8465, galīgā redakcija, ar kuru samazinātas Eiropas Reģionālās attīstības fonda finansiālās iemaksas, kas piešķirtas trim operacionālajām programmām 1. mērķa reģionā Saksijas federālajā zemē Vācijas Federālajā Republikā (1994 — 1999).
   Prasītāja prasību pamato šādi.
   Pirmkārt, neesot juridiska pamata finansiālo korekciju 1994. — 1999. gada subsīdiju periodam izteikšanai vienotas summas apmērā un ekstrapolācijai.
   Otrkārt, pārsūdzētais lēmums pārkāpjot Regulas (EEK) Nr. 4253/88 (1) 24. panta 2. punktu, jo neesot izpildīti nosacījumi iemaksu samazināšanai.
   Komisija it īpaši neesot pareizi novērtējusi jēdzienu “nelikumība”, kā arī nepareizi konstatējusi būtiskus faktiskos apstākļus. Pieņēmums par sistemātiskām kļūdām pārvadē un kontrolē esot pamatots ar nepareizu faktu konstatējumu.
   Pakārtoti, prasītāja apgalvo, ka Komisija nav izmantojusi savu rīcības brīvību atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 4253/88 24. panta 2. punktam. Korekcija vienotas summas apmērā esot nesamērīga, bet ekstrapolācija — veikta kļūdaini.
   Prasītāja turklāt apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums. No šī lēmuma neizrietot piemērotās vienotās summas apmēra iemesls un pamatojums.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja esot pārkāpusi partnerības principu, jo, lai gan tā administratīvā līgumā ir apstiprinājusi pārvaldes un kontroles sistēmas darbības spēju, tā apstrīdētajā lēmumā atsaucas uz sistemātiskiem pārvaldes un kontroles sistēmas trūkumiem.

      (1)  Padomes 1988. gada 19. decembra Regula (EEK) Nr. 4253/88, ar ko paredz noteikumus par to, kā īstenot Regulu (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā dažādu struktūrfondu darbības savstarpēju saskaņošanu, kā arī par to darbības saskaņošanu ar Eiropas Investīciju bankas un pārējo finanšu instrumentu darbību (OV 1988, L 374, 1. lpp.).


title: Lieta F-50/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/63

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-50/13)
   2013/C 207/112
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — B. Cambier un A. Paternostre, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu par papildu kompensācijas lūgumu, kuru prasītājs cēla pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 1. punktu, lai saņemtu pilnīgu atlīdzinājumu par materiālajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu, kurus viņš esot cietis pēc savas arodslimības un daudzajām pretlikumībām, kuras esot pieļautas, izskatot viņa lūgumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2012. gada 7. augusta lēmumu attiecībā uz papildus kompensācijas lūgumu saskaņā ar vispārējām tiesībām un atbilstošajiem Civildienesta noteikumu pantiem, kuru prasītājs iesniedza 2012. gada 18. aprīlī, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 14. februāra lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību, kura tika iesniegta 2012. gada 25. oktobrī, pamatojoties uz Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               piešķirt prasītājam summu par EUR 1 798 650 kā atlīdzinājumu par materiālajiem zaudējumiem un morālo kaitējumu, kas esot radušies arodslimības dēļ, un šie zaudējumi ir atlīdzināmi saskaņā ar vispārējo tiesību pilnīga atlīdzinājuma principu, no šīs summas atskaitot piešķirto atlīdzību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, ko Vispārējā tiesa vajadzības gadījumā var pielāgot saistībā ar lietu F-142/12, kura pašlaik tiek izskatīta;

               —

               piešķirt prasītājam summu EUR 145 850 apmērā par morālo kaitējumu, kāds izriet no pārkāpumiem, kurus Komisijas ir pieļāvusi pret prasītāju;

               —

               atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus un citus izdevumus, kā arī kavējuma procentus un visus citus procentus, kurus Tiesa uzskatīs par taisnīgiem un piemērotiem, sākot no 2004. gada decembra, proti, no datuma, no kura var aprēķināt un atlīdzināt prasītājam nodarītos zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-670/13 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. novembra spriedums – Komisija/D’Agostino Apelācija — Pretapelācija — Civildienests — Līgumdarbinieks — Lēmums nepagarināt darba līgumu — Rūpības pienākums — Civildienesta noteikumu 12.a panta 2. punkta pārkāpums — Pienākums norādīt pamatojumu — Lietas materiālu sagrozīšana

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/28

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. novembra spriedums – Komisija/D’Agostino

   (Lieta T-670/13 P) (1)

   (Apelācija - Pretapelācija - Civildienests - Līgumdarbinieks - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Rūpības pienākums - Civildienesta noteikumu 12.a panta 2. punkta pārkāpums - Pienākums norādīt pamatojumu - Lietas materiālu sagrozīšana)
   (2016/C 016/34)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, vēlāk – G. Gattinara)

      Otrs lietas dalībnieks: Luigi D’Agostino (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – M.-A. Lucas, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedumu D’Agostino/Komisija (F-93/12, Krājums-CDL, EU:F:2013:155), kurā lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedumu D’Agostino/Komisija (F-93/12), ciktāl Civildienesta tiesa ir nepareizi piemērojusi rūpības pienākumu;

               2)

               galveno apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               atcelt spriedumu D’Agostino/Komisija, ciktāl Civildienesta tiesa tajā nav spriedusi par otrā pamata pirmo daļu un to ir sagrozījusi;

               4)

               pretapelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               5)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               6)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 78, 15.3.2014.


title: Lieta T-57/16: Prasība, kas celta 2016. gada 8. februārī – Chanel/EUIPO – Li Jing Zhou un Golden Rose 999 (Ornamenta attēlojums)

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 8. februārī – Chanel/EUIPO – Li Jing Zhou un Golden Rose 999 (Ornamenta attēlojums)
   (Lieta T-57/16)
   (2016/C 118/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chanel SAS (Neuilly-sur-Seine, Francija) (pārstāve – C. Sueiras Villalobos, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Citi procesa Apelācijas padomē dalībnieki: Li Jing Zhou (Fuenlabrada, Spānija) un Golden Rose 999 Srl (Roma, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašnieks: otrs procesa Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs, ko veido ornamenta attēlojums – Kopienas dizainparaugs Nr. 1 689 027-0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2015. gada 18. novembra lēmums lietā R 2346/2014-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt apstrīdētā dizainparauga spēkā neesamību;

               —

               piespriest EUIPO un visām personām, kas varētu iestāties šajā tiesvedībā apstrīdētā lēmuma atbalstam, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 5. un 6. panta pārkāpums.


title: Lieta T-768/16: Prasība, kas celta 2016. gada 31. oktobrī – BNP Paribas/ECB

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/49

         Prasība, kas celta 2016. gada 31. oktobrī – BNP Paribas/ECB
   (Lieta T-768/16)
   (2017/C 006/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BNP Paribas (Parīze, Francija) (pārstāvji – A. Champsaur un A. Delors, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 256. un 263. pantu, atcelt Lēmumu ECB/SSM/2016 – R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136, ko Eiropas Centrālā banka ir pieņēmusi 2016. gada 24. augustā;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Centrālā banka (ECB) ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 575/2013”), normas.
               Tādējādi prasītāja konkrēti iebilst, ka ECB 2016. gada 24. augusta lēmums, ar ko ir noraidīts lūgums, kuru prasītāja ir iesniegusi, lai saņemtu atļauju no sviras rādītāja aprēķināšanas izslēgt publiskā sektora riska darījumus (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”):

                           —

                           ir pretrunā Eiropas likumdevēja nodomam un Regulā Nr. 575/2013 izvirzītajiem mērķiem;

                           —

                           atņem minētās regulas 429. panta 14. punktam jebkādu lietderīgo iedarbību;

                           —

                           ir ECB ielaušanās Eiropas likumdevēja pilnvarās.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā par prudenciālo risku, kas ir saistīts ar reglamentētajiem ietaupījumiem, jo ECB neesot ņēmusi vērā atbilstošās tiesību normas un empīriskos datus par šiem ietaupījumiem, kā arī Eiropas Banku iestādes atbilstīgos ziņojumus, un šāda kļūda vērtējumā esot pieļauta gan attiecībā uz sviras risku, gan uz pārējiem ar to saistītajiem prudenciālajiem riskiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts samērīguma princips, jo, pirmkārt, tajā esot pārkāpts vispārējais samērīguma princips, kas ir noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā, un, otrkārt, tajā neesot ievērotas konkrētās prasības, kas ir saistītas ar samērīguma principu prudenciālās uzraudzības jomā, kas nozīmē, ka prudenciālās prasības tiek pielāgotas bankas uzņēmējdarbības modelim un ar to saistītajiem riskiem finanšu nozarei un ekonomikai.


title: Lieta C-541/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 16. oktobrī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-541/13)
   2014/C 9/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Douane Advies Bureau Rietveld

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hannover

      Prejudiciālais jautājums
       (1)

   Vai KN 3822 pozīcijā vārdos “diagnostikas reaģents” un “laboratorijas reaģents” izmantotais jēdziens “reaģents” ir jāsaprot tādējādi, ka runa ir par vielu, kas kalpo tam, lai ķīmiskas reakcijas rezultātā ķīmiski pārveidotu vielu, proti, izmeklējamu vielu ar mērķi uzrādīt vielas stāvokli vai īpašības?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2012. gada 9. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 927/2012 (OV L 304, 1. lpp.)


title: Lieta F-36/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Bischoff/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Automātiska pensionēšanās — Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 23. panta 1. punkts — Pensionēšanās vecums — Atteikums pagarināt nodarbinātības laikposmu — Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa — Dienesta intereses

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/43

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Bischoff/Komisija
   (Lieta F-36/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Automātiska pensionēšanās - Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 23. panta 1. punkts - Pensionēšanās vecums - Atteikums pagarināt nodarbinātības laikposmu - Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa - Dienesta intereses)
   (2015/C 213/70)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hartwig Bischoff (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – C. Bernard-Glanz un A. Blot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumus, ar ko, pirmkārt, tiek noraidīts lūgums pagarināt prasītāja dienesta laiku un, otrkārt, tiek apstiprināta viņa automātiska pensionēšanās 2014. gada 1. jūnijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               H. Bischoff sedz visus savus, kā arī atlīdzina visus Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 292, 1.9.2014., 60. lpp.


title: lieta C-516/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 15. decembrī

text:
               5.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/17

         Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 15. decembrī
   (lieta C-516/04)
   (2005/C 31/34)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 15. decembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv C. O'Reilly un R. Troosters, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               konstatēt, ka Beļģijas Karaliste, nepieņemot direktīvas izpildei nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, un par to nepaziņojot Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 2001. gada 28. jūnija Padomes Direktīvu 2001/51/EK, ar kuru papildina 26. pantu Konvencijā, ar ko īsteno 1985. gada 14. jūnija Šengenas Līgumu (1);

               2)

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas īstenošanas termiņš bija 2003. gada 11. februāris.

      (1)  OV L 187, 10.7.2001., 45. lpp.


title: Lieta T-578/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 8. septembra spriedums – Gillet/Komisija Civildienests — Līgumdarbinieki — Bijušais saskaņā ar Beļģijas tiesībām nodarbinātais darbinieks — Kompensācijas pabalsts atbilstoši Lēmuma C(2005) 1287 6. un 7. pantam — Administrācijas pārvaldības procedūru aktualizācijas ietvaros veikts kompensācijas pabalsta pārrēķins — Nelabvēlīgs akts — Apstiprinošs akts — Pienākums norādīt pamatojumu — Nepamatotu maksājumu atgūšana

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/11

         Vispārējās tiesas 2017. gada 8. septembra spriedums – Gillet/Komisija
   (Lieta T-578/16) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Bijušais saskaņā ar Beļģijas tiesībām nodarbinātais darbinieks - Kompensācijas pabalsts atbilstoši Lēmuma C(2005) 1287 6. un 7. pantam - Administrācijas pārvaldības procedūru aktualizācijas ietvaros veikts kompensācijas pabalsta pārrēķins - Nelabvēlīgs akts - Apstiprinošs akts - Pienākums norādīt pamatojumu - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
   (2017/C 357/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evelyne Gillet (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu, kuras mērķis ir atcelt Komisijas 2014. gada 12. decembra un 2015. gada 9. aprīļa lēmumus, kā arī tiem sekojošās algas lapas, kuros ir samazināts prasītājai, kas nodarbināta atbilstoši Beļģijas tiesībām pamatojoties uz darba līgumu uz nenoteiktu laiku, izmaksājamā kompensācijas pabalsta apmērs, un noteikta pārmaksāto summu atgūšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 9. aprīļa lēmumu, ciktāl tajā paredzēts atgūt starpību EUR 3 959,38 apmērā pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 85. pantu un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 116. pantu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Evelyne Gillet sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016. (lieta, kas sākotnēji tika reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-7/16, bet 2016. gada 1. septembrī tika nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai).