title: Lieta T-621/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Tractel Greifzug/EUIPO – Shenxi Machinery (Motorizētas tītavas forma) Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme — Motorizētas tītavas forma — Absolūts atteikuma pamats — Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. aprīļa spriedums – Tractel Greifzug/EUIPO – Shenxi Machinery (Motorizētas tītavas forma)
   (Lieta T-621/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme - Motorizētas tītavas forma - Absolūts atteikuma pamats - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts)
   (2017/C 161/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tractel Greifzug GmbH (Bergisch Gladbach, Vācija) (pārstāvji – U. Lüken un C. Maierhöfer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Shenxi Machinery Co. Ltd (Wuxi, Ķīna) (pārstāvis – C. Vossius, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 3. septembra lēmumu lietā R 1658/2014-1 saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Shenxi Machinery un Tractel Greifzug

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tractel Greifzug GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Shenxi Machinery Co. Ltd sedz savus tiesāšanas izdevumus pati.

      (1)  OV C 16, 18.1.2016.


title: Lieta C-27/07: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel / Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Sabiedrību ienākuma nodoklis — Direktīva 90/435/EEK — Mātes sabiedrības ienākumi, kuriem ir uzliekams nodoklis — Neiespējamība atskaitīt izmaksas un izdevumus, kas attiecas uz dalību meitas sabiedrībā — Minēto izdevumu summas vienota noteikšana — Limits 5 % apmērā no meitas sabiedrības sadalītās peļņas — Nodokļa atlaides iekļaušana)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/13

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 3. aprīlī (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Banque Fédérative du Crédit Mutuel/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-27/07) (1)

   (Sabiedrību ienākuma nodoklis - Direktīva 90/435/EEK - Mātes sabiedrības ienākumi, kuriem ir uzliekams nodoklis - Neiespējamība atskaitīt izmaksas un izdevumus, kas attiecas uz dalību meitas sabiedrībā - Minēto izdevumu summas vienota noteikšana - Limits 5 % apmērā no meitas sabiedrības sadalītās peļņas - Nodokļa atlaides iekļaušana)
   (2008/C 128/20)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Conseil d'État
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Banque Fédérative du Crédit Mutuel

      Atbildētāja: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.), 4., 5. un 7. panta interpretācija — Izmaksu un izdevumu daļas, kas ir vienotā veidā noteikta 5 % apmērā no peļņas no dalības meitas sabiedrībā, ieskaitot nodokļa atlaidi, iekļaušana mātes sabiedrības apliekamajā ienākumā — Šīs iekļaušanas atbilstība direktīvas 4. pantā paredzētajai robežai — Nepieciešamība pilnībā atskaitīt nodokļa atlaidi no mātes sabiedrības maksājamā nodokļa
   Rezolutīvā daļa:
   jēdziens “meitas sabiedrības sadalītā peļņa” Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātes uzņēmumiem un meitas uzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs, 4. panta 2. punkta pēdējā teikuma izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas minētajā peļņā iekļauj nodokļa atlaides, kas ir piešķirtas, lai kompensētu nodokļa ieturējumu ienākumu gūšanas vietā, kas mātes sabiedrībai ir uzlikti meitas sabiedrības dalībvalstī.

      (1)  OV C 82, 14.4.2007.


title: Lieta T-467/10: Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Murphy /Komisija

text:
               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 27. septembrī — Murphy/Komisija
   (Lieta T-467/10)
   ()
   2010/C 328/76
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Larry Murphy (Castletownbere, Īrija) (pārstāvji — A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, un D. Barry, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas lēmumu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4753, noraidīt drošības spējas pieteikumu attiecībā uz jaunu pelaģisko traleri, aizstājot “MFV Menhaden”, un aizstāt lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-373/06 P, C-379/06 P un C-382/06 P Flaherty un citi/Komisija (Krājums, I-2649. lpp.); un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājs atbilstoši LESD 263. pantam lūdz atcelt Komisijas lēmumu, kurš Īrijai ir paziņots vēstules formā kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4753, noraidīt drošības spējas pieteikumu attiecībā uz piedāvāto jauno pelaģisko traleri, lai aizstātu “MFV Menhaden”, un aizstāt lēmumu par minēto pieteikumu, kas ietverts Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Lēmumā 2003/245/EK par Komisijas saņemtajiem pieteikumiem palielināt MAGP IV mērķus, lai ņemtu vērā uzlabojumus attiecībā uz drošību, kuģošanu jūrā, higiēnu, produktu kvalitāti un darba apstākļiem uz kuģiem, kuru kopējais garums ir lielāks par 12 metriem (OV L 90, 48. lpp.), kurš tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, ir atcelts ar Tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C-373/06 P, C-379/06 P un C-382/06 P Flaherty un citi/Komisija (Krājums, I-2649. lpp.).
   Šīs prasības pamatojumam prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka atbildētāja esot rīkojusies bez tiesiska pamata. Padomes 1997. gada 26. jūnija Lēmuma 97/413/EK par mērķiem un sīki izstrādātiem noteikumiem Kopienas zivsaimniecības sektora pārstrukturēšanai laika posmā no 1997. gada 1. janvāra līdz 2001. gada 31. decembrim nolūkā sasniegt ilgtspējīgu līdzsvaru starp resursiem un to izmantošanu (OV L 175, 27. lpp.) 4. panta 2. punkts turpinot būt par atbilstošu tiesisko pamatu apstrīdētajam lēmumam un tādējādi Komisijai neesot bijis tiesiska pamata pieņemt lēmumu kā ad hoc lēmumu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi būtisku procesuālu prasību. Prasītājs apgalvo, ka saskaņā ar Padomes Lēmumu 97/413/EK apstrīdētais lēmums esot bijis jāpieņem atbilstoši administratīvās komitejas procedūrai un ka, izvēloties pieņemt lēmumu uz ad hoc pamata, Komisija esot rīkojusies, pārkāpjot būtiskas procesuālas prasības.
   Treškārt, prasītājs apgalvo, ka, nepareizi interpretējot Padomes Lēmuma 97/413/EK 4. panta 2. punktu, Komisija esot pārsniegusi savas pilnvaras, it īpaši, atsaucoties uz neatbilstošu kritēriju un ignorējot “zvejas piepūles” definīciju, kas noteikta Padomes Lēmumā 97/413/EK un Kopienas zvejniecības tiesiskajā regulējumā, kurš bija piemērojams laikā, kad prasītājs iesniedza pieteikumu par drošības tonnāžu — 2001. gada decembrī.
   Turklāt tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā esot acīmredzamas kļūdas prasītāja pieteikuma par drošības tonnāžu vērtējumā. It īpaši prasītājs norāda, ka Komisijas lēmums noraidīt prasītāja pieteikumu, jo piedāvātajam jaunajam kuģim salīdzinājumā ar “Menhaden” zem galvenā klāja ir lielāks tilpums, esot acīmredzami kļūdains tāpat kā tās pieņēmums, ka piedāvātā jaunā kuģa “zvejas piepūle” ir lielāka nekā “Menhaden”“zvejas piepūle”.
   Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi. Tiek apgalvots, ka tas, ka Komisija noraidīja pieteikumu tādēļ, ka piedāvātajam jaunajam kuģim zem galvenā klāja ir lielāks tilpums, ir atzīstams par būtiski atšķirīgu attieksmi, kas radot nepieļaujamu diskrimināciju pret viņu salīdzinājumā ar pilnīgi atšķirīgu pieeju, kas īstenota, izskatot dažus pieteikumus par papildu drošības tonnāžu, kuri apmierināti Komisijas Lēmumā 2003/245, kā arī vienu no pieteikumiem, kas šajā lēmumā sākotnēji tika noraidīts, bet pēc tam apmierināts Komisijas lēmumā, kurš paziņots kā 2010. gada 13. jūlija dokuments C(2010) 4765.


title: Lieta C-539/07: Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/22/EK — 26. panta 3. punkts — Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs — Informācija par zvanītāja atrašanās vietu — Nodošana iestādēm, kas iesaistās neatliekamas palīdzības gadījumā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/4

         Tiesas (septītā palāta) 2009. gada 15. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-539/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/22/EK - 26. panta 3. punkts - Vienotais Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numurs - Informācija par zvanītāja atrašanās vietu - Nodošana iestādēm, kas iesaistās neatliekamas palīdzības gadījumā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2009/C 55/06)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un A. Nijenhuis)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. M. Braguglia, pārstāvis, un S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (OV L 108, 51. lpp.) 26. panta 3. punktu, nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               attiecībā uz visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112” nenododot iestādēm, kas iesaistās neatliekamas palīdzības gadījumā, informāciju par zvanītāja atrašanās vietu, tiktāl, ciktāl tas bija tehniski iespējams, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) 26. panta 3. punktu;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 9.2.2008.


title: Lieta C-437/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā ( Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG / Finanzamt Göttingen (Sestā PVN direktīva — Nodokļu maksātājs, kas vienlaikus veic saimniecisku darbību, kura ir apliekama ar nodokli vai atbrīvojama no tā, un darbību, kam nav saimnieciska rakstura — Tiesības uz iepriekš samaksāta PVN atskaitīšanu — Izdevumi, kas saistīti ar akciju un netipisko kapitāla daļu emisiju — Iepriekš samaksāta PVN sadalījums atbilstoši darbības ekonomiskajam raksturam — Atskaitāmās daļas aprēķināšana)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/7

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 13. martā (Niedersächsisches Finanzgericht (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG/Finanzamt Göttingen

   (Lieta C-437/06) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Nodokļu maksātājs, kas vienlaikus veic saimniecisku darbību, kura ir apliekama ar nodokli vai atbrīvojama no tā, un darbību, kam nav saimnieciska rakstura - Tiesības uz iepriekš samaksāta PVN atskaitīšanu - Izdevumi, kas saistīti ar akciju un netipisko kapitāla daļu emisiju - Iepriekš samaksāta PVN sadalījums atbilstoši darbības ekonomiskajam raksturam - Atskaitāmās daļas aprēķināšana)
   (2008/C 116/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Niedersächsisches Finanzgericht
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Securenta Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG

      Atbildētāja: Finanzamt Göttingen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Niedersächsisches Finanzgericht — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 2. panta 1. punkta un 17. panta 5. punkta interpretācija — Akciju un pasīvu kapitāla daļu emisija, ko veic akciju sabiedrība, palielinot kapitālu — Pakalpojums, kas sniegts par atlīdzību direktīvas 2. panta 1. punkta nozīmē — Iespēja atskaitīt PVN, kas ir atkarīga no tiešas un tūlītējas saiknes ar nodokļu maksātāja saimniecisko darbību — Iespēja atskaitīt daļu no nodokļa direktīvas 17. panta 5. punkta nozīmē
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               ja nodokļu maksātājs vienlaikus veic ar nodokli apliekamu vai no tā atbrīvotu saimniecisko darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura un kas neietilpst Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, piemērošanas jomā, pievienotās vērtības nodokli, kas ir samaksāts attiecībā uz izdevumiem, kuri saistīti ar akciju un netipisku pasīvo kapitāla daļu emisiju, var atskaitīt tikai tad, ja šie izdevumi ir saistīti ar nodokļu maksātāja saimniecisko darbību šīs direktīvas 2. panta 1. punkta nozīmē;

               2)

               metožu un kritēriju noteikšana iepriekš samaksāta pievienotās vērtības nodokļa summu sadalei starp saimniecisku darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura, Sestās direktīvas 77/388 nozīmē ietilpst dalībvalstu diskrecionārajā varā, kam, īstenojot šo varu, ir jāņem vērā šīs direktīvas mērķis un struktūra un šajā sakarā jāparedz aprēķināšanas veids, kas objektīvi atspoguļo to, kāda daļa no ieguldījumos iztērētajiem līdzekļiem faktiski ir izmantota katrai no šīm abām darbībām.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-498/07 P: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūnija spriedums — Krcova /Kopienu Tiesa (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Pārbaudes laiks — Pārbaudes laika pagarināšana — Ziņojums pārbaudes laika beigās — Atlaišana pēc pārbaudes laika — Civildienesta noteikumu 34. pants — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/14

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūnija spriedums — Krcova/Kopienu Tiesa
   (Lieta T-498/07 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Pārbaudes laiks - Pārbaudes laika pagarināšana - Ziņojums pārbaudes laika beigās - Atlaišana pēc pārbaudes laika - Civildienesta noteikumu 34. pants - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu)
   2009/C 233/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Erika Krcova, Trnava (Slovākija) (pārstāvis — J. Rooy, avocat)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Tiesa (pārstāvji — sākotnēji M. Schauss, pēc tam A. V. Placco)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 18. oktobra spriedumu lietā F-112/06 Krcova/Kopienu Tiesa (Krājumā vēl nav publicēts), kurā tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Erika Krcova sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Kopienu Tiesas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta C-57/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. janvārī iesniedza Raad van State (Beļģija) — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 28. janvārī iesniedza Raad van State (Beļģija) — Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW/Belgische Staat

   (Lieta C-57/10)
   2010/C 100/38
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vlaamse Dierenartsenvereniging VZW

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulas (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK (1), 3. panta b) apakšpunktam, 4. panta otrajai daļai, 5. pantam un 17. panta otrajai daļai, kā arī Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmuma 2003/803/EK par pases parauga noteikšanu suņu, kaķu un balto sesku pārvadāšanai starp dalībvalstīm (2) pantiem un pielikumiem valsts nedrīkst pieņemt tiesību normu, kurā attiecībā uz kaķu un balto sesku pasēm ir norādīts ne tikai uz paraugu un minētajā Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmumā ietvertajām papildu prasībām, bet arī noteikts, ka katrā pasē ir jābūt norādītam 13 ciparu numuram, kas ir veidots no koda “BE”, kas ir Beļģijas ISO kods, kā arī divu ciparu izgatavotāja numura un deviņu ciparu sekojoša numura?

               2)

               Vai valsts tiesību norma, kurā attiecībā uz kaķu un balto sesku pasēm ir norādīts ne tikai uz paraugu un minētajā Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmumā ietvertajām papildu prasībām, bet arī noteikts, ka katrā pasē ir jābūt norādītam 13 ciparu numuram, kas ir veidots no koda “BE”, kas ir Beļģijas ISO kods, kā arī divu ciparu izgatavotāja numura un deviņu ciparu sekojoša numura, ir tehnisks noteikums Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (3), 1. panta izpratnē, par kuru pirms tā pieņemšanas saskaņā ar šīs direktīvas 8. pantu ir jāziņo Komisijai?

      (1)  OV L 146, 1. lpp.

      (2)  OV L 312, 1. lpp.

      (3)  OV L 204, 37. lpp.


title: Lieta F-66/06: Prasība, kas celta  2006. gada 16. jūnijā , —  Kyriazi  pret Komisiju

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/43

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā, — Kyriazi pret Komisiju
   (Lieta F-66/06)
   (2006/C 178/80)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2005. gada 12. septembra lēmumu iecelt prasītāju pārbaudāmā statusā ar klasifikāciju C*1 pakāpē, 2. līmenī un visus turpmāk pieņemtos un/vai saistītos aktus, kas attiecas uz lēmumu pārtraukt viņas sekretariāta atlīdzību un to neatjaunot pēc viņas iecelšanas;

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 6. marta lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība, kurā lūgts atcelt iepriekš minēto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, iekšējā konkursa par pāreju uz kategoriju COM/PC/04 uzvarētāja, bija Komisijas C*2 pakāpes (agrāk — C5 pakāpe) pagaidu darbiniece brīdī, kad viņa tika ietverta minētā konkursa uzvarētāju sarakstā, līdz 2004. gada 31. jūlijam. Pēc tam viņa strādāja šajā pašā iestādē kā uz laiku pieņemts darba ņēmējs — līdz 2004. gada 1. novembrim, datumam, kad viņa tika no jauna pieņemta darbā kā pagaidu darbiniece un klasificēta C*1 pakāpē, nesaņemot sekretariāta atlīdzību, kas tai pienācās atbilstoši iepriekšējam līgumam. 2005. gada 16. aprīlī viņa tika iecelta ierēdņa statusā ar tādu pat klasifikāciju.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas uz to, ka administrācija esot pārkāpusi Civildienesta noteikumu 31. panta 1. punktu un 25. punkta 2. daļu, kā arī Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. un 18. pantu. Tā atsaucas arī uz būtisku procesuālu noteikumu un paziņojuma par konkursu noteikumu pārkāpumu, kā arī uz vairāku vispārīgo tiesību principu, tostarp tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, labas pārvaldības un vienlīdzīgas attieksmes principa neievērošanu.
   Prasītāja turklāt uzskata, ka Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), nav likumīga daļā, ar ko ievieš Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 4. punktu, ciktāl Iecēlējinstitūcija šo tiesību normu interpretē kā tādu, kas ļauj klasificēt prasītāju C*1 pakāpes 2. līmenī, pārkāpjot Civildienesta noteikumu 31. pantā paredzēto un vairākus tiesību principus.

      (1)  ES OV L 124, 27.04.2004., 1. lpp.


title: Lieta T-488/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. decembrī — Cabell Hall Citrus /ITSB — Casur ( EGLÉFRUIT )

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/44

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. decembrī — Cabell Hall Citrus/ITSB — Casur (“EGLÉFRUIT”)
   (Lieta T-488/07)
   (2008/C 64/73)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cabell Hall Citrus Ltd, Grand Cayman (Kaimanu salas) (pārstāvis — C. Rogers, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Casur S. Coop. Andaluza, Viator (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 19. septembra lēmumu lietā R 293/2007-1;

               —

               uzdot ITSB Anulēšanas nodaļai atzīt par spēkā neesošu Kopienas preču zīmes reģistrāciju Nr. 3 517 431 EGLÉFRUIT

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “EGLÉFRUIT” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 29., 30. un 31. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 3 517 431

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Casur S. Coop. Andaluza

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: Kopienas un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “UGLI” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29., 31. un 32. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par atzīšanu par spēkā nesošu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome nepareizi piemērojusi konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas kritērijus.


title: Lieta T-828/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī  – Antrax It /ITSB – Vasco Group  (Apkures radiatori)

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/47

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. decembrī – Antrax It/ITSB – Vasco Group (Apkures radiatori)
   (Lieta T-828/14)
   (2015/C 065/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antrax It Srl (Resana, Itālija) (pārstāvis – L. Gazzola, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Vasco Group BVBA (Dilsen, Beļģija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs attiecībā uz precēm “apkures radiatori” – Kopienas dizainparaugs Nr. 593959–0001

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju trešās padomes 2014. gada 10. oktobra lēmums lietā R 1272/2013–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               nolemt apvienot šo prasību šajā lietā ar šīs pašas prasītājas prasību lietā par ITSB lēmumu R 1273/2013–3, ciktāl tas ir identisks šajā lietā apstrīdētajam;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā ir atzīts par spēkā neesošu Kopienas dizainparaugs Nr. 593959–0001, jo tam neesot individuāls raksturs, un tā rezultātā atzīt šo dizainparaugu par spēkā esošu, nenododot trešo reizi šī jautājuma izskatīšanu Birojam;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā Antrax IT s.r.l. ir piespriests atlīdzināt izdevumus;

               —

               piespriest ITSB un Vasco Group BVBA solidāri atlīdzināt Antrax IT s.r.l tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               piespriest Vasco Group BVBA atlīdzināt Antrax IT s.r.l. arī tehniskos izdevumus, kas pēdējai minētajai radušies procesā ITSB;

               —

               atzīt atšķirību starp Regulas Nr. 216/96 1.d pantu un Nicas Nolīguma 41. pantu.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Nicas Nolīguma 41. panta pirmās daļas pārkāpums;

               —

               RKD (Regulas par Kopienas dizainparaugiem) 6., 61., 62. un 63. panta pārkāpums.


title: Lieta T-702/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. septembrī – Hamas/Padome

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/61

      Prasība, kas celta 2014. gada 21. septembrī – Hamas/Padome
      (Lieta T-702/14)
      (2014/C 395/74)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hamas (Damaska, Sīrija) (pārstāve – L. Glock, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Padomes 2014. gada 22. jūlija Lēmumu 2014/483/KĀDP, ar ko atjaunina un groza to personu, grupu un vienību sarakstu, kurām piemēro 2., 3. un 4. pantu Kopējā nostājā 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu, un ar ko atceļ Lēmumu 2014/72/KĀDP, ciktāl tas attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

                  —

                  atcelt Padomes 2014. gada 22. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 790/2014, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 125/2014, ciktāl tā attiecas uz Hamas (tostarp Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

                  —

                  piespriest Padomei atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus, kas ir būtībā identiski vai līdzīgi lietā T–531/11 Hamas/Padome (1) izvirzītajiem.

         (1)  OV 2012, C 126, 18. lpp.


title: Lieta C-391/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 17. maija spriedumu lietā T-294/11 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija 2013. gada 8. jūlijā iesniedza Grieķijas Republika

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/35

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 17. maija spriedumu lietā T-294/11 Grieķijas Republika/Eiropas Komisija 2013. gada 8. jūlijā iesniedza Grieķijas Republika
   (Lieta C-391/13 P)
   2013/C 260/64
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Grieķijas Republika (pārstāvis — I. Khalkias)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               apmierināt apelācijas sūdzību;

               —

               atcelt Vispārējās tiesas pārsūdzēto spriedumu to pamatu dēļ, kas tālāk ir izklāstīti detalizētā veidā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu attiecībā uz olīveļļas ražošanas nozari Grieķijas Republika norāda, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo ir nepareizi interpretētas un piemērotas attiecīgi dokumentos AGRI/VI/5330/1997, AGRI/17933/2000 un AGRI/61495/2002 ietvertās vadlīnijas, ciktāl spriedumā bija atzīts, ka kontroles sistēmas acīmredzamie uzlabojumi olīveļļas ražošanas nozarē 2004.–2005. gada laikā, salīdzinājumā ar 2003.–2004. gadu, ir uzskatāmi par atkārtotu pārkāpumu, pienākumu neizpildes turpināšanos un ievērojamu pasliktināšanos, kas pamato korekcijas palielināšanu 2004./2005. gadā, lai gan acīmredzami nebija atbilstoši palielināt korekciju no 10 %, kas bija piemērota 2003./2004. gadam, līdz 15 % par 2004./2005. gadu, pamatojoties uz atkārtotu pārkāpumu, ņemot vērā, ka tai laikā bija novērojami vairāki uzlabojumi (turpmāka olīveļļas ražošanas ĢIS uzlabošanās, uzlabotas pārbaudes uz vietas un savstarpējās pārbaudēs, kurās tiek konstatēti pārkāpumi un uzlikti sodi), kā rezultātā tika pastiprināta kontroles sistēma.

               —

               Ar otro apelācijas sūdzības pamatu attiecībā uz laukaugu nozari tiek apgalvots, ka:

                           1)

                           ir pārkāptas Eiropas Savienības tiesības un samērīguma princips, jo ir nepareizi interpretētas un jaunajai KLP piemērotas neatjaunotās vadlīnijas attiecībā uz vienotām agrākām KLP korekcijām, tā kā vienoto korekciju summas bija saistītas ar atšķirīgām kontroles normām, un

                           2)

                           Vispārējās tiesas sniegtais sprieduma pamatojums nav pietiekams, jo salīdzinājumā ar ZGIS-ĢIS informāciju, kura tika ņemta vērā 2007. ziņojuma iesniegšanas gadā, no 2009. gada jaunā un atjaunotā ZGIS-ĢIS ietvertās informācijas bija skaidrs, ka atšķirības un atkāpes ir minimālas un nepārsniedz 2,4 %, un līdz ar to nav sniegts pamatojums, kas attaisnotu korekciju 5 % apmērā, un turklāt esot ignorēti arī Grieķijas Republikas argumenti par savstarpējās administratīvās pārbaudes kvalitāti.


title: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja rīkojums 2004. gada 2. jūlija lietā T-422/03 R II, Enviro Tech Europe Ltd and Enviro Tech International Inc./Eiropas Kopienu Komisija (“Pagaidu noregulējums — Direktīvas 67/548/EEK un 2004/73/EK — Pieņemamības nosacījumi”)

text:
               9.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/17

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS PRIEKŠSĒDĒTĀJA RĪKOJUMS

   2004. gada 2. jūlija
   lietā T-422/03 R II, Enviro Tech Europe Ltd and Enviro Tech International Inc./Eiropas Kopienu Komisija
   (“Pagaidu noregulējums - Direktīvas 67/548/EEK un 2004/73/EK - Pieņemamības nosacījumi”)
   (2004/C 251/31)
   Tiesvedības valoda: angļu
   Lietā T-422/03 R II, Enviro Tech Europe Ltd, kas nodibināts Surrey (Apvienotā Karaliste), Enviro Tech International Inc., kas nodibināts Čikāgā (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv C. Mereu un K. Van Maldegem, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji: X. Lewis un F. Simonetti, kas norādīja adresi Luksemburgā), prasībā par, pirmkārt, “nPB iekļaušanas apturēšanu” divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgotajā Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvā 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV 196, 1967., 1. lpp.); otrkārt, nPB iekļaušanas apturēšanu Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Direktīvā 2004/73/EK, ar ko divdesmit devīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Direktīvu 67/548 (OV L 252, 1. lpp.); un, treškārt, par citu pagaidu noregulējuma pasākumu piemērošanu, Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs 2004. gada 2. jūlijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasība par pagaidu noregulējumu tiek noraidīta.

               2)

               Lēmums par izdevumiem tiek atlikts.


title: Lieta T-363/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Harper Hygienics/ITSB Clinique Laboratories (“CLEANIC natural beauty”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “CLEANIC natural beauty” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLINIQUE” — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 13. maija spriedums – Harper Hygienics/ITSB Clinique Laboratories (“CLEANIC natural beauty”)
   (Lieta T-363/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “CLEANIC natural beauty” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “CLINIQUE” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespēja - Preču un pakalpojumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Netaisnīgi gūts labums no agrāku preču zīmju atšķirtspējas vai reputācijas - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2015/C 213/47)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvji – sākotnēji R. Rumpel, vēlāk D. Rzążewska un G. Pietras, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – sākotnēji V. von Bomhard, A. Renck, advokāti, un K. Hughes, solicitor, vēlāk K. Hugues)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2012. gada 25. maija lēmumu lietā R 1134/2011–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Clinique Laboratories, LLC un Harper Hygienics S.A.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Harper Hygienics S. A. sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Clinique Laboratories, LLC tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta T-360/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – Dimos Athinaion/Komisija

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/9

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. jūnijā – Dimos Athinaion/Komisija
   (Lieta T-360/16)
   (2016/C 371/10)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimos Athinaion (Atēnu pašvaldība) (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – G. Georgakarakos, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 20. aprīļa Regulu (ES) 2016/646, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 692/2008 attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 6”) (1), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 191. pants, kurā ir noteikti Savienības vides politikas mērķi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pants, kurā ir garantētas tiesības uz augstu vides aizsardzības līmeni.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 20. jūnija Regulas (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (2), 15. pants.

      (1)  OV 2016, L 109, 1. lpp.

      (2)  OV 2007, L 171, 1. lpp.


title: Lieta T-641/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Malle/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Malle/Parlaments
   (Lieta T-641/15)
   (2016/C 048/63)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tanja Malle (Vīne, Austrija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 14. septembra Lēmumu A(2015)8324 C, ar ko tika noraidīts prasītājas atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītājas argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/9

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 3. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-14/13)
   2013/C 294/09
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Xavier Lewis, Gjermund Mathisen un Auður Ýr Steinarsdóttir, 35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 3. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka

               1)

               Islande, Likuma Nr. 90/2003 par ienākuma nodokli (lög nr. 90/2003 um tekjuskatt) 51. panta 1. punkta piemērošanas rezultātā, paturot spēkā atšķirīgu attieksmi pret iekšzemes apvienošanos un pārrobežu apvienošanos, nav izpildījusi saistības saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 31. un 40. pantu.;

               2)

               Islande sedz tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande nav izpildījusi saistības attiecībā uz brīvību veikt uzņēmējdarbību un kapitāla brīvu apriti saskaņā ar Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ līguma) 31. un 40. pantu, nosakot, ka ar tūlītēju nodokli ir apliekami to uzņēmumu aktīvi un akcijas, kas pārrobežu līmenī apvienojas ar uzņēmumiem, kuri dibināti citās EEZ valstīs, kā arī šādu uzņēmumu kapitāla daļu īpašnieki, turpretī uz līdzīgiem darījumiem Islandes teritorijā neattiecas tūlītējas fiskālas sekas.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka šāda atšķirīga attieksme pret iekšzemes apvienošanos un pārrobežu apvienošanos nav pamatota un tādēļ nav saderīga ar EEZ līguma 31. un 40. pantu.


title: Lieta T-163/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Cofra /ITSB — O2 ( “can do” )

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. martā — Cofra/ITSB — O2 (“can do”)
   (Lieta T-163/11)
   2011/C 139/52
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cofra Holding AG (Zug, Šveice) (pārstāvji — K.-U. Jonas un J. Bogatz, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: O2 Holdings Ltd (Slough, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 10. janvāra lēmumu lietā R 246/2009-4;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā otrajai lietas dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: O2 Holdings Ltd

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “can do” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 25., 35., 36., 38. un 43. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “CANDA”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 15. panta un 42. panta 2. punkta, kā arī Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2) 22. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome pierādījumu par tiesību saglabājošu izmantošanu izvērtēšanā esot izmantojusi pārāk šaurus kritērijus un neesot pietiekami ņēmusi vērā īpašo tirdzniecības situāciju prasītājas uzņēmumā. Turklāt Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome kļūdaini neesot ņēmusi vērā dažādus dokumentus, kas tika iesniegti, lai pierādītu pretstatītās preču zīmes tiesību saglabājošo izmantošanu. Visbeidzot, Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. panta otrā teikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot informējusi prasītāju par to, ka iesniegtos izmantošanas pierādījumus uzskata par nepietiekamiem, un neesot prasītājai devusi iespēju mutvārdu procesā iesniegt citus pierādījumus.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta T-27/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband /Eiropas Komisija

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/29

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. janvārī — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband/Eiropas Komisija
   (Lieta T-27/11)
   2011/C 72/47
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un I. Liebach, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

   Prasītāja lūdz

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 21. decembra Lēmumu C(2010) 9525 galīgā redakcija, Valsts atbalsts, MC 8/2009 un C-43/2009 — Vācija — WestLB, ciktāl ar šo lēmumu ir noraidīts Vācijas 2010. gada 28. oktobrī lūgtais termiņa pagarinājums Westdeutsche Immobilienbank AG pārdošanai un jauno darījumu pabeigšanai līdz 2011. gada 15. februārim;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 21. decembra Lēmumu C(2010) 9525 galīgā red., Valsts atbalsts, MC 8/2009 un C-43/2009 — Vācija — WestLB, ciktāl ar to Komisija konkludenti ir nolēmusi, ka Vācija ir iesniegusi tikai vienotu lūgumu termiņa pagarinājumam Westdeutsche Immobilienbank AG pārdošanai un jauno darījumu pabeigšanai līdz 2011. gada 15. februārim un tādējādi nav jālemj par termiņa pagarinājumu, kas pārsniegtu minēto datumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatojumam prasītāja izvirza piecus prasības pamatus.
   1)   Pirmais prasības pamats: LESD 296. panta 2. punktā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde
   šajā sakarā prasītāja norāda, ka Komisija neesot izklāstījusi, kādēļ tā divus Vācijas iesniegtos termiņa pagarinājuma lūgumus ir apvienojusi vienā,
   turklāt Komisija neesot paskaidrojusi, kādēļ nav izpildīti termiņa pagarināšanas nosacījumi, kas paredzēti Komisijas 2009. gada 12. maija Lēmumā C(2009) 3900, labota galīgā redakcija, par valsts atbalstu C-43/08 (ex N 390/08), ko Vācija vēlas sniegt WestLB AG pārstrukturēšanai, (turpmāk tekstā — 2009. gada 12. maija lēmums), 2. panta 2. punktā.
   2)   Otrais prasības pamats: Pilnvaru nepareiza izmantošana un kļūda vērtējumā
   prasītāja šajā sakarā norāda, ka Komisijas diskrecionārā lēmuma par termiņa pagarinājumu pamatā esot nepareiza faktu konstatācija. Prasītāja uzskata, ka apstrīdētā lēmuma pamatā esot tikai viens lūgums pagarināt termiņu līdz 2011. gada 15. februārim, jeb esot ticis konkludenti atzīts, ka par minēto datumu pārsniedzošu termiņu lemt nav vajadzības,
   turpinot prasītāja norāda, ka Komisija neesot piemērojusi 2009. gada 12. maija lēmuma 2. panta 2. punktā skaidri paredzēto iespēju termiņu pagarināt, kaut arī esot izpildīti nosacījumi tās izmantošanai. Tā vietā Komisija esot atsaukusies uz nerakstītām sui generis pagarināšanas tiesībām, kurām neesot nekāda tiesiska pamata un kuru nosacījumi esot absolūti neskaidri.
   3)   Trešais prasības pamats: Samērīguma principa pārkāpums
   attiecībā uz šo prasītāja cita starpā norāda, ka Komisijas lēmums par Westdeutsche Immobilienbank AG jauno darījumu apturēšanu pēc 2011. gada 15. februāra neesot samērīgs ar neērtībām, kas šādi tiks radītas.
   4)   Ceturtais prasības pamats: Vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums
   šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija citos ar finanšu krīzi saistītos gadījumos, kad finanšu iestādēm ir tikuši piešķirti atbalsti ievērojami lielākos apmēros, esot piešķīrusi būtiski ilgākus termiņus kapitāldaļu un arī nekustamo īpašumu finansēšanas sabiedrību pārdošanai.
   5)   Piektais prasības pamats: Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta un labas pārvaldības principa pārkāpums
   piektā prasības pamata ietvaros prasītāja norāda, ka Komisija neesot tiesīga dalībvalsts izteiktus lūgumus interpretēt pretēji to tekstam, jēgai un mērķim, kā arī šādi par tiem lemt.


title: Lieta C-380/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 21. augusta rīkojumu — ENI SpA / Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare un citi

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 21. augusta rīkojumu — ENI SpA/Ministero Ambiente e tutela del territorio e del mare un citi
   (Lieta C-380/08)
   (2008/C 301/28)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ENI SpA

      Atbildētāji: Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare un citi
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienu 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK (1) par videi nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu, it īpaši tās 7. pants un II pielikums nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var pieprasīt veikt tādu “saprātīgu videi nodarītā kaitējuma atlīdzināšanas pasākumu”, kā veikt darbības, kuras attiecas uz vides matricām (šajā gadījumā izveidot “fizisku norobežojumu” gruntsūdeņiem visas jūras krasta garumā), kuras atšķiras no un kuras turklāt ir paredzētas papildus tām darbībām, par kurām jau iepriekšēji vienojās īpašās sākotnējās ieinteresēto dalībnieku apspriešanās sanāksmēs un kuras jau ir apstiprinātas, pabeigtas vai pašlaik tiek veiktas?

               2)

               Vai šī pati direktīva nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde pati var paredzēt šādas prasības, neizvērtējot īpašos apstākļus, izmaksas, kas varētu rasties attiecībā pret saprātīgi paredzamajiem ieguvumiem, kā arī iespējamos saistītos zaudējumus vai negatīvo ietekmi uz sabiedrības veselību un drošību, kā arī laiku, kurš ir vajadzīgs pasākumu izpildei?

               3)

               Vai, ņemot vērā valsts nozīmes Priolo teritorijas īpašos apstākļus, šī direktīva nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde pati var noteikt nosacījumus, lai varētu likumīgi atkal izmantot zonas, kuras nav tieši saistītas ar attīrīšanu, jo tās jau ir vai nu attīrītas, vai jebkurā gadījumā nav bijušas piesārņotas, tostarp arī tās zonas, kuras atrodas attiecīgajā valsts nozīmes Priolo perimetra teritorijā?

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta F-28/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. maijā — Mioni /Komisija

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/58

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. maijā — Mioni/Komisija
   (Lieta F-28/10)
   2010/C 179/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tiek izbeigta prasītājam iepriekš piešķirtā ekspatriācijas pabalsta izmaksa

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, 2009. gada 18. jūnija lēmumu, ar kuru tika izbeigta ekspatriācijas pabalsta izmaksa, kurš prasītājam iepriekš bija ticis piešķirts saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantu, kā arī iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, 2010. gada 28. janvāra lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja 2009. gada 2. oktobrī iesniegtā sūdzība;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-266/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. novembra rīkojums ( Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet , kas rīkojas Frank Frandsen/Cimber Air A/S vārdā

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/25

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 24. novembra rīkojums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Dansk Funktionærforbund, Serviceforbundet, kas rīkojas Frank Frandsen/Cimber Air A/S vārdā
   (Lieta C-266/11) (1)

   2012/C 73/46
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 311, 22.10.2011.


title: Lieta C-530/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. oktobrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Leopold Schmitzer/Bundesministerin für Inneres

   (Lieta C-530/13)
   2014/C 15/04
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Leopold Schmitzer

      Atbildētāja: Bundesministerin für Inneres

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai — pagaidām neatkarīgi no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā — “harta”) 52. panta 1. punkta un Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK (1), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (turpmāk tekstā — “direktīva”), 6. panta — par (tiešu) diskrimināciju jeb atšķirīgu attieksmi (vecuma dēļ) hartas 21. panta vai attiecīgi direktīvas 2. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir uzskatāms tas, ka saistībā ar to, ka tiek ieviesta nediskriminējoša algu palielināšanas sistēma “jaunajiem ierēdņiem”, “vecais ierēdnis”, kas ticis diskriminēts iepriekšējā jeb vecā tiesiskā regulējuma apstākļos (algu palielināšanas sistēmas ietvaros netika ierēķināts laiks līdz 18 gadu vecuma sasniegšanai), var uz iesnieguma pamata izvēlēties pāreju uz jauno [algas palielināšanas] sistēmu un tādējādi panākt nediskriminējoši aprēķināta algas palielināšanas atskaites datuma noteikšanu, tomēr saskaņā ar valsts tiesību normām šāda iesnieguma apmierināšana sekas ir tādas, ka jaunajā sistēmā, lai gan mainās (kļūst izdevīgāks) algas palielināšanas atskaites datums, tajā paredzētās lēnākas palielināšanas dēļ viņa atalgojuma tiesiskais statuss (un līdz ar to arī alga, kas viņam pienākas) neuzlabojas tādā mērā, lai viņš iegūtu tādu pašu atalgojuma tiesisko statusu kā vecā, diskriminējošā tiesiskā regulējuma ietvaros labvēlīgāk situētais vecais ierēdnis (kuram gan nevis pirms, bet pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas ir uzkrāts salīdzināms laiks, kas viņam vecā tiesiskā regulējuma ietvaros jau tika ierēķināts), kas nesaskata vajadzību izvēlēties pāreju uz jauno sistēmu?

               2)

               Ja atbilde būtu apstiprinoša: vai ierēdnis — trūkstot pamatojumam hartas 52. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 6. panta izpratnē (skat. 3. jautājumu) — tiesvedībā par atalgojuma tiesiskā statusa atzīšanu uz hartas 21. panta vai attiecīgi direktīvas 2. panta tiešu piemērojamību var atsaukties arī tad, ja viņš jau iepriekš uz atbilstoša iesnieguma pamata ir ieguvis izdevīgāku algas palielināšanas atskaites datumu (jaunās sistēmas ietvaros)?

               3)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu būtu apstiprinoša: vai kā pārejas posma fenomens — pārvaldības ekonomijas un iegūto tiesību aizsardzības vai attiecīgi tiesiskās paļāvības aizsardzības apsvērumu dēļ — hartas 52. panta 1. punkta vai attiecīgi direktīvas 6. panta izpratnē ir pamatota saistībā ar jaunajiem ierēdņiem paredzētas, nediskriminējošas sistēmas ieviešanu arī turpmāk saglabāta diferencēšana attiecībā uz viņu atalgojuma tiesisko statusu — starp labvēlīgāk situētajiem vecajiem ierēdņiem, kas neizvēlas pāreju uz jauno sistēmu, no vienas puses, un neatkarīgi no šīs izvēles iespējas arī turpmāk nelabvēlīgāk situētajiem vecajiem ierēdņiem, no otras puses, arī ja

                           a)

                           valsts likumdevējam, reglamentējot algu palielināšanas sistēmu, nav nepieciešama darba koplīguma slēdzēju pušu piekrišana, bet ir jārīkojas tikai atbilstoši pamattiesībām (tiesiskās paļāvības principam), kas neprasa iegūto tiesību aizsardzību vecās sistēmas pilnīgas saglabāšanas nozīmē labvēlīgāk situētiem vecajiem ierēdņiem, kas neizvēlas pāreju uz jauno sistēmu;

                           b)

                           valsts likumdevējam šajā sakarā būtu arī rīcības brīvība radīt vienlīdzību veco ierēdņu vidū, ierēķinot laiku arī pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas un atstājot spēkā vecos algu palielināšanas noteikumus attiecībā uz līdz šim diskriminētajiem vecajiem ierēdņiem;

                           c)

                           līdz ar to saistītās administratīvās izmaksas gan būtu ievērojamas (jo būtu sagaidāms liels skaits iesniegumu), tomēr savu tiešo izmaksu ziņā ne tuvu nesasniedz nelabvēlīgāk situēto ierēdņu (salīdzinājumā ar labvēlīgāk situētajiem ierēdņiem) nesaņemto un nākotnē nesaņemamo ienākumu kopējo apmēru;

                           d)

                           pārejas posms, kurā turpina pastāvēt atšķirīga attieksme pret vecajiem ierēdņiem, ilgs daudzus gadu desmitus, un arī ilgtermiņā (līdz ar principiālo “iecelšanas apturēšanu” attiecībā uz jaunajiem ierēdņiem valsts civildienesta tiesiskajās attiecībās) tas skar visu ierēdņu absolūto vairākumu;

                           e)

                           ir notikusi sistēmas retroaktīva ieviešana, kas uz ierēdņa rēķina, ņemot vērā Savienības tiesību prevalējošo spēku, katrā ziņā īstenojama laikā starp 2004. gada 1. janvāri un 2010. gada 30. augustu kā ierēdņiem izdevīgāks piemērojams tiesiskais regulējums, kurus piemērot savā gadījumā ierēdnis ir lūdzis arī jau pirms attiecīgo tiesību aktu grozījumu pieņemšanas?

                     Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu būtu noliedzoša vai ja atbilde uz 3. jautājumu būtu apstiprinoša:

               4)

                           a)

                           Vai tiesību norma, kas attiecībā uz nodarbinātības laiku karjeras sākumā paredz ilgāku algu palielināšanas laikposmu un tādēļ sarežģī virzību uz nākamo algas pakāpi, ir uzskatāma par netiešu atšķirīgu attieksmi vecuma dēļ?

                           b)

                           Ja atbilde būtu apstiprinoša, vai tā, ņemot vērā nelielo profesionālo pieredzi karjeras sākumā, ir samērīga un vajadzīga?

                     Ja atbilde uz 3. jautājumu būtu apstiprinoša:

               5)

                           a)

                           Vai tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru “cits laiks” maksimums 3 gadi tiek ierēķināts pilnā apmērā un vēl maksimums 3 gadi kā puse no šī laika, arī, ja tajā nav notikušas nedz mācības vidusskolā, nedz uzkrāta profesionāla pieredze, ir uzskatāms par diskrimināciju vecuma dēļ?

                           b)

                           Ja atbilde būtu apstiprinoša: vai tas ir pamatots, lai novērstu atalgojuma tiesiskā statusa pasliktināšanos ierēdņiem (acīmredzot, ar to ir domāti arī jaunie ierēdņi), kuriem nav atbilstoša ierēķināma laika pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, lai gan ierēķināšana attiecas arī uz citu laiku pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas?

               6.

               Ja atbilde uz 4.a) jautājumu būtu apstiprinoša, bet uz 4.b) jautājumu –noliedzoša un vienlaikus atbilde uz 3. jautājumu vai 5.a) jautājumu būtu apstiprinoša, bet uz 5.b) jautājumu — noliedzoša:
               Vai tad pastāvējušās jaunā regulējuma diskriminējošās iezīmes ir pamats tam, ka atšķirīgā attieksme pret vecajiem ierēdņiem kā pārejas posma fenomens vairs nav pamatota?

      (1)  Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp.)


title: Lieta C-625/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) un SNF SAS /Eiropas Ķimikāliju Aģentūra, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija (Apelācija — Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) — Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) — 57. un 59. pants — Vielas, uz ko attiecas licencēšana — Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas — Iekļaušana kandidātvielu sarakstā — Publicēšana — Termiņš prasības celšanai — Vispārējās tiesas Reglamenta 102. panta 1. punkts — Datums, sākot no kura šis termiņš ir aprēķināms tādas prasības gadījumā, kas ir vērsta pret vienīgi internetā publicētu lēmumu — Tiesiskā noteiktība — Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/16

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) un SNF SAS/Eiropas Ķimikāliju Aģentūra, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija
   (Lieta C-625/11 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) - Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 57. un 59. pants - Vielas, uz ko attiecas licencēšana - Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas - Iekļaušana kandidātvielu sarakstā - Publicēšana - Termiņš prasības celšanai - Vispārējās tiesas Reglamenta 102. panta 1. punkts - Datums, sākot no kura šis termiņš ir aprēķināms tādas prasības gadījumā, kas ir vērsta pret vienīgi internetā publicētu lēmumu - Tiesiskā noteiktība - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)
   2013/C 344/26
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) un SNF SAS (pārstāvji — R. Cana un K. Van Maldegem, avocats)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Ķimikāliju Aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, advocaat), Nīderlandes Karaliste (pārstāves — C. Wissels un B. Koopman) un Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-268/10 PPG un SNF/ECHA, ar kuru tā kā nepieņemamu ir noraidījusi prasību atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2010. gada 30. marta lēmumu, ar kuru akrilamīds (EK Nr. 201-173-7) (CAS Nr. 79 06 1) ir apzināts kā viela, kura atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā noteiktajiem kritērijiem, un ar kuru akrilamīds ir iekļauts to vielu sarakstā, kuras apzinātas, lai ar laiku tās iekļautu minētās regulas XIV pielikumā (to vielu saraksts, uz ko attiecas licencēšana) atbilstoši šīs regulas 59. pantam — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Akts, kas ir publicēts tikai internetā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-268/10 PPG un SNF/ECHA;

               2)

               nodot šo lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-360/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom — Public Relations Consultants Association Ltd / The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 27. jūnijā iesniedza Supreme Court of the United Kingdom — Public Relations Consultants Association Ltd/The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.
   (Lieta C-360/13)
   2013/C 260/50
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Public Relations Consultants Association Ltd

      Atbildētāji: The Newspaper Licensing Agency Ltd u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

   Apstākļos, kad:

               i)

               galalietotājs apskata tīmekļa vietni, neveicot lejuplādēšanu, drukāšanu vai citas darbības, lai izveidotu tās kopiju;

               ii)

               šīs tīmekļa vietnes kopijas tiek automātiski izveidotas uz ekrāna un interneta “cache” [kešatmiņā] galalietotāja datora cietajā diskā;

               iii)

               šo kopiju izveidošana ir neaizstājama tehnoloģiskajiem procesiem, kas īstenojami pareizā un efektīvā interneta pārlūkošanas procesā;

               iv)

               ekrāna kopija paliek uz ekrāna līdz brīdim, kad galalietotājs pamet attiecīgo tīmekļa vietni, tad tā tiek automātiski izdzēsta, atbilstoši datora parastajai darbībai;

               v)

               keša kopija paliek kešatmiņā līdz brīdim, kad to pārklāj cits materiāls, kad galalietotājs apskata turpmākas tīmekļa vietnes, tad tā tiek automātiski izdzēsta datora normālas darbības gaitā; un

               vi)

               kopijas netiek uzglabātas ilgāk kā ilgst iepriekš iv) un v) punktā minētie parastie procesi, kas saistās ar interneta izmantošanu;

         Vai šādas kopijas ir i) pagaidu, ii) īslaicīgas vai papildu; iii) neatņemamas un būtiskas tehnoloģiska procesa daļas Direktīvas 2001/29/EK (1) 5. panta 1. punkta izpratnē?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, OV L 167, 10. lpp.


title: Lieta T-352/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Pannon Hőerőmű /Komisija

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/51

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. jūlija rīkojums — Pannon Hőerőmű/Komisija
   (Lieta T-352/08) (1)

   2013/C 260/91
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 285, 8.11.2008.


title: Lieta C-224/07: Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/49/EK — Drošība uz Kopienas dzelzceļiem — Daļēja transponēšana)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/23

         Tiesas (sestā palāta) 2007. gada 8. novembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-224/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/49/EK - Drošība uz Kopienas dzelzceļiem - Daļēja transponēšana)
   (2007/C 315/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva) (OV L 164, 44. lpp.), nepieņemšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta C-299/12: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Green Swan Pharmaceuticals CR , a . s ./ Státní zemědělská a potravinářská inspekce , ústřední inspektorát (Patērētāju aizsardzība — Regula (EK) Nr. 1924/2006 — Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem — 2. panta 2. punkta 6. apakšpunkts — Jēdziens “samazināta slimības riska norāde” — 28. panta 2. punkts — Preču zīmju vai zīmolvārdu produkti — Pārejas pasākumi)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/17

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Nejvyšší správní soud (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s./Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

   (Lieta C-299/12) (1)

   (Patērētāju aizsardzība - Regula (EK) Nr. 1924/2006 - Uzturvērtības un veselīguma norādes uz pārtikas produktiem - 2. panta 2. punkta 6. apakšpunkts - Jēdziens “samazināta slimības riska norāde” - 28. panta 2. punkts - Preču zīmju vai zīmolvārdu produkti - Pārejas pasākumi)
   2013/C 260/29
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Nejvyšší správní soud

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Green Swan Pharmaceuticals CR, a.s.

      Atbildētāji: Státní zemědělská a potravinářská inspekce, ústřední inspektorát

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nejvyšší správní soud — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem (OV L404, 9. lpp.) 1. panta 3. punkta 2. panta 2. punkta 6) apakšpunkta un 28. panta 2. punkta interpretācija — Jēdziens “samazināta slimības riska norāde” — Uz preces iepakojuma izvietota norāde, saskaņā ar kuru “šis produkts satur kalciju un vitamīnu D3, kas palīdz samazināt saslimšanas riska faktoru osteoporozes un kaulu lūzumu attīstībai”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 1924/2006 par uzturvērtības un veselīguma norādēm uz pārtikas produktiem, kas grozīta ar Komisijas 2010. gada 9. februāra Regulu (ES) Nr. 116/2010, 2. panta 2. punkta 6. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai veselīguma norāde varētu tikt kvalificēta kā “samazināta slimības riska norāde” šīs tiesību normas izpratnē, tajā obligāti nav jābūt tieši norādītam, ka attiecīgās pārtikas produktu kategorijas, pārtikas produkta vai kādas tā sastāvdaļas lietošana “būtiski” mazina kādas cilvēka saslimšanas riska faktoru;

               2)

               Regulas Nr. 1924/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 116/2010, 28. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka komerciāla rakstura paziņojums uz pārtikas produkta iepakojuma var veidot preču zīmi vai zīmolvārdu šīs tiesību normas izpratnē, ar nosacījumu, ka tas kā šāda preču zīme vai zīmolvārds ir aizsargāts ar piemērojamo tiesisko regulējumu. Valsts tiesai, ņemot vērā visus tajā izskatāmās lietas faktiskos un tiesiskos apstākļus, ir jāpārbauda, vai šāds paziņojums patiesi ir šādi aizsargāta preču zīme vai zīmolvārds;

               3)

               Regulas Nr. 1924/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 116/2010, 28. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas tikai uz tādiem pārtikas produktiem, kuri bija apzīmēti ar preču zīmi vai zīmolvārdu, kas var tikt interpretēti kā uzturvērtības vai veselīguma norāde šīs regulas izpratnē, un kuri šādā formā pastāvēja jau pirms 2005. gada 1. janvāra.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012


title: Lieta C-289/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH ( MDG ) pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG , ko pārstāv priekšsēdētājs

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Köln (Vācija) 2006. gada 3. jūlija rīkojumu — Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) pret Vācijas Federatīvo Republiku, trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   (Lieta C-289/06)
   (2006/C 261/13)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Köln
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Trešā persona: Deutsche Post AG, ko pārstāv priekšsēdētājs
   Prejudiciālais jautājums
   Vai EKL 47. panta 2. punkts kopā ar EKL 95. pantu, kopā ar 12. panta piekto ievilkumu, kopā ar 7. panta 1. punktu Direktīvā 97/67/EK redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvu 2002/39/EK (1), ir jāinterpretē tādā veidā, ka tad, ja vispārējo pakalpojumu sniedzējs piemēro īpašus tarifus klientiem, kas ir juridiskas personas, un kas šķirošanas centros nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, vispārējo pakalpojumu sniedzējam ir pienākums šos īpašos tarifus piemērot arī uzņēmumiem, kuri pasta sūtījumus savāc no sūtītāja, tajā pašā pieņemšanas punktā un ar tādiem pašiem nosacījumiem kā klientiem, kas ir juridiskas personas un kas nodod pasta tīklam jau sašķirotus pasta sūtījumus, un tādējādi vispārējo pakalpojumu sniedzējs nevar apzināti to atteikt, pamatojoties uz to, ka tam ir pienākums sniegt vispārējos pakalpojumus?

      (1)  OV L 176, 21. lpp.


title: Lieta C-13/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi
   (Lieta C-13/07)
   (2007/C 56/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. J. Kuijper un M. Huttunen)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes un dalībvalstu lēmumu, ar ko noteikta Kopienas un dalībvalstu pozīcija Pasaules tirdzniecības organizācijas Ģenerālpadomē par Vjetnamas Sociālistiskās Republikas pievienošanos Pasaules tirdzniecības organizācijai (COM/2005/0659 final-ACC 2006/0215);

               —

               pasludināt, ka atceltā lēmuma sekas ir galīgas;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisijas iesniegtais piedāvājums bija balstīts uz EK līguma 133. panta 1. un 5. punktu kopsakarā ar 300. panta 2. punkta otro apakšpunktu. Padome pievienoja 133. panta 6. punktu juridiskajam pamatojumam un tā rezultātā dalībvalstu valdību pārstāvji, kas tikās Padomē, pieņēma formāli nošķirtu lēmumu. Tādējādi, Padome un dalībvalstis “kopīgi” pieņēma Kopienas un tās dalībvalstu pozīciju, kā tas ir paredzēts 133. panta 6. punkta otrā apakšpunkta pēdējā teikumā.
   Komisijas izvēle attiecībā uz juridisko pamatojumu tika izdarīta atbilstoši Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā noteiktajiem parametriem, kas ir šī akta mērķis un saturs. It īpaši, tas tika balstīts uz vērtējumu, ka uz akta saturu attiecas 133. panta 1. un 5. punkts, kas nosaka ekskluzīvu kompetenci, un ka tā rezultātā atsauce uz 133. panta 6. punktu nebija nepieciešama. Komisija uzskata, ka šis lēmums ir jāatceļ tiktāl, ciktāl tiek skarts šis juridiskā pamatojuma aspekts.


title: Lieta T-563/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – Paglieri Sell System/EUIPO (“APOTEKE”) Eiropas Savienības preču zīme — Grafiskas preču zīmes “APOTEKE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               24.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/41

         Vispārējās tiesas 2016. gada 13. septembra spriedums – Paglieri Sell System/EUIPO (“APOTEKE”)
   (Lieta T-563/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Grafiskas preču zīmes “APOTEKE” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2016/C 392/53)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi un F. Braga, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – K. Doherty un L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 23. jūlija lēmumu lietā R 2428/2014–5 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu “APOTEKE” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Paglieri Sell System SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Lieta C-431/04: Tiesas (otrā palāta)  2006. gada 4. maija  spriedums ( Bundesgerichtshof  (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Massachusetts Institute of Technology  (Patentu tiesības — Zāles — Regula (EEK) Nr. 1768/92 — Zāļu papildu aizsardzības sertifikāts — Jēdziens  aktīvo vielu kombinācija )

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/8

         Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 4. maija spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Massachusetts Institute of Technology

   (Lieta C-431/04) (1)

   (Patentu tiesības - Zāles - Regula (EEK) Nr. 1768/92 - Zāļu papildu aizsardzības sertifikāts - Jēdziens “aktīvo vielu kombinācija”)
   (2006/C 165/14)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Massachusetts Institute of Technology

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm (OV L 182, 1. lpp.) 1. panta b) apakšpunkta interpretācija — Jēdziens “aktīvo vielu kombinācija” — Zāles, kas sastāv no aktīvās vielas un neitrālās vielas, kas ir aktīvās vielas administrēšanas forma, kas nepieciešama, lai izvairītos no toksiskas iedarbības
   Rezolutīvā daļa:
   Padomes 1992. gada 18. jūnija Regulas Nr. 1768/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm redakcijā, kas izriet no Akta par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 1. panta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “zāļu aktīvo vielu kombinācija” netiek iekļauta divu vielu kombinācija, no kurām tikai vienai ir terapeitiskā iedarbība pašai par sevi attiecībā uz specifisku indikāciju, bet otra padara iespējamu zāļu farmaceitisko formu, kas ir nepieciešama pirmās vielas terapeitiskajai efektivitātei attiecībā uz šo indikāciju.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta C-137/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums ( Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht (Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Preču brīva aprite — Nediskriminācijas princips — Pašvaldības īstenots pasākums, ar ko ieeja coffee shops tiek atļauta vienīgi Nīderlandes iedzīvotājiem — Tā saukto “vieglo” narkotiku tirdzniecība — Bezalkoholisko dzērienu un pārtikas tirdzniecība — Mērķis apkarot narkotūrismu un tā izraisītos traucējumus — Sabiedriskā kārtība — Sabiedrības veselības aizsardzība — Saskaņotība — Samērīgums)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/6

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 16. decembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Marc Michel Josemans/Burgemeester van Maastricht

   (Lieta C-137/09) (1)

   (Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Preču brīva aprite - Nediskriminācijas princips - Pašvaldības īstenots pasākums, ar ko ieeja coffee shops tiek atļauta vienīgi Nīderlandes iedzīvotājiem - Tā saukto “vieglo” narkotiku tirdzniecība - Bezalkoholisko dzērienu un pārtikas tirdzniecība - Mērķis apkarot narkotūrismu un tā izraisītos traucējumus - Sabiedriskā kārtība - Sabiedrības veselības aizsardzība - Saskaņotība - Samērīgums)
   2011/C 55/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Marc Michel Josemans

      Atbildētājs: Burgemeester van Maastricht

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Raad van State — EKL 12., 18., 29. un 49. panta interpretācija — Narkotūrisms — Pašvaldības policijas noteikumi, ar kuriem nerezidentiem tiek liegta pieeja kafetērijām, kurās pārdod narkotiskās vielas — Sabiedriskā kārtība — Atšķirība attieksmē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               saistībā ar darbību, ko veido tādu narkotisko vielu tirdzniecība, kas neietilpst apritē, ko stingri pārrauga kompetentās iestādes, medicīniskai vai zinātniskai lietošanai, coffee shop īpašnieks nevar atsaukties uz EKL 12., 18., 29. vai 49. pantu, lai iebilstu pret tādu pašvaldības tiesisko regulējumu kā pamata lietā — ar kuru tiek aizliegts šādās sabiedriskās vietās ielaist personas, kas nedzīvo Nīderlandē. Attiecībā uz darbību, ko veido bezalkoholisko dzērienu un pārtikas tirdzniecība šajās pašās sabiedriskajās vietās, šāds īpašnieks var lietderīgi atsaukties uz EKL 49. un nākamajiem pantiem;

               2)

               EKL 49. pants ir interpretējams tādējādi, ka tāds tiesiskais regulējums kā pamata lietā ir uzskatāms par EK līgumā paredzētās pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu. Tomēr šis ierobežojums ir attaisnojams ar mērķi apkarot narkotūrismu un tā radītos traucējumus.

      (1)  OV C 141, 20.6.2009.


title: Lieta T-506/09: Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Carlyle /ITSB — MRP Consult ( “THE CARLYLE” )

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/66

      Vispārējās tiesas 2010. gada 6. septembra rīkojums — Carlyle/ITSB — MRP Consult (“THE CARLYLE”)
      (Lieta T-506/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/122)
      Tiesvedības valoda — angļu
      Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 51, 27.02.2010.


title: Lieta C-379/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

text:
               12.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 337/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 16. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Francija) – Association France Nature Environnement/Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

   (Lieta C-379/15)
   (2015/C 337/06)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Association France Nature Environnement

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai valsts tiesai, kurai ir vispārēja jurisdikcija Savienības tiesību piemērošanai, noteikti ir pienākums vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar lūgumu pieņemt prejudiciālu nolēmumu, lai tā izvērtētu, vai uz pagaidu laiku ir paturamas spēkā tiesību normas, kuras valsts tiesa ir atzinusi par tādām, kas ir pretrunā Savienības tiesībām?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā uz šo pirmo jautājumu vai nolēmums, kuru varētu pieņemt Conseil d’État, paturēt spēkā 2012. gada 2. maija dekrēta par atsevišķu plānu un tiesību aktu projektu, kas var atstāt ietekmi uz vidi, 1. panta normu, kuras tā uzskata par prettiesiskām, tiesiskās sekas līdz 2016. gada 1. janvārim tostarp būtu attaisnots, ievērojot primāros vides aizsardzības apsvērumus?


title: lieta T-118/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Reckitt Benckiser N. V. iesniedza 2005. gada 7. martā

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/35

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Reckitt Benckiser N. V. iesniedza 2005. gada 7. martā
   (lieta T-118/05)
   (2005/C 115/62)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 7. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Reckitt Benckiser N. V., Hofdorpa [Hoofddorp] (Nīderlande), ko pārstāv H. S. P. Foss [G. S. P. Vos], advokāts.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraudi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes lēmumu;

               —

               atļaut reģistrēt Kopienas preču zīmi ar pieteikuma Nr. 2 897 338;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensiju preču zīme caurspīdīgas taisnstūrveida kapsulas formā ar baltu un melnu vilni, kas aptver baltu riņķi attiecībā uz precēm, kas ietilpst 1. klasē un 3. klasē (Ķimikālijas rūpnieciskiem nolūkiem, ūdens mīkstinātāji, balināšanas līdzekļi un citi līdzekļi veļas mazgāšanai un trauku mazgāšanai, …) — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 897 338

               Pārbaudītāja lēmums:

               Reģistrāciju atteikt

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Nepareiza Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošana, 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta un pienākuma sniegt pienācīgu pamatojumu pārkāpums


               10.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 3. jūlijā iesniegtā prasība pret Norvēģijas Karalisti
   (Lieta E-13/13)
   2013/C 294/10
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja Xavier Lewis un Catherine Howdle, 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2013. gada 3. jūlijā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret Norvēģijas Karalisti.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka

               1)

               Norvēģijas Karaliste, nepareizi ieviešot valsts tiesību aktos 37. panta 1. punktu aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 23.b punktā (proti, Direktīvā 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un ar EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               Norvēģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Norvēģijas Karaliste nav pareizi īstenojusi Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu IX pielikuma 23.b punktā minēto aktu, kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka Norvēģijas tiesību aktos nav nodrošināta to konkrētu personu rīcības efektīva uzraudzība, uz kurām attiecas direktīvas darbības joma attiecībā uz personām. Tā arī uzskata, ka Norvēģija nav rīkojusies, lai novērstu trūkumus valsts tiesību aktos.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka pašreizējā situācija Norvēģijā liecina, ka Norvēģija turpina nepildīt saistības attiecībā uz Direktīvas 2005/60/EK, kas iekļauta EEZ līguma pielikumos, ieviešanu valsts tiesību aktos.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 16. jūnijā lietā C-456/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 98/44/EK — Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība — Pieņemamība — Netransponēšana — 3. panta 1. punkts, 5. panta 2. punkts, 6. panta 2. punkts un 8. līdz 12. pants)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 16. jūnijā
   lietā C-456/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 98/44/EK - Biotehnoloģisko izgudrojumu tiesiskā aizsardzība - Pieņemamība - Netransponēšana - 3. panta 1. punkts, 5. panta 2. punkts, 6. panta 2. punkts un 8. līdz 12. pants)
   (2005/C 217/26)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā C-456/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 27. oktobrī, iesniedza Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Benksa [K. Banks]) pret Itālijas Republiku (pārstāvis- I. M. Braguļja [I. M. Braguglia], kam palīdz P. Džentili [P. Gentili], advokāts), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. S. fon Bārs [R. S. von Bahr], U. Lehmuss [U. Lõhmus] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh] (referents), ģenerāladvokāts D. Ruizs-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 16. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvas 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā 3. panta 1. punkta, 5. panta 2. punkta, 6. panta 2. punkta un 8. līdz 12. panta prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Itālijas Republika atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.


title: Lieta T-403/07: Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — Union Nationale de l'Apiculture Française u.c./Komisija

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/19

         Prasība, kas celta 2007. gada 8. novembrī — Union Nationale de l'Apiculture Française u.c./Komisija
   (Lieta T-403/07)
   (2008/C 8/35)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Union Nationale de l'Apiculture Française, Parīze (Francija), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Soltau (Vācija), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani, Kastela San Pjetro Terme [Castel San Pietro Terme] (Itālija) un Asociación Galega de Apicultura, Santjago de Kompostela [Santiago de Compostela] (Spānija) (pārstāvji — B. Fau, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt par pieņemamu prasību atcelt Komisijas 2007. gada 16. augusta Direktīvu 2007/52/EK;

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 16. augusta Direktīvu 2007/52/EK;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šajā prasības pieteikumā prasītājas lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 16. augusta Direktīvu 2007/52/EK, ar ko groza Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvu 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, lai tajā iekļautu darbīgās vielas etoprofosu, pirimifosmetilu un fipronilu (1).
   Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītājas izvirza trīs pamatus.
   Vispirms tās apgalvo, ka apstrīdētā direktīva esot pieņemta, neievērojot procedūras noteikumus, kas saskaņā ar prasītāju teikto ir jāievēro Komisijai. Kā uzskata prasītājas, pat ja Padome varēja deleģēt Komisiju, lai ar direktīvu pieņemtu vajadzīgos pasākumus Direktīvas 91/414/EEK izpildei, Komisijai neesot pilnvaru grozīt minēto direktīvu, it īpaši attiecībā uz dalībvalstīm uzliktajiem pienākumiem. Prasītājas apgalvo, ka apstrīdētā direktīva nav vienkārša piemērošanas direktīva, bet gan Direktīvu 91/414/EEK grozoša direktīva, un tādu direktīvu vajadzēja pieņemt saskaņā ar procedūru, kas paredz iepriekšēju konsultēšanos ar Eiropas Parlamentu. Bez šādas konsultācijas minētā direktīva zaudē spēku procesuālo noteikumu neievērošanas dēļ.
   Turklāt prasītājas norāda, ka valsts atļaujas procedūru par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū grozījumu aizsegā ar apstrīdēto direktīvu faktiski tiek pārkāpti vienveidīgie novērtējuma noteikumi, kas ir paredzēti Direktīvā 91/414/EEK attiecībā uz aktīvās vielas iekļaušanu tās I pielikumā.

      (1)  OV L 214, 3. lpp.


title: Lieta C-2/08: Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl (PVN — Kopienu tiesību pārākums — Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts res judicata princips)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/5

         Tiesas (otrā palāta) 2009. gada 3. septembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Fallimento Olimpiclub Srl
   (Lieta C-2/08) (1)

   (PVN - Kopienu tiesību pārākums - Valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts res judicata princips)
   2009/C 256/09
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Corte suprema di cassazione

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji:
      Amministrazione dell’economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Atbildētāja:
      Fallimento Olimpiclub Srl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Corte suprema di cassazione — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Kopienu tiesību pārākums — Valsts tiesību noteikums, ar kuru tiek nosodīts res judicata princips, kuru piemērojot var sasniegt Kopienu tiesībām PVN jomā pretēju rezultātu

      Rezolutīvā daļa:

   Kopienu tiesības nepieļauj pamata lietā aplūkojamajos apstākļos piemērot tādu valsts tiesību normu kā Itālijas Civilkodeksa (codice civile) 2909. pants strīdā par pievienotās vērtības nodokli, kas attiecas uz taksācijas gadu, attiecībā uz kuru vēl nav pieņemts galīgs tiesas lēmums, ja tas liedz valsts tiesai, kas izskata šo strīdu, ņemt vērā Kopienu tiesību normas par ļaunprātīgu rīcību, kura saistīta ar minēto nodokli.

      (1)  OV C 79, 29.03.2008.


title: Lieta T-125/05: Pirmās instances tiesas  2005. gada 7. oktobra  rīkojums — Umwelt-und Ingenieurtechnik/Komisija

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/19

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 7. oktobra rīkojums — Umwelt-und Ingenieurtechnik/Komisija
   (Lieta T-125/05) (1)

   (2005/C 315/35)

      Tiesvedības valoda — vācu

   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 115, 14.05.2005.