title: Lieta F-10/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedums — André pret Komisiju (Ierēdņi — Palīgdarbinieks — Konferenču tulks — Ceļa izdevumu atlīdzinājumu nosacījumi)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/48

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2006. gada 14. decembra spriedums — André pret Komisiju
   (Lieta F-10/06) (1)

   (Ierēdņi - Palīgdarbinieks - Konferenču tulks - Ceļa izdevumu atlīdzinājumu nosacījumi)
   (2006/C 331/106)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Daniel André, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. Jourdan, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall un D. Martin)
   Priekšmets
   No vienas puses, atcelt Komisijas 2005. gada 6. oktobra lēmumu, ar kuru tika atteikts par Tiesas pieprasītājiem un tai sniegtajiem pakalpojumiem 2005. gada 12. un 13. janvārī prasītājam samaksāt ceļa izdevumus, kas noteikti Nolīguma, ar kuru noteikti darba apstākļi un apmaksas režīms konferenču tulkiem, kurus pieņēmusi darbā Eiropas Savienības iestāde, un, no otras puses, lūgums samaksāt kavējuma procentus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2005. gada 8. marta lēmumu, ar kuru André tika atteikts par Eiropas Kopienu Tiesas pieprasītājiem un tai sniegtajiem pakalpojumiem Luksemburgā 2005. gada 12. un 13. janvārī samaksāt ceļa izdevumus;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai samaksāt prasītājam šo atlīdzību, kā arī likumīgos procentus, ko noteikusi Eiropas Centrālā Banka galvenajām refinansēšanas operācijām, un kas attiecas uz attiecīgo periodu, kas, savukārt paaugstināti par diviem punktiem, sākot no 2005. gada 14. februāra;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 96, 22.4.2006.


title: Lieta C-113/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Azienda sanitaria locale n .  5 “Spezzino” , ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza  – Comitato Regionale Liguria , Regione Liguria / San Lorenzo Società Cooperativa Sociale , Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sanitārā transporta pakalpojumi — Valsts tiesību akti, ar kuriem sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanu valsts veselības aprūpes iestādēm rezervē brīvprātīgo asociācijām, kuras atbilst likumiskajām prasībām un ir reģistrētas — Saderība ar Savienības tiesībām — Publiskie iepirkumi — LESD 49. un 56. pants — Direktīva 2004/18/EK — Jaukta rakstura pakalpojumi, kuri vienlaikus paredzēti Direktīvas 2004/18 II A un II B pielikumā — 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts — “Pakalpojumu publiskā iepirkuma” jēdziens — Atlīdzību veidojošs raksturs — Pretpakalpojums, ko veido radušos izmaksu atlīdzināšana

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/3

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. decembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Azienda sanitaria locale n. 5 “Spezzino”, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria/San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

   (Lieta C-113/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sanitārā transporta pakalpojumi - Valsts tiesību akti, ar kuriem sanitārā transporta pakalpojumu sniegšanu valsts veselības aprūpes iestādēm rezervē brīvprātīgo asociācijām, kuras atbilst likumiskajām prasībām un ir reģistrētas - Saderība ar Savienības tiesībām - Publiskie iepirkumi - LESD 49. un 56. pants - Direktīva 2004/18/EK - Jaukta rakstura pakalpojumi, kuri vienlaikus paredzēti Direktīvas 2004/18 II A un II B pielikumā - 1. panta 2. punkta a) un d) apakšpunkts - “Pakalpojumu publiskā iepirkuma” jēdziens - Atlīdzību veidojošs raksturs - Pretpakalpojums, ko veido radušos izmaksu atlīdzināšana)
   (2015/C 046/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Azienda sanitaria locale n. 5“Spezzino”, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria

      Atbildētāji: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

      piedaloties: Croce Rossa Italiana – Comitato regionale Liguria u.c.

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds tiesību akts kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka neatliekamā un īpaši steidzamā sanitārā transporta pakalpojumu sniegšana prioritāri un tieši, bez jebkādas izsludināšanas ir jāuztic atzītām brīvprātīgo organizācijām, ciktāl likumiskie un līgumiskie noteikumi, kuros noteikta šo organizāciju darbība, faktiski ir vērsti uz sociālā mērķa, solidaritātes un budžeta efektivitātes mērķu, uz kuriem ir balstīts šis tiesību akts, sasniegšanu.

      (1)  OV C 156, 1.6.2013.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 212, 2.9.2006 .

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/54

         (2006/C 224/115)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 212, 2.9.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 190, 12.8.2006.

      OV C 178, 29.7.2006.

      OV C 165, 15.7.2006.

      OV C 154, 1.7.2006.

      OV C 143, 17.6.2006.

      OV C 131, 3.6.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-784/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. novembrī – Pilla/Komisija un EACEA

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. novembrī – Pilla/Komisija un EACEA

   (Lieta T-784/16)
   (2017/C 006/65)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Rinaldo Pilla (Venafro, Itālija) (pārstāve – A. Silvestri, advokāte)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija, Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra

      Prasītāja prasījumi:

               —

               vai nu, iepriekš apturot notiekošo atlasi, smaga likumpārkāpuma dēļ pilnībā atcelt Eiropas Komisijas Izglītības un kultūras ģenerāldirektorāta 2016. gada 2. septembra Lēmumu Ref. Ares 2016 4930111 par Rinaldo Pilla izslēgšanu no dalības finansēšanas projektā, vai pakārtoti – kā prettiesisku likumpārkāpuma dēļ pilnībā atcelt pašu atlasi;

               —

               gadījumā, ja Rinaldo Pilla kandidatūra tomēr netiktu atzīta par atbilstošu, ko gan prasītājs apstrīd, piespriest atbildētājām pienākumu samaksāt prasītājam atlīdzinājumu par iespēju, kas zaudēta, viņu nedibināti un nepamatoti izslēdzot no attiecīgā Eiropas finansējuma projekta, vai nu EUR 1 050 000,00 apmērā, vai pakārtoti – EUR 400 000,00 apmērā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir par lēmumu, ar kuru prasītājs ir izslēgts no Eiropas finansējuma kandidātu atlases (Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus – EAC/S05/2016 Atbalsts sagatavošanās darbībai, lai izveidotu ES festivālu apbalvojumu un ES festivālu zīmi kultūras jomā – EFFE (Eiropa festivāliem un festivāli Eiropai)).
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par to, ka esot izdarīts smags likumpārkāpums saistībā ar Eiropas Komisijas [2003]. gada 6. maija Ieteikuma 2003/361/EK pielikuma I sadaļu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, (OV 2013 L 347, 320. lpp.) 2. panta 28. punktu un Padomes 2013. gada 17. decembra prognozēm, kā arī 2016. gada Legge di stabilità [Stabilitātes likums] 1. panta 821. punktu;

                           —

                           Prasības pirmā pamata ietvaros prasītājs apgalvo, ka attiecībā uz piekļuvi struktūrfondiem brīvās profesijas pārstāvis, lai arī nebūdams piederīgs kādai arodorganizācijai, ir pielīdzināts jebkādā juridiskā formā esošam uzņēmumam. Brīvo profesiju pārstāvjiem jābūt iespējai piekļūt fondiem, kas paredzēti zinātniskajiem pētījumiem un inovācijai kultūras, kā arī rūpniecības jomā. Apstrīdētajā lēmumā neesot ņemts vērā, ka 2016. gada Legge di stabilità, izpildot kādu Eiropas [2003]. gada ieteikumu, esot galīgi noteikts, ka [brīvo] profesiju pārstāvji ir pielīdzināti uzņēmumiem. Prasītājs kā PVN maksātāja reģistrācijas numuru saņēmis brīvās profesijas pārstāvis esot uzskatāms par piemērotu kandidātu.

               2.

               Otrais pamats ir par kaitējuma atlīdzinājuma prasījumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka, prasītāju izslēdzot no kandidātu atlases, viņam esot nodarīts smags kaitējums, jo neesot apšaubāms, ka neiekļaušana projekta “VENAFRO EUROPEAN FESTIVAL OF LITERATURE” atlasē rada acīmredzamu iespēju zaudējumu, kura apmērs esot novērtējams pēc taisnīguma, ņemot vērā paša projekta iedabu un mērogu, un sākotnēji var tikt novērtēts tikai atbilstoši paša šim projektam paredzētā finansējuma apmēram.


title: Lieta F-82/11: Prasība, kas celta 2011. gada 17. augustā — ZZ u.c./Parlaments

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/41

         Prasība, kas celta 2011. gada 17. augustā — ZZ u.c./Parlaments
   (Lieta F-82/11)
   2011/C 340/85
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un citi (pārstāvis — M. A. Lucas, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atzīt, ka Eiropas Parlamenta personāla komitejas vēlēšanas un Eiropas Parlamenta atturēšanās no darbībām, kas būtu vērstas pret dažādām nelikumībām, kas ietekmē vēlēšanu procesu, ir prettiesiskas

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Parlamenta personāla komitejas vēlēšanas, kas notika no 2010. gada 27. oktobra līdz 24. novembrim, ir prettiesiskas;

               —

               atzīt, ka Eiropas Parlamenta atturēšanās no darbībām, kas būtu vērstas pret dažādām nelikumībām, kas ietekmē vēlēšanu procesu, ir prettiesiska;

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2011. gada 20. maija lēmumu, kas pieņemts klusējot un ar kuru ir noraidīta prasītāju 2011. gada 20. janvāra sūdzība, kurā lūgts anulēt personāla komitejas vēlēšanu rezultātus, kas paziņoti 2010. gada 19. novembrī, kā arī rezultātus, kas publicēti 2010. gada 23. un 24. novembrī un 10. decembrī, un organizēt jaunas vēlēšanas vai vismaz otru vēlēšanu kārtu;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-309/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Zweckverband Tierkörperbeseitigung /Komisija Valsts atbalsts — Dzīvnieku kaulu un kautuvju atkritumu iznīcināšanas pakalpojumi — Kapacitātes rezerves uzturēšana epizootijas gadījumam — Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Uzņēmuma jēdziens — Priekšrocība — Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums — Kompensācija saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma saistībām — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana — Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts — Atbalsta nepieciešamība — Subsidiaritāte — Tiesiskā paļāvība — Tiesiskā noteiktība — Samērīgums

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/36

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. jūlija spriedums – Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Komisija
   (Lieta T-309/12) (1)

   (Valsts atbalsts - Dzīvnieku kaulu un kautuvju atkritumu iznīcināšanas pakalpojumi - Kapacitātes rezerves uzturēšana epizootijas gadījumam - Lēmums, ar kuru valsts atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Uzņēmuma jēdziens - Priekšrocība - Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums - Kompensācija saistībā ar sabiedriskā pakalpojuma saistībām - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences izkropļošana - Pastāvošs atbalsts vai jauns atbalsts - Atbalsta nepieciešamība - Subsidiaritāte - Tiesiskā paļāvība - Tiesiskā noteiktība - Samērīgums)
   2014/C 292/43
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

   Prasītāja: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Vācija) (pārstāvis – A. Kerkmann, advokāts)
   Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji V. Kreuschitz un T. Maxian Rusche, vēlāk – T. Maxian Rusche un C. Egerer)
   Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Saria Bio-Industries AG & Co. KG (Selm, Vācija), SecAnim GmbH (Lünen, Vācija) un Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) (Selm) (pārstāvji – U. Karpenstein un C. Johann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2012. gada 25. aprīļa Lēmumu 2012/485/ES par valsts atbalstu SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), ko Vācija piešķīrusi Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē-Pfalcā, Zārā, Reingavas-Taunusa rajonā un Limburgas-Veilburgas lauku rajonā (OV L 236, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē Pfalcā, Zārzemē, Reingavas Taunusa rajonā un Limburgas-Veilburgas lauku rajonā sedz savus ar pamattiesvedību saistītos tiesāšanas izdevumus pati, kā arī atlīdzinās Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

                  Saria Bio-Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH und Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) sedz savus ar pamattiesvedību saistītos tiesāšanas izdevumus pašas;

               4)

                  Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reinzemē Pfalcā, Zārzemē, Reingavas Taunusa rajonā un Limburgas-Veilburgas lauku rajonā sedz ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos izdevumus.

      (1)  OV C 273, 8.9.2012.


title: Lieta T-376/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. jūnijā – Polija/Komisija

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. jūnijā – Polija/Komisija
   (Lieta T-376/17)
   (2017/C 269/41)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 4. aprīļa īstenošanas lēmumu C(2017) 2104 final, ar kuru tika pagarināta tādu mēneša maksājumu Polijai apturēšana, kas saistīti ar atbalstu sākotnējai ražotāju grupu atzīšanai augļu un dārzeņu nozarē saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF);

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pagarinot mēneša maksājumu apturēšanu, pamatojoties uz kļūdaini konstatētajiem faktiem un kļūdainu tiesību normu interpretāciju, lai gan mēneša maksājumu apturēšanas nosacījumi neesot tikuši izpildīti, ir pārkāpts 41. panta 2. punkta otrās daļas otrais teikums, lasot to kopā ar šīs tiesību normas pirmās daļas ievaddaļu un b) apakšpunktu Regulā Nr. 1306/2013 (1).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, saglabājot mēneša maksājumu apturēšanas likmi būtiski pārmērīgā apmērā salīdzinājumā ar iespējamo finansiāla kaitējuma Savienības budžetam risku, ir pārkāpts samērīguma princips un Regulas Nr. 1306/2013 41. panta 3. punkts.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību [..] (OV 2013, L 347, 549. lpp.).


title: Lieta T-14/13: Prasība, kas celta 2013. gada 3. janvārī — Seal Trademarks /ITSB — Exel Composites ( “XCEL” )

text:
               23.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/19

         Prasība, kas celta 2013. gada 3. janvārī — Seal Trademarks/ITSB — Exel Composites (“XCEL”)
   (Lieta T-14/13)
   2013/C 86/32
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Seal Trademarks Pty Ltd (Queensland, Austrālija.) (pārstāvis — E. Armijo Chávarri, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Exel Composites Oyj (Mäntyharju, Somija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 11. oktobra lēmumu vai

               —

               pakārtoti, grozīt to, jo tas ir pretrunā Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punktam un 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam (un skaidri piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus).

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: preču zīme “XCEL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3 809 571

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “XCEL” reģistrācija Nr. 2 996 891, Austrijas vārdiskas preču zīmes “XCEL” reģistrācija Nr. 146 726 un Zviedrijas vārdiskas preču zīmes “XCEL” reģistrācija Nr. 324 307 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-574/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. decembra rīkojums — Unipol Banca /ITSB — Union Investment Privatfonds ( “unicard” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/44

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. decembra rīkojums — Unipol Banca/ITSB — Union Investment Privatfonds (“unicard”)
   (Lieta T-574/11) (1)

   2014/C 45/75
   Tiesvedības valoda — angļu
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 6, 7.1.2012.


title: Lieta C-112/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. martā iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) — ebookers.com Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. martā iesniedza Oberlandesgericht Köln (Vācija) — ebookers.com Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

   (Lieta C-112/11)
   2011/C 173/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Köln

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: ebookers.com Deutschland GmbH

      Atbildētāja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Regulas 23. panta 1. punkta (1) noteikums, saskaņā ar kuru informāciju par neobligātiem cenas pielikumiem paziņo skaidri, pārskatāmi un precīzi jebkura rezervēšanas procesa sākumā, un klients izdara izvēli, piekrītot veikt attiecīgos maksājumus, ietver arī ar lidošanu saistītus izdevumus, kas rodas, trešai personai (šajā gadījumā — ceļojuma atcelšanas apdrošināšanas pakalpojumu sniedzējs) sniedzot pakalpojumu, un kurus ceļojuma pārdevējs ietver kopējā cenā kopā ar gaisa pārvadājumu maksu pasažierim?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā (OV L 293, 3. lpp.)


title: Lieta T-95/15: Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – Printeos u.c./Komisija

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 20. februārī – Printeos u.c./Komisija
   (Lieta T-95/15)
   (2015/C 127/49)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Spānija), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares, Spānija), Tompla Scandinavia AB (Stokholma, Zviedrija), Tompla France SARL (Fleury Mérogis, Francija), Tompla Druckererzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Vācija) (pārstāvji – H. Brokelmann, advokāts, P. Martínez-Lage Sobredo, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atbilstoši LESD 263. pantam atcelt 2. pantu Komisijas 2014. gada 10. decembra Lēmumā C(2014) 9295 final par procedūru atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam (AT.39780 – Aploksnes) tādēļ, ka, nosakot naudas soda apmēru (it īpaši, veicot pielāgošanu atbilstoši Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktam), nav norādīts pamatojums; vai

               —

               pakārtoti, izmantojot neierobežoto jurisdikciju, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1/2003 31. pantā atbilstoši LESD 261. pantam, grozīt 2. pantu Komisijas 2014. gada 10. decembra Lēmumā C(2014) 9295 final par procedūru atbilstoši LESD 101. pantam un EEZ līguma 53. pantam (AT.39780 – Aploksnes), i) nosakot TOMPLA uzliktā naudas soda apmēru vismaz par 55 % zemāku par maksimālo likumisko apmēru (Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkts) – vai, ja tas nav iespējams, – tāda procenta apmērā, ko Vispārējā tiesa uzskatīs par piemērotu, lai tādējādi atjaunotu šī soda līdzsvaru ar naudas sodiem, kas piemēroti Bong un Hamelin, un (ii) samazinot šobrīd piemēroto papildu sodu vismaz par 33 % vai, ja tas nav iespējams, par tik procentiem, cik Vispārējā tiesa uzskatīs par piemērotu, lai ņemtu vērā naudas sodu, ko piemērojusi Comisión Nacional de la Competencia (Valsts Konkurences komisija, CNC) savā 2013. gada 25. marta lēmumā lietā Nr. 5/0316/10, Sobres de Papel, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā apstrīdētajā lēmumā ir noteikts, ka prasītājas ir pārkāpušas LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu, jo laikā no 2003. gada 8. oktobra līdz 2008. gada 22. aprīlim ir piedalījušās tāda vienota un turpināta pārkāpuma īstenošanā, kas aptvēra Dānijas, Francijas, Vācijas, Norvēģijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes kataloga aplokšņu un īpašo aplokšņu nozari un ko veidoja cenu saskaņošana, klientu sadale un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis ievērots pienākums norādīt pamatojumu, nav tikusi pamatota vajadzība veikt naudas sodu pamatsummas pielāgošanu atbilstoši Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktam, nedz arī konkrētais samazināšanas procents, kas ticis piemērots katram uzņēmumam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pielāgojot naudas sodu pamatsummas atbilstoši Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 37. punktam, ir ticis pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un vienāda naudas soda noteikšanas princips.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, nosakot naudas soda apmēru, ir tikuši pārkāpti samērīguma un nediskriminācijas principi, jo neesot ticis ņemts vērā Spānijas konkurences iestādes iepriekš noteiktais naudas sods.


title: Lieta T-257/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 25. februāra spriedums – Polija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Lauku attīstība — Polijas izdevumi — Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. pants — Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants — Pārbaužu efektivitāte — Pienākums norādīt pamatojumu — Subsidaritātes princips

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/26

         Vispārējās tiesas 2015. gada 25. februāra spriedums – Polija/Komisija
   (Lieta T-257/13) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Lauku attīstība - Polijas izdevumi - Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. pants - Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants - Pārbaužu efektivitāte - Pienākums norādīt pamatojumu - Subsidaritātes princips)
   (2015/C 118/33)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna un D. Krawczyk)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un A. Szmytkowska)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra Īstenošanas lēmumu 2013/123/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 67, 20. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Polijas Republikas īstenoto programmu “Priekšlaicīga pensionēšanās”

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-589/14: Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā  – Musso /Parlaments

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 8. augustā – Musso/Parlaments
   (Lieta T-589/14)
   2014/C 351/28
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: François Musso (Ajaccio, Francija) (pārstāvis – A. Gross, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               pieņemt šo prasību un atzīt to par pamatotu;

               —

               atcelt 2014. gada 26. jūnija lēmumu;

                           —

                           pamatā, pamatojoties uz formālu pārkāpumu, kas ietver priekšsēdētāja paraksta neesamību;

                           —

                           alternatīvi, pamatojoties uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, jo netika publicēts 1996. gada 17. jūlija lēmums, kas bija 2014. gada 26. jūnija lēmuma pamatā;

                           —

                           alternatīvi, pamatojoties uz sacīkstes principa pārkāpumu;

                           —

                           alternatīvi, pamatojoties uz 2014. gada 26. jūnija lēmuma nepietiekamu pamatojumu;

                           —

                           alternatīvi, pamatojoties uz principa par saprātīgu termiņu neievērošanu, kas ietekmē tiesību uz aizstāvību īstenošanu;

                           —

                           alternatīvi, pamatojoties uz principa par iegūtajām tiesībām pārkāpumu;

               —

               nodrošināt prasītājam visas pārējās tiesības, prasījumus, pamatus un izvirzāmās prasības;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir izdarīts formāls pārkāpums apstrīdētajā 2014. gada 26. jūnija lēmumā, jo to nav parakstījis Parlamenta priekšsēdētājs saskaņā ar Eiropas Parlamenta iekšējo reglamentu;

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas prasītāja tiesības uz aizstāvību, ciktāl 1996. gada 17. jūlija lēmums, kas ir 2014. gada 26. jūnija apstrīdētā lēmuma pamatā, netika publicēts, pārkāpjot deputātu iekšējā reglamenta 28. pantu;

               3.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka tika pārkāpts sacīkstes princips.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots princips par saprātīgu termiņu, jo Parlaments gaidīja astoņus gadus, pirms uzsākt piedziņas procedūru pret prasītāju;

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots princips par iegūtajām tiesībām, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu tiek apšaubītas tiesības uz pensiju, kuras prasītājs ieguva 1994. gada 3. augustā.


title: Lieta T-558/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Iran Insurance/Padome

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/58

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Iran Insurance/Padome
   (Lieta T-558/15)
   (2016/C 027/75)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Iran Insurance Company (Teherāna, Irāna) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt prasītājai materiālo un morālo kaitējumu, kas tai esot nodarīts ierobežojošo pasākumu dēļ, kurus Padome tai esot prettiesiski noteikusi saskaņā ar šādiem Padomes prettiesiskiem tiesību aktiem: i) Padomes 2010. gada 25. oktobra Lēmumu 2010/644/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (1); ii) Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulu (ES) Nr. 961/2010 (2); iii) Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (3); iv) Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (4); v) Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (5);

               —

               atlīdzināt zaudējumus par kopējo summu: i) 84 767,66 sterliņu mārciņām un ii) EUR 4 774 187,07, un iii) USD 1 532 688, un iv) jebkādu citu summu, kas var tikt konstatēta tiesvedības laikā, tādējādi atlīdzinot morālo un materiālo kaitējumu, kāds esot nodarīts prasītājai Padomes prettiesisko aktu rezultātā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus argumentus.

               1.

               Prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar LESD 340. pantu par ES iestādes radīto kaitējumu cietušais var prasīt atlīdzību no šīs iestādes. Judikatūrā ir precizēti nosacījumi, kādiem ir jāatbilst prasībai par zaudējumu atlīdzību un kurus Vispārējā tiesa 2014. gada 25. novembra spriedumā lietā Safa Nicu Sepahan/Padome (T-384/11, Krājums, EU:T:2014:986) apkopoja šādi: a) iestādes rīcībai ir jābūt prettiesiskai, b) kaitējumam ir jābūt faktiskam un c) ir jābūt cēloņsakarībai starp apgalvoto rīcību un kaitējumu.

               2.

               Prasītāja apgalvo, ka attiecībā uz tās situāciju ir izpildīti trīs iepriekš minētie nosacījumi: Padome ir izdarījusi “nopietnu tādas tiesību normas pārkāpumu, kas piešķir tiesības privātpersonām judikatūras izpratnē”, kā to atzina Vispārējā tiesa 2013. gada 6. septembra spriedumā lietā Iran Insurance/Padome (T-12/11, EU:T:2014:986); prasītājai esot nodarīts būtisks morālais un materiālais kaitējums, kas ir prettiesisko sankciju tiešas sekas.

               3.

               Prasītāja arī apgalvo, ka, kā tas ir norādīts tālāk prasības pieteikumā, prasītajai nodarītais morālais kaitējums esot 1 000 000 EUR apmērā un materiālais kaitējums, kuru ir novērtējuši neatkarīgi auditori, esot 84 767,66 sterliņu mārciņu, EUR 4 774 187,07 un USD 1 532 688 apmērā, neieskaitot jebkādu papildu summu, kas var tikt konstatēta tiesvedības laikā. Tāpēc prasītājas prasības par zaudējumu atlīdzību kopējā summa ir 84 767,66 sterliņu mārciņu, EUR 4 774 187,07 un USD 1 532 688 apmērā, tai pieskaitot jebkādu papildu summu, kas var tikt konstatēta tiesvedības laikā.

      (1)  OV L 281, 81. lpp.

      (2)  Padomes 2010. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 961/2010 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (EK) Nr. 423/2007 atcelšanu, OV L 281, 1. lpp.

      (3)  OV L 319, 71. lpp.

      (4)  OV L 319, 11. lpp.

      (5)  OV L 88, 1. lpp.


title: Lieta C-20/11: Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/39

         Tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 15. jūnija rīkojums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-20/11) (1)

   2011/C 269/82
   Tiesvedības valoda — poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta C-368/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. augustā iesniedza Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) — Adiamix/Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 2. augustā iesniedza Cour administrative d'appel de Nantes (Francija) — Adiamix/Ministre de l'Économie et des Finances

   (Lieta C-368/12)
   2012/C 295/43
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative d'appel de Nantes

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Adiamix

      Atbildētājs: Ministre de l'Économie et des Finances

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Komisijas 2003. gada 16. decembra Lēmums 2004/343/EK (1), kam ir jāpakārto apstrīdēto iekasēšanas rīkojumu, ir spēkā?

      (1)  2004/343/EK: Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmums par atbalsta shēmu, ko Francija ieviesusi attiecībā uz grūtībās esošu uzņēmumu pārņemšanu (OV L 108, 38. lpp.).


title: Lieta T-259/08: Prasība, kas celta 2008. gada 2. jūlijā — Global Digital Disc /Komisija

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 2. jūlijā — Global Digital Disc/Komisija
   (Lieta T-259/08)
   (2008/C 272/53)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Global Digital Disc GmbH & Co. KG, Ottendorf-Okrilla (Vācija) (pārstāvis — D. Ehle, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam zaudējumu atlīdzību EUR 8 025 495,25 apmērā, kam pieskaitīti 8 procenti kopš 2008. gada 1. janvāra;

               —

               konstatēt, ka atbildētājai ir pienākums atlīdzināt prasītājam zaudējumus, kas ir radušies pēc 2008. gada 1. janvāra un radīsies nākotnē, kam pieskaitīti procenti;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs prasa atlīdzināt zaudējumus, kas tam esot radušies tāpēc, ka Komisija neuzlika pagaidu un galīgās antidempinga muitas nodevas ierakstāmu kompaktdisku (CD-R), kuru izcelsmes valsts ir Ķīnas Tautas Republika, Honkonga un Malaizija, importam un ar 2006. gada 3. novembra lēmumu (1) izbeidza antidempinga procedūru attiecībā uz šo importu.
   Prasītājs ir Vācijā reģistrēts uzņēmums, kas ražo ierakstāmus kompaktdiskus un ierakstāmus ciparvideodiskus.
   Prasītājs savu prasību pamato ar to, ka atbildētājas administratīvā un normatīvā rīcība antidempinga procedūras par ierakstāmo kompaktdisku, kuru izcelsmes valsts ir Ķīnas Tautas Republika, Honkonga un Malaizija, importu laikā, pirms tās un pēc tās izbeigšanas vairākkārt, pietiekami kvalificēta veidā pārkāpa augstāk stāvošas tiesību normas, kuras ir spēkā antidempinga tiesību jomā un kurām ir jāpiešķir tiesības prasītājam. Turpinājumā tas apgalvo, ka šie pietiekami kvalificētie tiesību pārkāpumi no Komisijas puses ir radījuši būtiskus zaudējumus prasītājam. Visbeidzot, tiek apgalvots, ka starp kvalificētajiem tiesību pārkāpumiem un zaudējumiem, kas ir jau radušies un kuri ir vēl sagaidāmi, pastāv tieša cēļonsakarība.

      (1)  Komisijas 2006. gada 3. novembra Lēmumus par antidempinga procedūras izbeigšanu par ierakstāmo kompaktdisku (CD-R), kuru izcelsmes valsts ir Ķīnas Tautas Republika, Honkonga un Malaizija, importu (OV L 305, 15. lpp.).


title: Lieta C-638/16 PPU: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 7. marta spriedums (Conseil du Contentieux des Étrangers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X, X/État belge Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EK) Nr. 810/2009 — 25. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Vīza ar ierobežotu teritoriālo derīgumu — Vīzas izsniegšana humānu apsvērumu dēļ vai starptautisko saistību dēļ — “Starptautisko saistību” jēdziens — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija — Ženēvas konvencija — Vīzas izsniegšana pierādīta Pamattiesību hartas 4. un/vai 18. panta pārkāpuma riska gadījumā — Pienākuma neesamība

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/13

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 7. marta spriedums (Conseil du Contentieux des Étrangers (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X, X/État belge

   (Lieta C-638/16 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EK) Nr. 810/2009 - 25. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Vīza ar ierobežotu teritoriālo derīgumu - Vīzas izsniegšana humānu apsvērumu dēļ vai starptautisko saistību dēļ - “Starptautisko saistību” jēdziens - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija - Ženēvas konvencija - Vīzas izsniegšana pierādīta Pamattiesību hartas 4. un/vai 18. panta pārkāpuma riska gadījumā - Pienākuma neesamība)
   (2017/C 144/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil du Contentieux des Étrangers

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: X, X

      Atbildētāja: État belge

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 810/2009, ar ko izveido Kopienas Vīzu kodeksu (Vīzu kodekss), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013, 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pieteikums par vīzu ar ierobežotu teritoriālo derīgumu, ko trešās valsts pilsonis ir iesniedzis humānu apsvērumu dēļ, pamatojoties uz šā kodeksa 25. pantu, galamērķa dalībvalsts pārstāvniecībā trešās valsts teritorijā, lai, ierodoties minētajā dalībvalstī, iesniegtu starptautiskās aizsardzības pieteikumu un pēc tam uzturētos šajā dalībvalstī vairāk nekā 90 dienas kopējā 180 dienu laikposmā, neietilpst šā kodeksa piemērošanas jomā, bet – pašreizējā Eiropas Savienības tiesību redakcijā – ietilpst vienīgi valsts tiesību piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-94/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā T-260/00 Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. februārī iesniedza Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl u.c.

text:
               4.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojumu lietā T-260/00 Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl u.c./Eiropas Komisija 2013. gada 26. februārī iesniedza Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl u.c.
   (Lieta C-94/13 P)
   2013/C 129/13
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl u.c. (pārstāvji — A. Vianello, A. Bortoluzzi un A. Veronese, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Itālijas Republika, Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. Rl u.c.

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt un/vai pārformulēt pārsūdzēto rīkojumu, kā arī piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji ir norādījuši uz kļūdām tiesību piemērošanā, piemērojot principus, ko Tiesa ir noteikusi spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere”, pirmkārt, saistībā ar pienākumu pamatot valsts atbalsta jomā pieņemtos Komisijas lēmumus un, otrkārt, saistībā ar pierādīšanas pienākuma sadalījumu, ņemot vērā LESD 107. panta 1. punktā paredzētos nosacījumus.
   Rīkojumā, kas ir šīs apelācijas sūdzības priekšmets, Vispārējā tiesa neesot ievērojusi Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” nospriesto, kurā ir noteikts, ka jau pašā Komisijas lēmumā “ir jābūt visiem būtiskajiem elementiem, lai valsts iestādes to varētu izpildīt”. Kaut arī attiecīgajā lēmumā nebija ietverti visi būtiskie elementi, lai valsts iestādes varētu to izpildīt, Vispārējā tiesa neesot konstatējusi nekādus pārkāpumus saistībā ar metodi, kuru Komisija bija izmantojusi apstrīdētajā lēmumā, kas ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.
   Ņemot vērā Tiesas spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” noteiktos principus, veicot atgūšanu, dalībvalstij — un nevis konkrētajam atbalsta saņēmējam — katrā konkrētajā gadījumā ir jāpierāda LESD 107. panta 1. punktā paredzēto nosacījumu izpilde. Tomēr šajā lietā Komisija apstrīdētajā lēmumā nav precizējusi šādas pārbaudes “kārtību”; līdz ar to, tā kā tās rīcībā nebija būtisko elementu, lai saistībā ar atgūšanu pierādītu, ka piešķirtās priekšrocības attiecībā uz atbalsta saņēmējiem ir uzskatāmas par valsts atbalstu, Itālijas Republika — ar 2012. gada 24. decembra Likumu Nr. 228 (1. panta 351. un nākamie punkti) — esot nolēmusi pārnest pierādīšanas pienākumu, kas ir pretrunā Kopienu judikatūrā noteiktajam. Kā norādījis Itālijas likumdevējs, nevis valstij, bet gan katram uzņēmumam, kurš ir saņēmis atbrīvojuma no sociālā nodrošinājuma maksājumiem veidā piešķirto atbalstu, ir jāpierāda, ka attiecīgās priekšrocības nav izkropļojušas konkurenci, nedz arī ir ietekmējušas Kopienas iekšējo tirdzniecību; pretējā gadījumā tiek pieņemts, ka piešķirtā priekšrocība var izkropļot konkurenci un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Viss iepriekš minētais acīmredzami esot pretrunā spriedumā lietā “Comitato Venezia vuole vivere” Tiesas noteiktajiem principiem.


title: Lieta C-367/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Déborah Prete/Office national de l'emploi (Personu brīva pārvietošanās — EKL 39. pants — Dalībvalsts pilsonis, kurš meklē darbu citā dalībvalstī — Vienlīdzīga attieksme — Gaidīšanas pabalsts jauniešiem, kas meklē savu pirmo darbu — Piešķiršana, kas pakārtota nosacījumam par vismaz sešu gadu mācībām uzņemošajā valstī)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/6

         Tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. oktobra spriedums (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Déborah Prete/Office national de l'emploi

   (Lieta C-367/11) (1)

   (Personu brīva pārvietošanās - EKL 39. pants - Dalībvalsts pilsonis, kurš meklē darbu citā dalībvalstī - Vienlīdzīga attieksme - Gaidīšanas pabalsts jauniešiem, kas meklē savu pirmo darbu - Piešķiršana, kas pakārtota nosacījumam par vismaz sešu gadu mācībām uzņemošajā valstī)
   2012/C 399/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour de cassation

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Déborah Prete

      Atbildētājs: Office national de l'emploi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour de cassation (Beļģija) — EKL 12., 17., 18. un 39. panta (tagad LESD 18., 20., 21. un 45. pants) interpretācija — Gaidīšanas pabalsts, ko piešķir jauniešiem, kuri meklē pirmo darbu — Piešķiršana, kas pakļauta nosacījumam, ka ir pabeigtas vismaz sešu gadu ilgas mācības kādā no attiecīgās dalībvalsts izglītības iestādēm — Pabalsta piešķiršanas atteikums citas dalībvalsts pilsonim, kurš ir ieguvis vidējo izglītību šajā citā dalībvalstī, vienīgi iepriekš minētā nosacījuma neizpildīšanas dēļ — Elementi, kurus jāņem vērā, lai novērtētu jaunieša saikni ar valsts darba tirgu

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 39. pants nepieļauj tādu valsts tiesību normu, par kādu ir pamatlieta, kura pakārto tiesības uz gaidīšanas pabalstu, ko saņem jaunieši, kuri meklē pirmo darbu, nosacījumam, ka ieinteresētā persona ir vismaz sešus gadus mācījusies uzņemošās dalībvalsts mācību iestādē, ciktāl šis nosacījums liedz ņemt vērā citus atbilstošos raksturīgos elementus, lai konstatētu reālas saiknes esamību starp pabalstu pieprasītāju un attiecīgo ģeogrāfisko darba tirgu, un tādēļ pārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu ar šo normu iecerēto mērķi un nodrošinātu šādas saiknes esamību.

      (1)  OV C 282, 24.09.2011.


title: Lieta C-391/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Api Raffineria di Ancona SpA / Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE  u.c.

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. augustā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Api Raffineria di Ancona SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE u.c.
   (Lieta C-391/14)
   2014/C 372/11
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Api Raffineria di Ancona SpA

      Atbildētāji: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES (1) ir spēkā neesošs, ciktāl tajā, aprēķinot bez maksas piešķiramās kvotas, nav ņemta vērā ar dūmgāzu – vai tērauda rūpniecības procesu gāzes – sadedzināšanu saistīto emisiju daļa, nedz arī ar koģenerācijas rezultātā saražoto siltumenerģiju saistīto emisiju daļa, tādējādi pārkāpjot LESD 290. pantu un Direktīvas 2003/87/EK (2) 10.a panta 1., 4.un 5. punktu, pārsniedzot šajā direktīvā paredzētās pilnvaras un neievērojot šīs direktīvas mērķus (energoefektīvāku tehnoloģiju izmantošanas veicināšana un ar ekonomisko attīstību un nodarbinātību saistīto prasību ievērošana)?

               2)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ņemot vērā LES 6. pantu, ciktāl tas ir pretrunā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) papildu protokola 1. pantam un minētās konvencijas 17. pantam, jo ar to ir prettiesiski pārkāpta prasītāju sabiedrību tiesiskā paļāvība par tiesībām paturēt īpašumu, ko veido tām sākotnēji piešķirtais kvotu apjoms un uz kuru tām ir tiesības atbilstoši direktīvas noteikumiem, tādējādi liedzot tām ar šo īpašumu saistīto ekonomisko labumu?

               3)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu atbilstoša pamatojuma nenorādīšanas dēļ ir pārkāpts LESD 296. panta 2. punkts un Nicas hartas 41. pants?

               4)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas2003/87/EK 10.a panta 5. punkts, LES 5. panta 4. punktā paredzētais samērīguma princips, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķinā (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) nav ņemta vērā ietekme, ko radīja laikā starp Direktīvas 2003/87/EK ieviešanas pirmo posmu (2005.–2007. gads) un otro posmu (2008.–2012. gads) notikušās jēdziena “sadedzināšanas iekārta” interpretācijas izmaiņas?

               5)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 5. punkts un 9.a panta 2. punkts, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta kļūda vērtējumā, ņemot vērā to, ka bez maksas piešķiramo kvotu maksimālā apjoma aprēķins (kam ir nozīme, nosakot vienotu starpnozaru korekcijas koeficientu) tika veikts, pamatojoties uz dalībvalstu sniegtajiem datiem, kuri nebija konsekventi, jo to pamatā bija atšķirīga Direktīvas 2003/87/EK 9.a panta 2. punkta interpretācija?

               6)

               Vai Eiropas Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES ir spēkā neesošs, ciktāl tajā ir definēts starpnozaru korekcijas koeficients, jo ar šo lēmumu ir pārkāpti Direktīvas 2003/87/EK 10.a panta 1. punktā un 23. panta 3. punktā ietvertie procedūras noteikumi?

      (1)  Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmums 2013/448/ES par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu (OV L 240, 27. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (teksts attiecas uz EEZ) (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta T-153/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. aprīlī — Microsoft /ITSB — Sky IP ( “SKYDRIVE” )

text:
               23.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. aprīlī — Microsoft/ITSB — Sky IP (“SKYDRIVE”)
   (Lieta T-153/12)
   2012/C 184/26
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Microsoft Corp. (Redmond, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — A. Carboni un J. Colbourn, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sky IP International Ltd (Isleworth, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 19. janvāra lēmumu lietā R 2293/2010-1 un nodot pieteikumu atpakaļ izskatīšanai ITSB; un

               —

               piespriest ITSB un jebkurai personai, kas iestājas lietā šajā pārsūdzībā, segt katram pašam savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, apelācijas procesā Apelāciju pirmajā padomē lietā R 2293/2010-1 un iebildumu procesā B 1 371 501 Iebildumu nodaļā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SKYDRIVE” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6452411

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “SKY” reģistrācija Nr. 3203411 tostarp attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 35., 38. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padomes sajaukšanas iespējas vērtējums bija kļūdains. Turklāt vai pakārtoti, Padome neveica atbilstošu sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu.


title: Lieta F-27/13: Prasība, kas celta 2013. gada 27. martā — ZZ /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/56

         Prasība, kas celta 2013. gada 27. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-27/13)
   2013/C 207/93
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — É. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus pazemināt prasītāju pakāpē AD8 atbilstoši Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta f) apakšpunktam, kā arī prasība atlīdzināt zaudējumus par apgalvoto nodarīto morālo un materiālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 5. jūnija trīspusējo lēmumu lietā MS 08/058, saskaņā ar kuru “(prasītājam) tiek piemērots sods — pazemināšana uz AD8 pakāpi, kas paredzēts Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta f) apakšpunktā”, un kurš “stājas spēkā nākamajā mēnesī pēc tā parakstīšanas”;

               —

               atcelt 2012. gada 17. decembra lēmumu, kurš paziņots 2012. gada 18. decembrī un ar kuru iecēlējinstitūcija ir noraidījusi prasītāja sūdzību, kas iereģistrēta 2012. gada 10. oktobrī ar numuru R/566/12;

               —

               piespriest atbildētājai kā atlīdzību par nodarīto morālo un materiālo kaitējumu un par nelabvēlīgu ietekmi uz prasītāja karjeru maksāt summu, kas sākotnēji noteikta EUR 1 apmērā, bet palielināta uz summu EUR 20 000 apmērā, kas var palielināties vai samazināties tiesvedības laikā;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Civildienesta tiesas Reglamenta 87. panta 1. punktu.


title: Lieta T-271/13: Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — Nutrexpa /ITSB — Kraft Foods Italia Intellectual Property ( “Cuétara MARĺA ORO” )

text:
               27.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/15

         Prasība, kas celta 2013. gada 22. maijā — Nutrexpa/ITSB — Kraft Foods Italia Intellectual Property (“Cuétara MARĺA ORO”)
   (Lieta T-271/13)
   2013/C 215/20
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nutrexpa, SL (Barselona, Spānija) (pārstāvji — J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño un Y. Sastre Canet, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milāna, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2013. gada 18. marta lēmumu lietā R 1285/2012-1, ar kuru Kopienas grafiskas preču zīmes “Cuétara MARĺA ORO” reģistrācijas pieteikums Nr. 9 056 045 tika noraidīts attiecībā uz “konservētiem, žāvētiem (kaltētiem) un termiski apstrādātiem augļiem un dārzeņiem” (29. klase) un “miltiem un graudaugu izstrādājumiem, maizi, mīklas un konditorejas izstrādājumiem, saldējumu; cepumiem” (30. klase); šī preču zīme tādējādi būtu reģistrējama ITSB;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Cuétara MARĺA ORO”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 30. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 056 045

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdisku elementu “ORO”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Héraðsdómur Reykjavíkur 2013. gada 5. novembra lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf. (Lieta E-25/13)

text:
               20.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/12

      Héraðsdómur Reykjavíkur2013. gada 5. novembra lūgums EBTA tiesai sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf.

   (Lieta E-25/13)
   2014/C 81/11
   Ar 2013. gada 5. novembra vēstuli, kuru EBTA Tiesas kanceleja saņēma 2013. gada 12. novembrī, Héraðsdómur Reykjavíkur lūdza EBTA Tiesu sniegt konsultatīvu atzinumu lietā Gunnar V. Engilbertsson pret Íslandsbanki hf. par šādiem jautājumiem.

               1.

               Vai tas, ka valsts, kura ir EEZ līguma dalībvalsts, tiesību akti atļauj līgumos starp patērētājiem un aizdevumu piegādātājiem nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai iekļaut noteikumus, kas paredz, ka maksājumu nomaksa būtu saistīta ar iepriekš noteiktu indeksu, ir saderīgi ar Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvu 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir tāda, ka aizņēmuma, kas ņemts nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai, atmaksas indeksācija ir saderīga ar Direktīvas 93/13/EEK noteikumiem, tad otrais jautājums ir: vai direktīva ierobežo attiecīgās EEZ valsts rīcības brīvību ar tiesību aktiem vai administratīviem noteikumiem noteikt faktorus, kas rada izmaiņas iepriekš noteiktajā indeksā, un metodes, ar kurām šīs pārmaiņas novērtēt?

               3.

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir tāda, ka Direktīva 93/13/EEK neierobežo jautājumā minētās dalībvalsts rīcības brīvību, tad trešais jautājums ir: vai līguma noteikums uzskatāms par atsevišķi apspriestu direktīvas 3. panta 1. punkta nozīmē, ja a) līgumā, kuru patērētājs paraksta, ņemot aizņēmumu, ir noteikts, ka patērētāja saistības ir indeksētas un bāzes indekss, kas jāizmanto, aprēķinot cenu izmaiņas, ir norādīts līgumā, b) līgumam ir pievienots maksājumu grafiks, kurā norādīti detalizēti paredzētie maksājumi, kas jāveic aizņēmuma maksājumu termiņā, un grafikā noteikts, ka paredzētie maksājumi var mainīties saskaņā ar līgumā noteikto indeksāciju, un c) gan patērētājs, gan piegādātājs paraksta maksājumu grafiku tajā pašā laikā, kad patērētājs paraksta līgumu?

               4.

               Vai metode, ar ko aprēķina cenu izmaiņas līgumos par aizdevumiem nekustamā īpašuma iegādes finansēšanai, ir uzskatāma par skaidri izskaidrotu patērētājam Direktīvas 93/13/EEK pielikuma 2. punkta d) apakšpunkta nozīmē, ja apstākļi ir kā aprakstīts trešajā jautājumā?

               5.

               Vai valstij, kas ir EEZ līguma dalībvalsts, īstenojot Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punktu, ir iespēja noteikt savos tiesību aktos, ka saskaņā ar direktīvas 6. panta 1. punktu negodīgi līguma noteikumi var tikt atzīti par patērētajam nesaistošiem, vai noteikt savos tiesību aktos, ka šādi noteikumi ir patērētājam nesaistoši vienmēr?


title: Lieta T-606/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Mustang/ITSB – Dubek (“Mustang”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Mustang” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme un agrāka valsts grafiska preču zīme “MUSTANG” — Kaitējuma agrāku preču zīmju reputācijai nodarīšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/23

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. novembra spriedums – Mustang/ITSB – Dubek (“Mustang”)
   (Lieta T-606/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Mustang” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme un agrāka valsts grafiska preču zīme “MUSTANG” - Kaitējuma agrāku preču zīmju reputācijai nodarīšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 007/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Vācija) (pārstāvji – sākotnēji S. Völker, vēlāk C. Roos un S. Speckmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – G. Schneider un M. Fischer)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Dubek Ltd (Petach Tikva, Izraēla) (pārstāvis – C. Thomas, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2013. gada 13. septembra lēmumu lietā R 416/2012–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG un Dubek Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 39, 8.2.2014.


title: lieta C-131/05: Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā

text:
               28.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 132/14

         Prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 21. martā
   (lieta C-131/05)
   (2005/C 132/27)
   (tiesvedības valoda - angļu)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 21. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Mišels Van Beks [Michel Van Beek], pārstāvis, kam palīdz Frederiks Luiss [Frédéric Louis], avocat, un Antonio Capobjanko [Antonio Capobianco], avvocato, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neizpildot savus pienākumus, kas paredzēti Padomes Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 6. panta 1. punktā, kā arī 12. panta 2. punktā un 13. panta 1. punktā, tos lasot kontekstā ar 2. panta 1. punktu Padomes Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, (2) Lielbritānijas uz Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas;

               2)

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka:

               —

               ierobežojot Direktīvas 92/43/EEK (Savvaļas putnu direktīva) 6. panta 1. punktā paredzēto aizliegumu tirgot, turēt tirdzniecības nolūkā un piedāvāt tirdzniecībai savvaļas putnus tā, ka tas attiecas tikai uz tādu sugu savvaļas putniem, kuras dzīvo vai ierodas Lielbritānijā, Apvienotā Karaliste ir pārkāpusi minēto pantu, tā kā ir acīmredzami iecerēts, ka aizliegums attieksies uz visām savvaļā dzīvojošajām putnu sugām, kas sastopamas to dalībvalstu Eiropas teritorijā, uz kurām attiecas Līgums;

               —

               ierobežojot Direktīvas 92/43/EEK (Dzīvotņu direktīva) 12. panta 2. punktā paredzēto aizliegumu attiecībā uz Direktīvas IV a) Pielikumā minēto dzīvnieku sugu turēšanu, transportēšanu un pārdošanu vai apmaiņu, un to piedāvāšanu pārdošanai vai apmaiņai tā, ka tas attiecas tikai uz dzīvnieku sugām, kuru dabiskās izplatības areāls ietver Lielbritāniju, Apvienotā Karaliste ir pārkāpusi minēto pantu, jo šī ierobežojuma rezultātā aizsargāto dzīvnieku sugu saraksts, uz kurām attiecas AK tiesību normas, ir īsāks nekā direktīvas IV Pielikumā ietvertais saraksts;

               —

               ierobežojot Dzīvotņu direktīvas 13. panta 1. punktā paredzēto aizliegumu pārdot augu sugas tā, ka tas attiecas tikai uz sugām, “kuru dabiskās izplatības areāls ietver ikvienu teritoriju Lielbritānijā kā uzskaitīts [1994. gada Noteikumu] Sarakstā Nr. 4”, Apvienotā Karaliste ir pārkāpusi minēto pantu, jo šī ierobežojuma rezultātā aizsargājamo augu sugu saraksts Sarakstā Nr. 4 ir īsāks par aizsargājamo sugu sarakstu Dzīvotņu direktīvas IV (b) pielikumā.

      (1)  OV L 103, 25.04.1979, 1. lpp.

      (2)  OV L 206, 22. 07.1992, 7. lpp.


title: lieta T-325/05: Prasība, kas celta 2005. gada 30. augustā — TUI AG/ITSB

text:
               15.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 257/17

         Prasība, kas celta 2005. gada 30. augustā — TUI AG/ITSB
   (lieta T-325/05)
   (2005/C 257/32)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TUI AG, Hanovere (Vācija), ko pārstāv D. fon Šulcs [D. von Schulz], advokāts

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 25. maija lēmumu — R 0183/2004 4;

               —

               uzdot Birojam reģistrēt pieteikto preču zīmi “Fliegen zum Taxipreis” atbilstoši pieteikumam EU 002851681 attiecībā uz visiem pakalpojumiem, kuri minēti reģistrācijas pieteikumā;

               —

               piespriest Birojam atlīdzināt procesa Apelāciju padomē izdevumus un tiesāšanās izdevumus izskatāmajā lietā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “Fliegen zum Taxipreis” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36. un 39. klasē — pieteikums Nr. 2 851 681.

      Pārbaudītāja lēmums: Atteikt reģistrāciju attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 39. klasē.

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei piemīt atšķirtspēja.


title: Lieta C-385/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. augustā iesniedza Juzgado de lo Mercantil n ° 9 de Barcelona (Spānija) – Youssouf Drame Ba / Catalunya Caixa SA

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 12. augustā iesniedza Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Spānija) – Youssouf Drame Ba/Catalunya Caixa SA

   (Lieta C-385/14)
   2014/C 388/05
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Youssouf Drame Ba

      Atbildētāja: Catalunya Caixa SA

      Prejudiciālie jautājumi

   Ņemot vērā, ka Spānijas tiesību sistēmā, proti, LEC
       (1) 43. pantā ir paredzēta apturoša vai prejudiciāla iedarbība attiecībā uz individuālu prasību, ko patērētājs ir cēlis paralēli [ar kolektīvo prasību], uz laiku, līdz tiek pieņemts galīgais nolēmums kolektīvās prasības tiesvedībā un tas, ka šajā tiesvedībā pieņemtais nolēmums ir saistošs patērētājam bez viņa iespējas izvirzīt atbilstošus prasījumus un iesniegt pierādījumus saskaņā ar pušu procesuālās vienlīdzības tiesībām:

               1)

               Vai var uzskatīt [, ka Spānijas tiesību sistēmā ir paredzēts] efektīvs līdzeklis vai mehānisms atbilstoši Direktīvas 93/13/[E]EK (2) 7. panta 1. punktam?

               2)

               Cik lielā mērā šī apturošā iedarbība rada šķēršļus patērētājam prasības celšanai par viņa līgumā iekļautu negodīgu noteikumu atzīšanu par spēkā neesošiem, un tādējādi pārkāpj minētās direktīvas 7. panta 1. punktu?

               3)

               Vai fakts, ka patērētājs nevar nošķirties no kolektīvās prasības, ir Direktīvas 93/13/[E]EK 7. panta 3. punkta pārkāpums?

               4)

               Vai gluži pretēji – LEC 43. pantā paredzētā apturošā iedarbība atbilst Direktīvas 93/13/[E]EK 7. pantam, ņemot vērā, ka patērētāja tiesības ir pilnībā aizsargātas ar šo kolektīvo prasību, jo Spānijas tiesībās ir paredzēti citi pietiekami efektīvi procesuālie mehānismi viņa tiesību un tiesiskās noteiktības principa aizsardzībai?

      (1)  Ley de enjuiciamiento civil

      (2)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.)


title: Lieta C-439/16 PPU: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Emil Milev Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība — Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Direktīva (ES) 2016/343 — 3. un 6. pants — Piemērošana laikā — Apsūdzētā pirmstiesas apcietinājuma pārbaude tiesā — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru procesa tiesvedības posmā ir aizliegts veikt pārbaudi par to, vai pastāv pamatotas aizdomas, ka apsūdzētais ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu — Nesaderība ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 4. punktu — Novērtējuma brīvība, kas atbilstoši valsts judikatūrai ir valsts tiesu rīcībā, lai izlemtu, vai piemērot minēto konvenciju vai ne

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/23

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Emil Milev

   (Lieta C-439/16 PPU) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Direktīva (ES) 2016/343 - 3. un 6. pants - Piemērošana laikā - Apsūdzētā pirmstiesas apcietinājuma pārbaude tiesā - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru procesa tiesvedības posmā ir aizliegts veikt pārbaudi par to, vai pastāv pamatotas aizdomas, ka apsūdzētais ir izdarījis noziedzīgu nodarījumu - Nesaderība ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 5. panta 1. punkta c) apakšpunktu un 4. punktu - Novērtējuma brīvība, kas atbilstoši valsts judikatūrai ir valsts tiesu rīcībā, lai izlemtu, vai piemērot minēto konvenciju vai ne)
   (2017/C 006/28)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

      Lietas dalībnieks pamatlietā

      Emil Milev

      Rezolutīvā daļa:

   2016. gada 7. aprīļa atzinums, kuru Varhoven kasatsionen sad (Augstākā kasācijas tiesa, Bulgārija) ir pieņēmusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 9. marta Direktīvas (ES) 2016/343 par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā, transponēšanas perioda sākumā un kurā valsts tiesām, kurām ir kompetence lemt par prasību, kas ir celta par lēmumu par pirmstiesas apcietinājumu, ir paredzēta iespēja izlemt, vai kriminālprocesa tiesvedības posmā uz apsūdzētā paturēšanu pirmstiesas apcietinājumā ir jāattiecina pārbaude tiesā, kas attiecas uz to, vai pastāv pamatotas aizdomas, ka apsūdzētais ir izdarījis viņam inkriminēto noziedzīgo nodarījumu, pēc šīs direktīvas transponēšanas termiņa beigām nevar būtiski apdraudēt tajā paredzēto mērķu sasniegšanu.

      (1)  OV C 364, 3.10.2016.


title: Lieta C-301/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 26. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/32

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 26. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-301/16 P)
   (2016/C 270/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche, L. Flynn)

      Otrs lietas dalībnieks: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija, kas Komisijai paziņots 2015. gada 17. martā;

               —

               noraidīt pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata pirmo daļu kā juridiski nepamatotu;

               —

               attiecībā uz pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata otro daļu un otro līdz ceturto pamatu nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai;

               —

               atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:
   Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), 2. panta 7. punkta c) punkta trešajā ievilkumā lietoto jēdzienu “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”. Šim pamatam ir piecas daļas:

               —

               Pirmā daļa: Piecgades plāna īstenošanas pasākumi ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.

               —

               Otrā daļa: Stratēģisku biznesa nozaru atbalsts (“picking winners”) nav leģitīms mērķis tirgus ekonomikā.

               —

               Trešā daļa: Subsīdijas tirgus ekonomikā nav neierobežotas, bet gan saistītas ar ieguldījumiem.

               —

               Ceturtā daļa: Izvērtējamie pasākumi nav salīdzināmi ar Savienībā novērojamu nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu.

               —

               Piektā daļa: Jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” kļūdaina interpretācija.

         Otrkārt, spriedumā nav norādīts pamatojums vai arī tas ir pretrunīgs.
   Treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākus procesuālus pārkāpumus:

               —

               Pirmā daļa: Vispārējā tiesa ir spriedusi jomā, kurā tai nav kompetences (ultra vires), tā ir pārkāpusi principu, ka prasības priekšmetu nosaka lietas dalībnieki, un nav ievērojusi Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu un 48. panta 2. punktu, redakcijās, kādas bija spēkā, ceļot prasību pirmajā instancē.

               —

               Otrā daļa: Komisija neesot tikusi uzklausīta par 66. punktā citētajos spriedumos minētā valsts atbalsta pielīdzināmību izvērtējamajiem pasākumiem.

               —

               Trešā daļa: Vispārējā tiesa nav atbildējusi uz Komisijas argumentiem par jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” definēšanu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-241/13: Prasība, kas celta 2013. gada 25. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/38

         Prasība, kas celta 2013. gada 25. aprīlī — Grieķijas Republika/Komisija
   (Lieta T-241/13)
   2013/C 207/63
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, S. Papaïoannou un A. Vassilopoulou)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               apmierināt prasību;

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra Īstenošanas lēmumu 2013/123/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 981 un publicēts OV L 67, 20. lpp., daļā, kas attiecas uz Grieķijas Republiku;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Attiecībā uz finanšu korekcijām, kas jāveic atbilstoši apstrīdētajam Komisijas 2013. gada 26. februāra Īstenošanas lēmumam 2013/123/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2013) 981 un publicēts OV L 67, 20. lpp., daļā, kas attiecas uz Grieķijas Republikas veiktajām finanšu korekcijām, kuras attiecas uz Regulas Nr. 1782/2003 69. pantā minēto valsts atbalstu liellopu, aitas un kazas gaļas un tabakas nozarēs 2006. un 2007. tirdzniecības gadā, Grieķijas Republika norāda šādus atcelšanas pamatus:

               Ar pirmo atcelšanas pamatu Grieķijas Republika apgalvo, ka noteiktā korekcija par konstatētajiem pārkāpumiem saistībā ar Regulas Nr. 1782/2003 (1) 69. panta īstenošanu esot prettiesiska un esot jāatceļ, jo: a) ar to tiek pārkāpts Regulas Nr. 1782/2003 69. pants, kura īstenošana dalībvalstīs ir fakultatīva un kurā ir piešķirta ļoti plaša rīcības brīvība attiecībā uz papildu samaksas saņēmēju, pielaišanas kritēriju un papildu samaksas izmaksāšanas kārtības un īpašo noteikumu noteikšanu; b) kļūdas Regulas Nr. 1782/2003 69. panta piemērošanā nevar izraisīt zaudējumus Fondiem, kā tas ir pieprasīts Regulas Nr. 1290/2005 (2) 31. pantā, lai likumīgi varētu piemērot finanšu korekcijas.

               Ar otro atcelšanas pamatu Grieķijas Republika norāda, ka noteiktās korekcijas saistībā ar pārkāpumiem pamatpārbaudēs tabakas nozarē ir prettiesiskas un ir jāatceļ, jo: a) Komisijas novērtējums, atbilstoši kuram pārbaudes uz vietas neatbilda Regulai Nr. 796/2004 (3), ir pamatots ar kļūdainu šīs regulas 23. panta interpretāciju un piemērošanu, faktu kļūdainu novērtējumu un tajā esot nepietiekams un pretrunīgs pamatojums; un b) Komisijas novērtējums, saskaņā ar kuru pārstrādes uzņēmumos neesot veiktas pamatpārbaudes, ir pamatots ar kļūdu faktos.

      (1)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).


title: Lieta F-79/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Gyarmathy/ENNUC Civildienests — ENNUC personāls — Pagaidu darbinieks — Darba līguma nepagarināšana — Psiholoģiska vardarbība — Lūgums sniegt palīdzību — Administratīvā izmeklēšana — Aizmugurisks spriedums — Prasības pieteikuma pieņemamības pārbaude — Nelabvēlīgs akts — Nepieņemamība — Tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/42

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. maija spriedums – Gyarmathy/ENNUC
   (Lieta F-79/13) (1)

   (Civildienests - ENNUC personāls - Pagaidu darbinieks - Darba līguma nepagarināšana - Psiholoģiska vardarbība - Lūgums sniegt palīdzību - Administratīvā izmeklēšana - Aizmugurisks spriedums - Prasības pieteikuma pieņemamības pārbaude - Nelabvēlīgs akts - Nepieņemamība - Tiesāšanās izdevumu atlīdzināšana)
   (2015/C 213/68)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (pārstāvji – L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (pārstāvji – D. Storti un F. Pereyra, pārstāvji, B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt, pirmkārt, lēmumu, ar ko tika noraidīts prasītājas lūgums atzīt, ka viņa ir cietusi psiholoģisku vardarbību no priekšnieka puses, un, otrkārt, lēmumu nepagarināt prasītājas darba līgumu, un līdz ar to prasība veikt jaunu izmeklēšanu, kā arī piešķirt zaudējumu atlīdzību par morālo un mantisko kaitējumu, kas viņai esot nodarīts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014., 22. lpp.


title: Lieta T-73/13 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. aprīļa rīkojums — InterMune UK u.c./EZA (Pagaidu noregulējums — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — EZA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko iesniedzis uzņēmums kopā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm — Lēmums piešķirt trešajām personām piekļuvi dokumentiem — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamība — Fumus boni juris — Interešu izsvēršana)

text:
               29.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 189/25

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 25. aprīļa rīkojums — InterMune UK u.c./EZA
   (Lieta T-73/13 R)
   (Pagaidu noregulējums - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - EZA rīcībā esošie dokumenti, kas ietver informāciju, ko iesniedzis uzņēmums kopā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm - Lēmums piešķirt trešajām personām piekļuvi dokumentiem - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamība - Fumus boni juris - Interešu izsvēršana)
   2013/C 189/52
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: UK Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), InterMune, Inc. (Brisbane, Kalifornija, Savienotās Valstis) un InterMune International AG (Muttenz, Šveice) (pārstāvji — I. Dodds-Smith, A. Williams, solicitors, T. de la Mare, QC, un F. Campbell, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Zāļu Aģentūra (EZA) (pārstāvji — T. Jablonski, N. Rampal Olmedo un A. Spina)

      Priekšmets

   Prasība, ar kuru būtība tiek lūgts apturēt EZA 2013. gada 14. janvāra Lēmuma EZA/748792/2012 par piekļuves piešķiršanu trešajām personām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.) attiecībā uz noteiktiem dokumentiem, kuros ietverta informācija, kas iesniegta saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Esbriet, ar kuru paredzēts ārstēt Krona slimību, izpildi, kamēr šī informācija vēl nav nodota atklātībā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apturēt Eiropas Zāļu Aģentūras (EZA) 2013. gada 15. janvāra Lēmuma EMA/24685/2013 par piekļuves piešķiršanu trešajām personām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem attiecībā uz dokumentiem “2.4 Pirmsklīniskās izpētes detalizēts pārskats”, “2.5. Klīniskās izpētes detalizēts pārskats”, “2.6. Pirmsklīniskās izpētes pārskats” un “2.7. Klīniskās izpētes detalizēts pārskats”, kas iesniegti saistībā ar pieteikumu tirdzniecības atļaujas saņemšanai attiecībā uz zālēm Esbriet, izpildi, ciktāl šie dokumenti ietver informāciju, kas vēl nav nodota atklātībā;

               2)

               uzdot EZA neizsniegt šīs rezolutīvās daļas 1. punktā minēto dokumentu to versiju, kura ir detalizētāka par šo dokumentu izrediģēto versiju un kādu InterMune UK Ltd, InterMune, Inc. un InterMune International AG iesniedza EZA 2012. gada 8 oktobrī;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-312/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittorio Di Bucci iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/45

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittorio Di Bucci iesniedza 2004. gada 22. jūlijā
   (Lieta T-312/04)
   (2004/C 262/85)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Vittorio Di Bucci, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Marc van der Woude un Valérie Landes, advokāti.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmums par sūdzības noraidīšanu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu;

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos;

               —

               atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Šajā lietā norādītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas norādīti lietā T-311/04 José Luis Buendia Sierra / Komisija.


title: Lieta F-133/12: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 12. decembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Zaudējumu atlīdzināšana, kas cēlušies tādēļ, ka iestāde ir nosūtījusi vēstuli par prasītājam piespriesto tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu prasītāja advokātam — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota — Reglamenta 94. pants)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/35

      Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2013. gada 12. decembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
      (Lieta F-133/12)
      (Civildienests - Ierēdņi - Savienības ārpuslīgumiskā atbildība - Zaudējumu atlīdzināšana, kas cēlušies tādēļ, ka iestāde ir nosūtījusi vēstuli par prasītājam piespriesto tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu prasītāja advokātam - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji ir acīmredzami juridiski nepamatota - Reglamenta 94. pants)
      (2014/C 71/70)
      Tiesvedības valoda — itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums atlīdzināt zaudējumus saistībā ar to, ka atbildētāja prasītājam domātu vēstuli ir nosūtījusi viņa advokātam ar pievienotu prasību par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzamu juridiski nepamatotu;

                  2)

                  L. Marcuccio sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

                  3)

                  L. Marcuccio samaksā Civildienesta tiesai EUR 2 000.


title: Lieta C-115/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. martā iesniedza Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polijas Republika) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 2. martā iesniedza Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polijas Republika) — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe/Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

   (Lieta C-115/11)
   2011/C 152/23
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe

      Atbildētāja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai fakts, ka Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenes locekļiem, kas pārvietojas Kopienā (1), 14. panta 2. punkta pirmā teikuma ratione personae piemērošanas joma attiecas uz “personu, kas parasti ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs”, attiecībā uz kuru šīs tiesību normas b) apakšpunktā ir precizēts, ka tā ir persona, uz kuru neattiecas a) apakšpunkts — darba ņēmēja gadījumā, kuru darba tiesisko attiecību ietvaros nodarbina viens (un tas pats) darba devējs — nozīmē,

                           a)

                           ka tā ir jāuzskata par tādu personu tad, ja nodarbinātības rakstura dēļ tā (vienlaicīgi) tajā pašā laikposmā, kas ietver arī samērā īsus periodus, ir nodarbināta dažādās dalībvalstīs un saistībā ar to bieži šķērso valstu robežas

                     un

                           b)

                           ka tā ir jāuzskata par tādu personu arī tad, ja vienu (un to pašu) darba tiesisko attiecību ietvaros tā ir ilgstoši nodarbināta (parasti) vairākās dalībvalstīs, tostarp valstī, kuras teritorijā tā dzīvo, vai vairākās citās dalībvalstīs, kas nav tās dzīvesvietas valsts,

                                       —

                                       neatkarīgi no secīgo laikposmu ilguma, kuros tā pilda savus pienākumus atsevišķās dalībvalstīs, un starp tiem esošo pārtraukumu ilguma vai ar laika ierobežojumu?

               2)

               Vai, pamatojoties uz iepriekš b) punktā sniegto interpretāciju, Regulas Nr. 1408/71 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta ii) ievilkums var tikt piemērots situācijā, kurā attiecībā uz pienākumu ilgstoši strādāt dažādās dalībvalstīs, kas izriet no darba tiesiskajām attiecībām starp darba ņēmēju un vienu (un to pašu) darba devēju, tiek ņemta vērā pienākumu izpilde tajā dalībvalstī, kurā darba ņēmējs dzīvo, pat ja tāda situācija — darba veikšana tieši šajā valstī — darba līguma noslēgšanas brīdī, šķiet, ir izslēgta un vai noliedzošas atbildes gadījumā var tikt piemērots Regulas Nr. 1408/71 14. panta 2. punkta b) apakšpunkta i) ievilkums?

      (1)  OV L 149, 2.-50. lpp.


title: lieta T-117/07: Prasība, kas celta 2007. gada 18. aprīlī — Areva u.c./Komisija

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/28

         Prasība, kas celta 2007. gada 18. aprīlī — Areva u.c./Komisija
   (lieta T-117/07)
   (2007/C 140/49)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: AREVA SA, AREVA T&D HOLDING SA, AREVA T&D SA, Parīze (Francija), un AREVA T&D AG, Oberentfelden (Šveice) (pārstāvji — A. Schild, Rechtsanwältin, un J.-M. Cot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmuma 1. punktu daļā, kurā, pirmkārt, noteikta AREVA T&D SA un ALSTOM SA solidāra atbildība par konkurenci deformējošām darbībām, kas veiktas laikā no 1992. gada 7. decembra līdz 2004. gada 8. janvārim, un, otrkārt, kurā noteikta AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA un AREVA SA solidāra atbildība par konkurenci deformējošām darbībām, kas veiktas laikā no 2004. gada 9. janvāra līdz 2004. gada 11. maijam;

               —

               pakārtoti — atcelt vai būtiski samazināt AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA un AREVA SA uzlikto naudas sodus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas ar šo prasību lūdz daļēji atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmumu C(2006) 6762, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (lieta COMP/F/38.899 — Komutāciju aparatūra gāzveida izolācijai) par aizliegto vienošanos projektu jomā attiecībā uz komutāciju aparatūru gāzveida izolācijai saistībā ar manipulāciju ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā attiecībā uz šiem projektiem, minimālās cenas noteikšanu publiskā iepirkuma procedūrā, kvotu piešķiršanu un informācijas apmaiņu. Pakārtoti prasītājas lūdz samazināt viņām ar apstrīdēto lēmumu uzlikto naudas sodu apmēru.
   Savu prasību pamatojumam prasītājas izvirza septiņus pamatus.
   Pirmais pamats ir EKL 253. pantā paredzētā Komisijas pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums, ciktāl pamatojums esot pretrunīgs un nepietiekams attiecībā uz apstākļiem, kas it īpaši skar apsūdzību konkurenci deformējošās darbībās, solidāra soda uzlikšanu kopā ar ALSTOM SA un naudas soda pamata summas palielināšanu sakarā ar AREVA T&D SA vadošo lomu pārkāpumā.
   Izvirzot otro pamatu, prasītājas pārmet Komisijai EKL 81. panta pārkāpumu un, it īpaši, juridisko normu pārkāpumu saistībā ar atbildības noteikšanu par pārkāpumu, nosakot AREVA T&D SA, AREVA T&D AG atbildību par konkurenci deformējošām darbībām pirms šo sabiedrību nodošanas, ko veica ALSTOM SA, tādēļ, ka Komisija uzskatīja, ka šīs sabiedrības pirms to nodošanas nebija neatkarīgas no ALSTOM SA.
   Prasītāju izvirzītais trešais pamats attiecas uz EKL 81. panta pārkāpumu, jo Komisija esot noteikusi AREVA SA un AREVA T&D HOLDING SA atbildību par konkurenci deformējošām darbībām, kas attiecināmas uz to tiešiem vai netiešiem meitas uzņēmumiem AREVA T&D SA un AREVA T&D AG, lai gan prasītājas uzskata, ka Komisija nav pierādījusi, ka pārkāpuma laikā AREVA SA un AREVA T&D HOLDING SA patiešām kontrolētu šos meitas uzņēmumus.
   Ceturtais un piektais pamats attiecas uz EKL 7. un 81. panta pārkāpumu, it īpaši, saistībā ar tiesību normām attiecībā uz solidāru atbildību par pārkāpumu. Prasītājas norāda, ka Komisija nevar solidāri sodīt AREVA T&D SA un ALSTOM SA tādēļ, ka tās neveido ekonomisku vienību un šāda solidāra sodīšana esot Komisijas sodu uzlikšanas pilnvaru prettiesiska deleģēšana, kā arī vispārējo vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās drošības principa un efektīvas tiesiskās aizsardzības principa pārkāpums.
   Izvirzot sesto pamatu, prasītājas pārmet, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini piemērots vadošās lomas jēdziens, kā arī pārkāpts EKL 81. pants un Pamatnostādnes par naudas sodu aprēķināšanu, (1)un vairāki vispārējie tiesību principi.
   Ar pēdējo pamatu prasītājas norāda, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu vērtējumā attiecībā uz sadarbības apjomu, ko prasītājas sniedza izmeklēšanas procesā, pārkāpjot EKL 81. pantu un Pamatnostādnes par sadarbību, kas noteiktas paziņojumā par imunitāti attiecība uz naudas sodiem un to apmēra samazināšanu aizliegto vienošanos lietās (2).

      (1)  OV C 9, 14.01.1998., 3. lpp.

      (2)  OV C 45, 19.02.2002., 3. lpp.