title: Lieta C-608/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Interporto di Trieste SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Interporto di Trieste SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      (Lieta C-608/20)
      (2021/C 53/26)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Interporto di Trieste SpA

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Savienības tiesības liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Dekrētlikuma Nr. 91/2014, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 116/2014, 26. panta 2. un 3. punkts, kura būtiski samazina vai kavē to stimulu izmaksu, kas ir jau piešķirti saskaņā ar likumu un definēti pamatojoties uz īpašiem līgumiem, kurus elektroenerģijas no fotoelementu konversijas ražotāji ir parakstījuši ar Gestore dei servizi energetici s.p.a, kas ir par šo funkciju atbildīgā publiska sabiedrība?
      It īpaši, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar vispārējiem Eiropas Savienības tiesību tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, lojālas sadarbības un lietderīgas iedarbības principiem; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu; Direktīvu 2009/28/EK (1) un tajā paredzēto tiesisko regulējumu atbalsta shēmu jomā; LESD 216. panta 2. punktu, it īpaši saistībā ar Eiropas Enerģētikas hartas nolīgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-609/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Soelia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Soelia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      (Lieta C-609/20)
      (2021/C 53/27)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Soelia SpA

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Savienības tiesības liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Dekrētlikuma Nr. 91/2014, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 116/2014, 26. panta 2. un 3. punkts, kura būtiski samazina vai kavē to stimulu izmaksu, kas ir jau piešķirti saskaņā ar likumu un definēti pamatojoties uz īpašiem līgumiem, kurus elektroenerģijas no fotoelementu konversijas ražotāji ir parakstījuši ar Gestore dei servizi energetici s.p.a, kas ir par šo funkciju atbildīgā publiska sabiedrība?
      It īpaši, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar vispārējiem Eiropas Savienības tiesību tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, lojālas sadarbības un lietderīgas iedarbības principiem; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu; Direktīvu 2009/28/EK (1) un tajā paredzēto tiesisko regulējumu atbalsta shēmu jomā; LESD 216. panta 2. punktu, it īpaši saistībā ar Eiropas Enerģētikas hartas nolīgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-610/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      (Lieta C-610/20)
      (2021/C 53/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Savienības tiesības liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Dekrētlikuma Nr. 91/2014, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 116/2014, 26. panta 2. un 3. punkts, kura būtiski samazina vai kavē to stimulu izmaksu, kas ir jau piešķirti saskaņā ar likumu un definēti pamatojoties uz īpašiem līgumiem, kurus elektroenerģijas no fotoelementu konversijas ražotāji ir parakstījuši ar Gestore dei servizi energetici s.p.a, kas ir par šo funkciju atbildīgā publiska sabiedrība?
      It īpaši, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar vispārējiem Eiropas Savienības tiesību tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, lojālas sadarbības un lietderīgas iedarbības principiem; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu; Direktīvu 2009/28/EK (1) un tajā paredzēto tiesisko regulējumu atbalsta shēmu jomā; LESD 216. panta 2. punktu, it īpaši saistībā ar Eiropas Enerģētikas hartas nolīgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-611/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo/Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      (Lieta C-611/20)
      (2021/C 53/29)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Cosilt – Consorzio per lo sviluppo economico locale di Tolmezzo

         Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Savienības tiesības liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Dekrētlikuma Nr. 91/2014, kas ir apstiprināts ar Likumu Nr. 116/2014, 26. panta 2. un 3. punkts, kura būtiski samazina vai kavē to stimulu izmaksu, kas ir jau piešķirti saskaņā ar likumu un definēti pamatojoties uz īpašiem līgumiem, kurus elektroenerģijas no fotoelementu konversijas ražotāji ir parakstījuši ar Gestore dei servizi energetici s.p.a, kas ir par šo funkciju atbildīgā publiska sabiedrība?
      It īpaši, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar vispārējiem Eiropas Savienības tiesību tiesiskās paļāvības, tiesiskās drošības, lojālas sadarbības un lietderīgas iedarbības principiem; Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantu; Direktīvu 2009/28/EK (1) un tajā paredzēto tiesisko regulējumu atbalsta shēmu jomā; LESD 216. panta 2. punktu, it īpaši saistībā ar Eiropas Enerģētikas hartas nolīgumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-612/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. novembrī iesniedza Tribunalul Cluj (Rumānija) – Happy Education SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

      (Lieta C-612/20)
      (2021/C 53/30)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunalul Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Happy Education SRL

         Atbildētājas: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca un Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 2006/112 (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 132. panta 1. punkta i) apakšpunkts, 133. pants un 134. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka izglītības pakalpojumi, kas ir paredzēti valsts programmā “Școala după școală” [“Skola pēc skolas”] var tikt iekļauti jēdzienā “pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar skolas izglītību”, ja tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti pamatlietā, tos sniedz privāta iestāde komerciāliem mērķiem un bez partnerības ar kādu izglītības iestādi?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai prasītāja atzīšana par “organizāciju ar līdzīgu mērķi” saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112 (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta i) apakšpunktu var izrietēt no valsts tiesību aktu noteikumiem, kas ir saistīti ar atļaujas piešķiršanu darbībām, kuras ir noteiktas ar CAEN klasifikācijas kodu 8559 – “Citi izglītības nodrošināšanas veidi (citur neklasificēti)”, ko piešķir Oficiul Național al Registrului Comerțului (Valsts komercreģistrs), kā arī, ņemot vērā to “skolas pēc skolas” veida izglītības aktivitāšu sabiedrisko nozīmi, kuru mērķis ir novērst skolas pamešanu un priekšlaicīgu pamešanu, uzlabot sekmes skolā, atgūt iekavēto mācību vielu, paātrināta mācīšana, personības attīstība un sociālā iekļaušana?

         (1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-637/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) – Skatteverket/DSAB Destination Stockholm AB

      (Lieta C-637/20)
      (2021/C 53/32)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta förvaltningsdomstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Skatteverket

         Atbildētāja: DSAB Destination Stockholm AB

         Prejudiciālais jautājums

      Vai PVN direktīvas (1) 30a. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda karte, kāda ir aplūkota pamatlietā un kura tās īpašniekam ierobežotā laikposmā dot tiesības par noteiktu vērtību noteiktā vietā saņemt dažādus pakalpojumus, ir vaučers un – ja atbilde ir apstiprinoša –, vai tas ir vairāku mērķu vaučers?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu (ES) 2016/1065 (2016. gada 27. jūnijs), ar ko attiecībā uz vaučeriem piemērojamo režīmu groza Direktīvu 2006/112/EK (OV 2016, L 177, 9. lpp.)


title: Lieta C-638/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Överklagandenämnden för studiestöd (Zviedrija) – MCM/Centrala studiestödsnämnden

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 25. novembrī iesniedza Överklagandenämnden för studiestöd (Zviedrija) – MCM/Centrala studiestödsnämnden

      (Lieta C-638/20)
      (2021/C 53/33)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Överklagandenämnden för studiestöd

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: MCM

         Atbildētāja: Centrala studiestödsnämnden

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai dalībvalsts (izcelsmes valsts) saistībā ar tāda migrējoša darba ņēmēja, kurš ir atgriezies, bērnu, nepārkāpjot LESD 45. pantu un Regulas Nr. 492/2011 (1) 7. panta 2. punktu un ņemot vērā izcelsmes valsts finanšu intereses, var izvirzīt prasību par bērna saikni ar izcelsmes valsti, lai viņš saņemtu atbalsta izglītībai studijām citā ES dalībvalstī, kurā bērna vecāki iepriekš ir strādājuši (uzņemošā valsts), tādā situācijā, kurā

                  (i)

                  viens no bērna vecākiem pēc atgriešanās no uzņemošās valsts dzīvo un strādā izcelsmes valstī vismaz astoņus gadus,

                  (ii)

                  bērns nav kopā ar vienu no vecākiem atgriezies izcelsmes valstī, bet kopš dzimšanas dzīvo uzņemošajā valstī, un

                  (iii)

                  izcelsmes valsts izvirza to pašu prasību par saikni ar sabiedrību citiem valstspiederīgajiem, kuri neatbilst prasībai par dzīvesvietu un kuri prasa atbalstu izglītībai studijām citās ES dalībvalstīs?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos (OV 2011, L 141, 1. lpp.)


title: Lieta C-644/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polija) – W.J./L.J. un J.J., ko pārstāv likumiskā pārstāve A.P.

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 26. novembrī iesniedza Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polija) – W.J./L.J. un J.J., ko pārstāv likumiskā pārstāve A.P.
      (Lieta C-644/20)
      (2021/C 53/34)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: W.J.

         Atbildētāji: L.J. un J.J., ko pārstāv likumiskā pārstāve A.P.

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Hāgas 2007. gada 23. novembra Protokola par uzturēšanas saistībām piemērojamiem tiesību aktiem, kas Eiropas Kopienas vārdā tika apstiprināts ar Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/941/EK (1), 3. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka kreditors, kurš ir bērns, var iegūt jaunu pastāvīgo dzīvesvietu tajā valstī, kurā viņš tika nelikumīgi aizturēts, ja tiesa ir izdevusi rīkojumu par kreditora atpakaļatdošanu uz valsti, kurā viņam bija pastāvīgā dzīvesvieta tieši pirms nelikumīgās aizturēšanas?

         (1)  OV 2009, L 331, 17. lpp.


title: Lieta C-645/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – V A, Z A/TP

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Cour de cassation (Francija) – V A, Z A/TP
      (Lieta C-645/20)
      (2021/C 53/35)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour de cassation

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: V A, Z A

         Atbildētājs: TP

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (1) 10. panta 1. punkta a) apakšpunkta tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja mirušā pastāvīgā dzīvesvieta nāves brīdī nav kādā no dalībvalstīm, vai tās dalībvalsts, kurā nebija noteikta mirušā pastāvīgā dzīvesvieta, tiesai, kas konstatē, ka mirušajam bija šīs valsts pilsonība un ka viņam tajā piederēja īpašums, ir pēc savas ierosmes jāatsaucas uz savu papildu jurisdikciju, kas paredzēta ar šo tiesību normu?

         (1)  OV 2012, L 201, 107. lpp.


title: Lieta C-647/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugāle) – XG/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 1. decembrī iesniedza Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugāle) – XG/Autoridade Tributária e Aduaneira

      (Lieta C-647/20)
      (2021/C 53/36)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: XG

         Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai saskaņā ar LESD 65. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumiem kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma darījuma, proti, pārdodot tādu nekustamo īpašumu, kuru ieguvusi Portugāles valstspiederīgā, kas nav rezidente Eiropas Savienībā, var piemērot diskriminējošu aplikšanas ar nodokli režīmu, kas ir nelabvēlīgāks salīdzinājumā ar to, ko piemēro rezidentiem, kuriem piešķir kapitāla pieauguma samazinājumu par 50 %, uz kura pamata tiek aprēķināts ienākumu nodoklis?


title: Lieta C-683/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/27

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
      (Lieta C-683/20)
      (2021/C 53/37)
      Tiesvedības valoda – slovāku

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lindenthal, M. Noll-Ehlers)

         Atbildētāja: Slovākijas Republika

         Prasījumi

                  —

                  Atzīt, ka Slovākijas Republika ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/49/EK (2002. gada 25. jūnijs) par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību (1) 8. panta 2. punktu un 10. panta 2. punktu kopsakarā ar tās VI pielikumu, jo tā nav sagatavojusi rīcības plānus un nav nosūtījusi Komisijai rīcības plānu kopsavilkumus attiecībā uz 445 galvenajiem autoceļu posmiem;

                  —

                  atzīt, ka Slovākijas Republika ir pārkāpusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/49/EK (2002. gada 25. jūnijs) par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību 8. panta 2. punktu un 10. panta 2. punktu kopsakarā ar tās VI pielikumu, jo tā nav sagatavojusi rīcības plānus un nav nosūtījusi Komisijai rīcības plānu kopsavilkumus attiecībā uz 16 galvenajiem dzelzceļa posmiem, un

                  —

                  piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Slovākijas Republikai, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/49/EK (2002. gada 25. jūnijs) par vides trokšņa novērtēšanu un pārvaldību 8. panta 2. punktu bija jānodrošina, lai tiktu sagatavoti darbības plāni attiecībā uz galvenajiem autoceļu posmiem (autoceļi, pa kuriem gadā brauc vairāk nekā trīs miljoni automašīnu) un galvenajiem dzelzceļa posmiem (dzelzceļa līnijas, pa kurām gadā brauc vairāk nekā 30 000 vilciena sastāvu) savā teritorijā līdz 2013. gada 18. jūlijam. Pamatojoties uz šīs direktīvas 10. panta 2. punktu kopsakarā ar tās VI pielikumu, Slovākijas Republikai pēc tam bija jānodrošina, ka darbības plānu kopsavilkumi tiek nosūtīti Komisijai līdz 2014. gada 18. janvārim.
      Slovākijas Republika nav izpildījusi minētās direktīvas 8. panta 2. punktā un 10. panta 2. punktā kopsakarā ar tās VI pielikumu paredzētos pienākumus attiecībā uz 445 galvenajiem autoceļu posmiem un 16 galvenajiem dzelzceļa posmiem, kurus iepriekš tā bija paziņojusi Komisijai.

         (1)  OV 2002, L 189, 12. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nodaļa, 7. sējums, 101. lpp.


title: Lieta T-207/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – PlasticsEurope/ECHA (REACH – Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izveide – Papildinājums vielas bisfenola A iekļaušanai šajā sarakstā – Regulas Nr. 1907/2006 57. un 59. pants – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Uz pierādījumu spēka balstīta pieeja – Izpētes pētījumi – Starpprodukta izmantošana – Samērīgums)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – PlasticsEurope/ECHA

      (Lieta T-207/18) (1)

      (REACH - Vielu, kas ar laiku ir iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā, saraksta izveide - Papildinājums vielas bisfenola A iekļaušanai šajā sarakstā - Regulas Nr. 1907/2006 57. un 59. pants - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Uz pierādījumu spēka balstīta pieeja - Izpētes pētījumi - Starpprodukta izmantošana - Samērīgums)
      (2021/C 53/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: PlasticsEurope (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: R. Cana, É. Mullier un F. Mattioli, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūru (ECHA) (pārstāvji: M. Heikkilä, W. Broere un C. Buchanan)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller, D. Klebs un S. Heimerl), Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères, J. Traband, E. Leclerc un W. Zemamta), ClientEarth, (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: P. Kirch, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECHA2018. gada 3. janvāra Lēmumu ED/01/2018, ar ko pastāvošais bisfenola A ieraksts to vielu sarakstā, kuras ar laiku ir paredzēts iekļaut XIV pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV 2006, L 396, 1. lpp., labojums – OV 2007, L 136, 3. lpp.), saskaņā ar šīs regulas 59. pantu tika papildināts tādējādi, ka bisfenols A tika identificēts arī kā viela, kura noārda endokrīno sistēmu un kurai var būt nopietna ietekme uz vidi, izraisot tādas pašas bažas kā citas minētās regulas 57. panta a) līdz e) punktā uzskaitītās vielas; viss minētais ir šīs pašas regulas 57. panta f) punkta izpratnē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  PlasticsEurope sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) un ClientEarth tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika un Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 190, 4.6.2018.


title: Lieta T-243/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – VW/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Pārdzīvojušais laulātais – Apgādnieka zaudējuma pensija – Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 20. pants – Piešķiršanas nosacījumi – Laulības ilgums – Iebilde par prettiesiskumu – Vienlīdzīga attieksme – Samērīguma princips)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – VW/Komisija
      (Lieta T-243/18) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pārdzīvojušais laulātais - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 20. pants - Piešķiršanas nosacījumi - Laulības ilgums - Iebilde par prettiesiskumu - Vienlīdzīga attieksme - Samērīguma princips)
      (2021/C 53/41)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VW (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Mongin un L. Vernier)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Boytha un J. Steele), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 26. jūnija lēmumu, ar kuru noraidīts lūgums prasītājai piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju un, ciktāl nepieciešams, atcelt 2018. gada 19. janvāra lēmumu, ar ko noraidīta sūdzība par šo lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Komisijas 2017. gada 26. jūnija lēmumu, ar ko noraidīts lūgums VW piešķirt apgādnieka zaudējuma pensiju.

                  2)

                  Komisija sedz savus un atlīdzina VW tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 231, 2.7.2018.


title: Lieta T-430/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – American Airlines/Komisija (Konkurence – Koncentrācijas – Gaisa transporta tirgus – Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu – Saistības – Lēmums, ar kuru ir piešķirtas priekšgājēja tiesības – Tiesību kļūda – Pienācīgas izmantošanas jēdziens)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/32

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – American Airlines/Komisija
      (Lieta T-430/18) (1)

      (Konkurence - Koncentrācijas - Gaisa transporta tirgus - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līgumu - Saistības - Lēmums, ar kuru ir piešķirtas priekšgājēja tiesības - Tiesību kļūda - Pienācīgas izmantošanas jēdziens)
      (2021/C 53/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: American Airlines, Inc. (Fortvērta, Teksasa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J.-P. Poitras, solicitor, J. Ruiz Calzado un J. Wileur, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Franchoo, H. Leupold un L. Wildpanner)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Delta Air Lines, Inc. (Vilmingtona, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: M. Demetriou, QC, C. Angeli un I. Giles, advokāti)

         Priekšmets

      Par prasību, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 30. aprīļa Lēmumu C(2018) 2788 final, ar kuru Delta Air Lines tiek piešķirtas priekšgājēja tiesības (Lieta M.6607 – US Airways/American Airlines).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  American Airlines, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Delta Air Lines, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 319, 10.9.2018.


title: Lieta T-438/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Pareto Trading/EUIPO – Bikor un Bikor Professional Color Cosmetics (“BIKOR EGYPTIAN EARTH”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BIKOR EGYPTIAN EARTH” – Absolūts atteikuma pamats – Ļaunticība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/33

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Pareto Trading/EUIPO – Bikor un Bikor Professional Color Cosmetics (“BIKOR EGYPTIAN EARTH”)
      (Lieta T-438/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “BIKOR EGYPTIAN EARTH” - Absolūts atteikuma pamats - Ļaunticība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 53/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Pareto Trading Co., Inc. (Karlštate, Ņūdžersija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina un V. Balaguer Fuentes, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: D. Gája, H. O’Neill, V. Ruzek un S. Hanne)

         Pārējie procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Elżbieta Korbut Bikor (Gdaņska, Polija), Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdaņska)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 1826/2015-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Pareto Trading, no vienas puses, un Bikor un Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind, no otras puses.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pareto Trading Co., Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 319, 10.9.2018.


title: Lieta T-176/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – 3V Sigma/ECHA (REACH – Vielu novērtēšana – Uvasorb HEB – ECHA lēmums, ar ko pieprasīta papildu informācija – Regulas (EK) Nr. 1907/2006 46. panta 1. punkts – Pieprasījums norādīt vielas eventuālos pārveidošanās vai noārdīšanās produktus – Samērīgums – Nepieciešamība papildus veikt pieprasīto pētījumu – Atbilstoši apstākļi un reāli apstākļi – Pētījuma vides temperatūra – Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – 3V Sigma/ECHA

      (Lieta T-176/19) (1)

      (REACH - Vielu novērtēšana - Uvasorb HEB - ECHA lēmums, ar ko pieprasīta papildu informācija - Regulas (EK) Nr. 1907/2006 46. panta 1. punkts - Pieprasījums norādīt vielas eventuālos pārveidošanās vai noārdīšanās produktus - Samērīgums - Nepieciešamība papildus veikt pieprasīto pētījumu - Atbilstoši apstākļi un reāli apstākļi - Pētījuma vides temperatūra - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
      (2021/C 53/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 3V Sigma SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: C. Bryant, S. Hainsworth, solicitors, un D. Anderson, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: A. Hautamäki, J. Alaranta un W. Broere)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: J. Möller, D. Klebs un S. Heimerl)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt ECHA Apelācijas padomes 2019. gada 15. janvāra Lēmumu A-004-2017, ciktāl ar to noraidīta prasītājas sūdzība par ECHA2016. gada 20. decembra lēmumu, ar ko pieprasīta papildu informācija par vielu “uvasorb HEB” un kurā noteikts termiņš šīs informācijas iesniegšanai – 2020. gada 22. oktobris.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  3V Sigma SpA sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

                  3)

                  Vācijas Federatīvā Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta T-286/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Azarov/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā – Līdzekļu iesaldēšana – To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana – Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā – Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/34

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Azarov/Padome
      (Lieta T-286/19) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Padomes pienākums pārbaudīt, ka trešās valsts iestādes lēmums ir ticis pieņemts, ievērojot tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2021/C 53/45)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Mykola Yanovych Azarov (Kijeva, Ukraina) (pārstāvji: G. Lansky un A. Egger, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: J. Van Blaaderen un P. Mahnič)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 7. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2019, L 64, 1. lpp.), ciktāl ar šiem tiesību aktiem prasītāja vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2019/354 (2019. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2019/352 (2019. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl Mykola Yanovych Azarov vārds ir saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām tiek piemēroti šie ierobežojošie pasākumi.

                  2)

                  Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-535/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (“JCE HOTTINGUER”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JCE HOTTINGUER” – Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “HOTTINGER” – Relatīvs atteikuma pamats – Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām – Common law prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad, attiecīgi, Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/35

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – H.R. Participations/EUIPO – Hottinger Investment Management (“JCE HOTTINGUER”)
      (Lieta T-535/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “JCE HOTTINGUER” - Agrāka nereģistrēta valsts preču zīme “HOTTINGER” - Relatīvs atteikuma pamats - Atsauce uz agrākai preču zīmei piemērojamām valsts tiesībām - Common law prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad, attiecīgi, Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 4. punkts un 60. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2021/C 53/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: H.R. Participations SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: P. Wilhelm, J. Rossi, E. Dumur un G. Hadot-Pericard, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: J. Crespo Carrillo un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Hottinger Investment Management Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: W. Sander, solicitor, un M. Beebe, barrister)

         Priekšmets

      Prasība, kas celta par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 3. maija lēmumu lietā R 2078/2018-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Hottinger Investment Management un H.R. Participations.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  H.R. Participations SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 312, 16.9.2019.


title: Lieta T-665/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Cinkciarz.pl/EUIPO (“€$”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “€$” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Cinkciarz.pl/EUIPO (“€$”)
      (Lieta T-665/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “€$” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2021/C 53/47)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Polija) (pārstāvji: E. Skrzydło-Tefelska un K. Gajek, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 4. jūlija lēmumu lietā R 1345/2018-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “€$” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Cinkciarz.pl sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-736/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – HA/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana – Atlīdzības augstākā robeža par miega apnojas aparātiem – Prasība atcelt tiesību aktu – Gluži vienkārši apstiprinoša akta neesamība – Interese celt prasību – Pieņemamība – Kopīgie noteikumi par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem – Vispārīgie īstenošanas noteikumi)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/36

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – HA/Komisija
      (Lieta T-736/19) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Medicīnisko izdevumu atlīdzināšana - Atlīdzības augstākā robeža par miega apnojas aparātiem - Prasība atcelt tiesību aktu - Gluži vienkārši apstiprinoša akta neesamība - Interese celt prasību - Pieņemamība - Kopīgie noteikumi par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu slimības gadījumiem - Vispārīgie īstenošanas noteikumi)
      (2021/C 53/48)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: HA (pārstāvis: S. Kreicher, avocate)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Bohr, A.-C. Simon un M. Brauhoff)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas lēmumu par atlīdzības augstākās robežas noteikšanu 3 100 EUR apmērā medicīniska aparāta īrei laika posmā no 2019. gada 1. marta līdz 2024. gada 29. februārim.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Komisijas 2019. gada 17. janvāra lēmumu, ar kuru nosaka atlīdzības augstāko robežu 3 100 EUR par medicīniskā aparāta īri uz laika posmu no 2019. gada 1. marta līdz 2024. gada 29. februārim, un Komisijas 2019. gada 13. augusta lēmumu, ar ko noraida iesniegto sūdzību par šo lēmumu.

                  2)

                  Piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 432, 23.12.2019.


title: Lieta T-859/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Alkmene” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/37

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)
      (Lieta T-859/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Alkmene” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 53/49)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alkemie Group sp. z o.o. (Gdynia, Polija) (pārstāve: A. Korbela, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mann & Schröder GmbH (Siegelsbach, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmumu lietā R 2230/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mann & Schröder un Alkemie Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmumu lietā R 2230/2018-2, ciktāl ar to tika noraidīta Alkemie Group sp. z o.o. apelācijas sūdzība saistībā ar 5. klasē ietilpstošajiem “uztura bagātinātājiem”.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-860/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Alkmene” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/38

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Alkemie Group/EUIPO – Mann & Schröder (“ALKEMIE”)
      (Lieta T-860/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ALKEMIE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Alkmene” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 53/50)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alkemie Group sp. z o.o. (Gdiņa, Polija) (pārstāve: A. Korbela, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mann & Schröder GmbH (Siegelsbach, Vācija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmumu lietā R 2231/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mann & Schröder un Alkemie Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2019. gada 16. septembra lēmumu lietā R 2231/2018-2, ciktāl ar to noraidīta Alkemie Group sp. z o.o. apelācijas sūdzība attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajiem “uztura bagātinātājiem”.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta T-863/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (“PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMAR” reģistrācijas pieteikums – Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GALLIMARD” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Konceptuāls salīdzinājums – Personvārdi – Patstāvīga un atšķirtspējīga pozīcija – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/38

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Production Christian Gallimard/EUIPO – Éditions Gallimard (“PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD”)
      (Lieta T-863/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMAR” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GALLIMARD” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Konceptuāls salīdzinājums - Personvārdi - Patstāvīga un atšķirtspējīga pozīcija - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 53/51)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Production Christian Gallimard (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāve: L. Dreyfuss-Bechmann, avocate)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Parīze, Francija) (pārstāvji: J.-A. Bénazéraf un Y. Diringer, avocats)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 1. oktobra lēmumu lietā R 2316/2018-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française un Production Christian Gallimard.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Production Christian Gallimard sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 61, 24.2.2020.


title: Lieta T-883/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIX ELIXIR”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HELIX ELIXIR” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HELIXOR” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/39

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra spriedums – Gustopharma Consumer Health/EUIPO – Helixor Heilmittel (“HELIX ELIXIR”)
      (Lieta T-883/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HELIX ELIXIR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “HELIXOR” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2021/C 53/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Gustopharma Consumer Health, SL (Madride, Spānija) (pārstāvji: A. Gómez López un J. Mora Cortés, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini un V. Ruzek)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Helixor Heilmittel GmbH (Rozenfelda, Vācija) (pārstāvis: J. Klink, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 23. oktobra lēmumu lietā R 100/2019-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Helixor Heilmittel un Gustopharma Consumer Health.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Gustopharma Consumer Health, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-738/16: Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – La Quadrature du Net u.c./Komisija (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi – Personas datu pārsūtīšana uz ASV – Apstrīdētā tiesību akta pasludināšana par spēkā neesošu – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/40

      Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – La Quadrature du Net u.c./Komisija
      (Lieta T-738/16) (1)

      (Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Fizisko personu aizsardzība attiecībā uz personas datu apstrādi - Personas datu pārsūtīšana uz ASV - Apstrīdētā tiesību akta pasludināšana par spēkā neesošu - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 53/53)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: La Quadrature du Net (Parīze, Francija), French Data Network (Amiens, Francija), Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (Fédération FDN) (Amiens) (pārstāvis: A. Fitzjean Ò. Cobhthaigh, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: H. Kranenborg un D. Nardi)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) (Parīze, Francija) (pārstāvis: F.-P. Lani, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil un O. Serdula), Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: S. Eisenberg, S. Heimerl, D. Klebs un J. Möller), Francijas Republika (pārstāvji: E. Armoët un E. de Moustier), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: M. Bulterman un C. Schillemans), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: S. Brandon, pārstāvis, kam palīdz de J. Holmes, QC), Amerikas Savienotās Valstis (pārstāvji: H.Viaene, C. Evrard, E. Valgaeren, P. Wytinck, advokāti, S. Kingston un E. Barrington, SC), Digitaleurope (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: J. Cahir, V. Power, solicitors, un M. Gray, SC), Microsoft Corp. (Redmonda, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: J. Bourgeois un M. Meulenbelt, advokāti), BSA Business Software Alliance, Inc. (Vašingtona, DC, ASV) (pārstāvji: B. Van Vooren un K. Van Quathem, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1250 (2016. gada 12. jūlijs) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK par pienācīgu aizsardzību, ko nodrošina ES un ASV privātuma vairogs (OV 2016, L 207, 1. lpp.)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Quadrature du Net, French Data Network un Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs (Fédération FDN) tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Čehijas Republika, Vācijas Federatīvā Republika, Francijas Republika, Nīderlandes Karaliste, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, Amerikas Savienotās Valstis, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir), DigitalEurope, Microsoft Corp. un BSA Business Software Alliance, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta T-660/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – Universität Bremen/REA (Prasība atcelt tiesību aktu – Dotācijas projekts – Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” – Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus “H2020-SC6-Governance-2019” – REA lēmums par priekšlikuma noraidīšanu – Advokāta pārstāvības trūkums – Prasības acīmredzama nepieņemamība)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/41

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – Universität Bremen/REA

      (Lieta T-660/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Dotācijas projekts - Pētniecības un inovācijas pamatprogramma “Apvārsnis 2020” - Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus “H2020-SC6-Governance-2019” - REA lēmums par priekšlikuma noraidīšanu - Advokāta pārstāvības trūkums - Prasības acīmredzama nepieņemamība)
      (2021/C 53/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Universität Bremen (Brēmene, Vācija) (pārstāvis: C. Schmid, universitātes profesors)

         Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (pārstāvji: S. Payan-Lagrou un V. Canetti, kuriem palīdz R. van der Hout un C. Wagner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt REA2019. gada 16. jūlija Lēmumu Ares(2019) 4590599, ar kuru noraidīts prasītājas iesniegtais priekšlikums saistībā ar uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus “H2020-SC6-Governance-2019”.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                  Universität Bremen sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Pētniecības izpildaģentūras (REA) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 25.11.2019.


title: Lieta T-24/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Junqueras i Vies/Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Institucionālās tiesības – Parlamenta loceklis – Privilēģijas un imunitāte – Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja paziņojums, ka ir konstatēta Eiropas Parlamenta deputāta amata vietas vakance – Pieteikums steidzami uzņemties iniciatīvu apstiprināt Eiropas Parlamenta deputāta imunitāti – Nepārsūdzami tiesību akti – Nepieņemamība)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/41

      Vispārējās tiesas 2020. gada 15. decembra rīkojums – Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta T-24/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Institucionālās tiesības - Parlamenta loceklis - Privilēģijas un imunitāte - Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja paziņojums, ka ir konstatēta Eiropas Parlamenta deputāta amata vietas vakance - Pieteikums steidzami uzņemties iniciatīvu apstiprināt Eiropas Parlamenta deputāta imunitāti - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2021/C 53/55)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Spānija) (pārstāvis: A. Van den Eynde Adroer, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: F. Drexler, N. Görlitz un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt, pirmkārt, konstatāciju par prasītāja amata vietas vakanci no 2020. gada 3. janvāra, ko Parlamenta priekšsēdētājs paziņoja 2020. gada 13. janvāra plenārsēdē, un, otrkārt, apgalvoto pēdējā minētā noraidījumu attiecībā uz pieteikumu steidzamā kārtā uzņemties iniciatīvu ar mērķi apstiprināt prasītāja imunitāti, ko 2019. gada 20. decembrī prasītāja vārdā iesniedza Eiropas Parlamenta deputāte Riba i Giner, pamatojoties uz Parlamenta reglamenta 8. pantu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Spānijas Karalistes pieteikumu par iestāšanos lietā nav jālemj.

                  3)

                  Oriol Junqueras i Vies atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies tiesvedībā T-24/20 R.

                  4)

                  Spānijas Karaliste savus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā radušos tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 68, 2.3.2020.


title: Lieta T-255/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – ClientEarth/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Piekļuve dokumentiem – Komitoloģija – Mehānisko transportlīdzekļu tehniskā komiteja – Komitejas 79. sanāksmes dienas kārtība – Tiesības uz informāciju, kas piemērojamas Savienības dalībvalstīs attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem – Netieši izteikts piekļuves atteikums – Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/42

      Vispārējās tiesas 2020. gada 14. decembra rīkojums – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-255/20) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Komitoloģija - Mehānisko transportlīdzekļu tehniskā komiteja - Komitejas 79. sanāksmes dienas kārtība - Tiesības uz informāciju, kas piemērojamas Savienības dalībvalstīs attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem - Netieši izteikts piekļuves atteikums - Tiešs lēmums, kurš pieņemts pēc prasības celšanas - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 53/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: F. Logue, solicitor, un J. Kenny, barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: S. Delaude, C. Ehrbar un G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 26. februāra netieši izteiktu lēmumu, ar ko atteikta piekļuve noteiktām 2019. gada 12. februārī notikušās Mehānisko transportlīdzekļu tehniskās komitejas 79. sanāksmes protokola daļām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 247, 27.7.2020.


title: Lieta T-520/20: Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – Bonicelli/Entreprise commune Fusion for Energy (Civildienests – Ierēdņi – 2019. gada paaugstināšana amatā – Lēmums par nepaaugstināšanu amatā – Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā – Strīda priekšmeta zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/43

      Vispārējās tiesas 2020. gada 16. decembra rīkojums – Bonicelli/Entreprise commune Fusion for Energy

      (Lieta T-520/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - 2019. gada paaugstināšana amatā - Lēmums par nepaaugstināšanu amatā - Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2021/C 53/57)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Tullio Bonicelli (Badalona, Spānija) (pārstāvis: N. Lhoëst, advokāts)

         Atbildētājs: ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotais Eiropas kopuzņēmums (pārstāvis: G. T. Poszler)

         Priekšmets

      Prasība, kas pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotā Eiropas kopuzņēmuma 2019. gada 24. oktobra lēmumu neiekļaut prasītāja uzvārdu galīgajā to ierēdņu sarakstā, kas ir paaugstināti amatā 2019. gadā, un, otrkārt, tā 2020. gada 8. maija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība par minēto lēmumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                  ITER un kodolsintēzes enerģētikas attīstības vajadzībām izveidotais Eiropas kopuzņēmums sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Tullio Bonicelli tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 329, 5.10.2020.


title: Lieta T-579/20 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 15. decembra rīkojums – Genekam Biotechnology/Komisija (Pagaidu noregulējums – Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) – Izmaksāto maksājumu atgūšana – Pieteikums par piespiedu izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/43

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 15. decembra rīkojums – Genekam Biotechnology/Komisija
      (Lieta T-579/20 R)
      (Pagaidu noregulējums - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas noslēgta saistībā ar septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007. – 2013. gads) - Izmaksāto maksājumu atgūšana - Pieteikums par piespiedu izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2021/C 53/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Genekam Biotechnology AG (Duisbourg, Vācija) (pārstāvis: S. Hertwig, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà, A. Katsimerou un R. Pethke)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 299. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 7. augusta Lēmumu C(2020) 5548 final par finansiālu saistību noteikšanu, kas attiecībā pret prasītāju ir uzskatāms par izpildes rīkojumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-655/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – Symrise/ECHA

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – Symrise/ECHA

      (Lieta T-655/20)
      (2021/C 53/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Symrise AG (Holzminden, Vācija) (pārstāvji: A, B, C, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt – kopumā – Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes 2020. gada 18. augusta lēmumu lietā A-010-2018;

                  —

                  piespriest aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, pieprasīdama vielas izmēģinājumus ar mugurkaulniekiem, attaisnodama šādu izmēģinājumu nepieciešamību, norādot uz tās ietekmi uz darbiniekiem, un neņemdama vērā atbilstoši Kosmētikas līdzekļu regulai veikto vielas nekaitīguma novērtējumu, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ir nepareizi interpretējusi REACH regulu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, pieprasīdama paplašināto vienas paaudzes reproduktīvā toksiskuma pētījumu (turpmāk tekstā – “EOGRTS”) ar vairākiem paplašinājumiem, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, nolemdama, ka EOGRTS ir jāveic perorāli, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā par tās rīcībā esošo informāciju un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, pieprasīdama REACH regulas IX pielikuma 9.1.6.1. iedaļā paredzēto pētījumu ar zivīm par ilgtermiņa toksiskumu (ESAO TG 234), ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir nepareizi interpretējusi IX pielikuma 9.1. iedaļas 2. aili, nav ievērojusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai un ir pārkāpusi REACH regulas 25. pantu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, neņemdama vērā daļu no nozīmīgās informācijas, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir pārkāpusi REACH regulas 25. pantu un, noteikdama apstrīdētajā lēmumā minētos termiņus, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-656/20: Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – Symrise/ECHA

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 27. oktobrī – Symrise/ECHA

      (Lieta T-656/20)
      (2021/C 53/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Symrise AG (Holzminden, Vācija) (pārstāvji: A, B, C, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt – kopumā – Eiropas Ķimikāliju aģentūras Apelācijas padomes 2020. gada 18. augusta lēmumu lietā A-009-2018;

                  —

                  piespriest aģentūrai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, pieprasīdama vielas izmēģinājumus ar mugurkaulniekiem, attaisnodama šādu izmēģinājumu nepieciešamību, norādot uz tās ietekmi uz darbiniekiem, un neņemdama vērā atbilstoši Kosmētikas līdzekļu regulai veikto vielas nekaitīguma novērtējumu, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un ir nepareizi interpretējusi REACH regulu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, pieprasīdama paplašināto vienas paaudzes reproduktīvā toksiskuma pētījumu (turpmāk tekstā – “EOGRTS”) ar vairākiem paplašinājumiem, ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra, noteikdama apstrīdētajā lēmumā minētos termiņus, ir pārkāpusi REACH regulas 25. pantu un ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-717/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Lenovo Global Technology Belgium/EuroHPC Joint Undertaking

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. decembrī – Lenovo Global Technology Belgium/EuroHPC Joint Undertaking

      (Lieta T-717/20)
      (2021/C 53/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lenovo Global Technology Belgium BV (Machelen, Beļģija) (pārstāvji: S. Sakellariou, G. Forwood, K. Struckmann un F. Abou Zeid)

         Atbildētājs: Eiropas Augstas veiktspējas datošanas kopuzņēmums

         Lietas dalībnieku prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  noteikt pieprasītos procesa organizatoriskos pasākumus;

                  —

                  atcelt Eiropas Augstas veiktspējas datošanas kopuzņēmuma 2020. gada 29. septembra lēmumu (Ref. Ares(2020)5103538), ar kuru ir noraidīts Lenovo iesniegtais piedāvājums 3. kārtai publiskajā iepirkumā SMART 2019/1084 saistībā ar Leonardo Supercomputer iegādi, kam ir jātiek uzņemtam CINNECA, Itālijā, un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam uzņēmumam; un

                  —

                  piespriest Eiropas Augstas veiktspējas datošanas kopuzņēmumam atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu, nediskvalificējot veiksmīgo kandidātu par to, ka tas nav izpildījis virkni obligāto prasību, kas iekļautas tehniskajās specifikācijās. It īpaši atbildētājs neesot diskvalificējis veiksmīgo kandidātu, neskatoties uz to, ka tas nav izpildījis obligāto prasību par fiksētas cenas piedāvājumu, iekļaujot savā piedāvājumā noteikumu par savstarpējas apmaiņas likmi, un nesniedzot fiksētu cenu atmiņas komponentiem. Turklāt atbildētājs esot pārkāpis šos pašus principus, nediskvalificējot veiksmīgo kandidātu par to, ka tā piedāvājumā nav iekļautas citas tehniskajās specifikācijās iekļautās prasības.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pieļāvis vairākas kļūdas saistībā ar veiksmīgā kandidāta veiktspējas un efektivitātes atzīmes novērtējumu. It īpaši atbildētājs esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā, izmantojot nepareizu minimālo [augstas veiktspējas konjugācijas gradientu] (HPCG) vērtību veiktspējas atzīmes aprēķinā; tas esot izmantojis acīmredzami nepareizas HPL un HPCG veiktspējas vērtības, ko sniedzis veiksmīgais kandidāts, neprasot paskaidrojumus, pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpjot labas pārvaldības principu; un pieņēmis nepareizas vērtības no veiksmīgā kandidāta par jaudas patēriņu, atkal pieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpjot labas pārvaldības principu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pieļāvis vairākas kļūdas saistībā ar piešķiršanas kritēriju “ES pievienotā vērtība”. Konkrēti, šāds kritērijs esot bijis prettiesisks, jo tas neesot saistīts ar līguma priekšmetu un tas pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, Finanšu regulu, ES saistības atbilstoši PTO GPA un LESD 310. panta 5. punktā noteikto pareizas finanšu pārvaldības principu. Jo vairāk, kad atbildētājs piemēroja šo kritēriju, tas esot pieļāvis acīmredzamu kļūdu un pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes principu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs esot pieļāvis vairākas kļūdas saistībā ar piešķiršanas kritēriju “Piegādes ķēdes drošība”. It īpaši ES [atbildētājs] esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu un tās pienākumu norādīt pamatojumu, bez jebkāda objektīva pamatojuma izskatot veiksmīgā kandidāta piedāvājumu labvēlīgākā veidā nekā prasītājas piedāvājumu, lai gan galvenajos aspektos abi piedāvājumi ir salīdzināmi. Atbildētājs esot arī pieļāvis acīmredzamu kļūdu prasītājas piedāvājuma vairāku elementu vērtējumā saistībā ar piegādes ķēdes drošības piešķiršanas kritēriju.


title: Lieta T-718/20: Prasība, kas celta 2020. gada 5. decembrī – WIZZ Air Hungary/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/46

      Prasība, kas celta 2020. gada 5. decembrī – WIZZ Air Hungary/Komisija
      (Lieta T-718/20)
      (2021/C 53/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: WIZZ Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (WIZZ Air Hungary Zrt.) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: E. Vahida, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 24. februāra lēmumu par valsts atbalstu SA.56244 – Glābšanas atbalsts Tarom (1); un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka glābšanas atbalsts Tarom neatbilstot Eiropas Komisijas Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs (2) noteiktajam atbilstības nosacījumam par nepieciešamību, lai glābšanas atbalsts dotu ieguldījumu kopējo interešu mērķī, jo Komisija nav novērtējusi Tarom svarīgumu vietējos un starptautiskajos gaisa transporta tirgos un iespējamību aizstāt Tarom.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka glābšanas atbalsts neatbilstot Eiropas Komisijas Glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnēs noteiktajam atbilstības kritērijam “viena reize, pēdējā reize”, jo Tarom iepriekšējās pārstrukturēšanas periods ilga līdz 2019. gadam, proti, mazāk nekā desmit gadus pirms Eiropas Komisija ar savu 2020. gada 24. februāra lēmumu apstiprināja jaunu atbalstu Tarom labā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnām grūtībām, un esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2020, C 310, 3. lpp.

         (2)  Komisijas Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu nefinanšu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai, OV 2014, C 249, 1. lpp.


title: Lieta T-728/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. decembrī – OM/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/47

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. decembrī – OM/Komisija
      (Lieta T-728/20)
      (2021/C 53/63)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: OM (pārstāvis: N. de Montigny, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu noraidīt pieteikumus par izmaksu atlīdzināšanu Nr. 247–251 un 252–256;

                  —

                  atcelt 2020. gada 23. marta lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja vispirms apgalvo, ka ir pieņemama tās prasība par 2020. gada 23. marta lēmumu, kas tai tika paziņots ar tās 2019. gada 5. decembra sūdzības noraidījumu un ko tā uzskata par jaunu lēmumu, kurš esot ticis pieņemts, pamatojoties uz jaunu viņas situācijas novērtēšanu pēc tam, kad administrācija atbalstīja pirmajā sūdzībā izvirzīto galveno pamatu. Attiecībā uz lietas būtību prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmumi ir pretrunīgi, mainoties pamatojumam pēc agrāk veiktas līdzīgu izmaksu atlīdzināšanas.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav konkrēti un detalizēti izvērtēti pašreizējie pieteikumi par medicīnisko izdevumu atlīdzināšanu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērotas tiesības tikt uzklausītam.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda lietas materiālu vērtējumā.


title: Lieta T-734/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. decembrī – Boquoi Handels/EUIPO (Ledus kristāla uz zila apļveida fona attēls)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/48

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. decembrī – Boquoi Handels/EUIPO (Ledus kristāla uz zila apļveida fona attēls)
      (Lieta T-734/20)
      (2021/C 53/64)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Boquoi Handels OHG (Grünwald, Vācija) (pārstāve: S. Lorenz, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes (Ledus kristāla uz zila apļveida fona attēls) reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 970 116

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2020. gada 25. septembra lēmums lietā R 522/2020-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-735/20: Prasība, kas celta 2020. gada 15. decembrī – Planistat Europe un Charlot/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/49

      Prasība, kas celta 2020. gada 15. decembrī – Planistat Europe un Charlot/Komisija
      (Lieta T-735/20)
      (2021/C 53/65)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Planistat Europe (Parīze, Francija), Hervé-Patrick Charlot (Parīze) (pārstāvis: F. Martin Laprade, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt, ka Eiropas Komisijai ir ārpuslīgumiskā atbildība saskaņā ar LESD 340. pantu par:

                              —

                              pietiekami būtisku pārkāpumu, neizpildot rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu;

                              —

                              tiesību uz aizstāvību pietiekami būtisku pārkāpumu;

                              —

                              pienākuma ievērot konfidencialitāti pietiekami būtisku pārkāpumu;

                              —

                              tādējādi mantisko zaudējumu un/vai morālā kaitējuma radīšanu sabiedrībai Planistat un tās vadītājam Hervé-Patrick Charlot;

            līdz ar to:

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt Hervé-Patrick Charlot nodarīto morālo kaitējumu 150 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājam radītos mantiskos zaudējumus 11 600 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai segt pilnībā visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies Planistat un Hervé-Patrick Charlot.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz rūpības pienākuma un tiesību uz labu pārvaldību neizpildi, kā iemesls ir Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) un pēc tam Eiropas Komisijas paustie apmelojošie paziņojumi, kas vērsti pret prasītājiem, kuru nevainību Francijas kasācijas tiesa esot ar galīgu nolēmumu apstiprinājusi 2016. gada 16. jūnijā. Šajā ziņā prasītāji apgalvo:

                              —

                              Eiropas Savienības administrācija neesot ņēmusi vērā prasītāju likumīgās intereses, kuri esot tikuši nepatiesi apsūdzēti noziedzīgu nodarījumu pastrādāšanā, un tādējādi tā pret viņiem nav izpildījusi savu rūpības pienākumu;

                              —

                              konkrētajā gadījumā laba pārvaldība ietverot ikviena indivīda tiesības netikt pakļautam apmelošanai no Savienības iestāžu ierēdņu puses.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz tiesību uz labu pārvaldību neievērošanu, kā arī tiesību uz aizstāvību un nevainīguma prezumpcijas principa pārkāpumu saistībā ar nosodāmo bezatbildību, ar kādu 2003. gada 19. martāOLAF par prasītājiem sniedza apmelojošu paziņojumu Francijas iestādēm. Šajā ziņā prasītāji apgalvo:

                              —

                                 OLAF esot rīkojies steigā, kas neatbilst pienākumam ievērot saprātīgu termiņu, nosūtot Francijas iestādēm informāciju nākamajā dienā pēc tam, kad attiecībā uz prasītājiem tika uzsākta ārējā izmeklēšana;

                              —

                                 OLAF esot vajadzējis pret prasītājiem attiekties identiski kā pret Eiropas Savienības ierēdņiem un sagaidīt, kad tā rīcībā nonāk papildu informācija, lai pieņemtu lēmumu, pamatojoties uz labāku informētību;

                              —

                                 OLAF esot bijis jārīkojas piesardzīgi, informējot iepriekš prasītājus, lai, uzklausot abas puses, saņemtu viņu paskaidrojumus;

                              —

                                 OLAF esot bijis jāizvairās no apgalvojumiem, kuri rada priekštatu, ka prasītāji ir vainojami savienības līdzekļu “izlaupīšanā”.

                  3.

                  Trešais pamats ir balstīts uz konfidencialitātes pienākuma attiecībā uz personas datiem neievērošanu, tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu, kā arī uz nevainīguma prezumpcijas principa neievērošanu attiecībā uz informācijas “noplūdēm” no OLAF par tā 2003. gada 19. marta apmelojošā paziņojuma saturu. Šajā ziņā prasītāji uzskata, ka:

                              —

                                 OLAF neesot ievērojusi konfidencialitātes pienākumu, kas tai ir saistošs, veicot izmeklēšanas;

                              —

                                 OLAF esot pārkāpis labas pārvaldības principu, jo šis princips ietver tiesības uz to, lai lietas tiktu izskatītas, ievērojot konfidencialitāti;

                              —

                                 OLAF esot pārkāpis nevainīguma prezumpcijas principu, ļaujot izplatīties informācijai par tā apmelojošo paziņojumu, kas ir vērsts pret prasītājiem.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir balstīts uz tiesību uz labu pārvaldību pārkāpumu, kā arī uz nevainīguma principa pārkāpumu, Komisijai, iestājoties lietā kā civilprasītājai un sniedzot publisku paziņojumu 2003. gada jūlijā. Prasītāji apgalvo:

                              —

                              Komisija esot rīkojusies steigā, kas neatbilst pienākumam ievērot saprātīgu termiņu;

                              —

                              Komisijai esot bijis jāsagaida OLAF izmeklēšanas rezultāti, lai tā spētu pieņemt lēmumu, pamatojoties uz labāku informētību, par iespējamo iestāšanos lietā kā civilprasītājai;

                              —

                              Komisija nav demonstrējusi objektivitāti pret prasītājiem, jo tā ir lielāku nozīmi piedēvējusi savām finanšu interesēm, pat ja tās nav tikušas nopietni apdraudētas;

                              —

                              Komisija esot pārkāpusi nevainīguma prezumpciju, publicēdama savu 2003. gada 9. jūlija paziņojumu presei.


title: Lieta T-737/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. decembrī – Ryanair/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/50

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. decembrī – Ryanair/Komisija
      (Lieta T-737/20)
      (2021/C 53/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ryanair DAC (Swords, Īrija) (pārstāvji: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating un I. Metaxas-Maranghidis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2020. gada 3. jūlija lēmumu (ES) par valsts atbalstu SA.56943 (2020/N) – Latvija – COVID-19: airBaltic (1) rekapitalizācija; un

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu un savu paziņojumu “Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā,” un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konstatējot, ka atbalsts ir paredzēts būtisku traucējumu novēršanai Latvijas ekonomikā, ka airBaltic atbilst atbalsta saņemšanai, un ka nosacījumi par konkurences traucējumiem, valsts izstāšanos un restrukturizāciju bija izpildīti, pārkāpjot savu pienākumu izsvērt atbalsta labvēlīgo un nelabvēlīgo ietekmi uz tirdzniecības nosacījumiem un netraucētas konkurences saglabāšanu (proti, “izsvēršanas pārbaude”), un konstatējot, ka airBaltic nebija būtiskas ietekmes tirgū.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar šo lēmumu tiek pārkāptas konkrētas LESD normas un Eiropas tiesību vispārējie principi, kas ir bijuši pamatā ES gaisa transporta liberalizācijai kopš vēliem 1980. gadiem (proti, nediskriminācija, brīva pakalpojumu sniegšana un uzņēmējdarbības brīvība).

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot uzsākusi formālo izmeklēšanas procedūru, neraugoties uz nopietnām grūtībām, un esot pārkāpusi prasītājas procesuālās tiesības.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot pārkāpusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.

         (1)  OV 2020, L 346/1, 2. lpp.


title: Lieta T-738/20: Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Deutschtec/EUIPO – Group A (“HOLUX”)

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/51

      Prasība, kas celta 2020. gada 17. decembrī – Deutschtec/EUIPO – Group A (“HOLUX”)
      (Lieta T-738/20)
      (2021/C 53/67)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutschtec GmbH (Petershagen/Eggersdorf, Vācija) (pārstāvis: R. Arnade, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Group A NV (Hasselt, Beļģija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HOLUX” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 371 378

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 7. oktobra lēmums lietā R 223/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un EUIPO Iebildumu nodaļas 2019. gada 26. novembra lēmumu lietā B 3 051 677, ciktāl ar to tika apmierināti iebildumi;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats

                  —

                  Apstrīdētajā lēmumā neesot izdarīts nepieciešamais secinājums, kas izriet no tā, ka vārdi “parastie metāli un to sakausējumi”, kā arī “metāla izstrādājumi”, kas ietilpst 6. klasē, ir pārāk nekonkrēti. Turklāt tajā neesot norādīta rūpīga analīze, vai adresāti tirgū uzskatītu, ka precēm ir viena un tā pati izcelsme.


title: Lieta T-742/20: Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – UPL Europe un Indofil Industries (Netherlands)/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/52

      Prasība, kas celta 2020. gada 18. decembrī – UPL Europe un Indofil Industries (Netherlands)/Komisija
      (Lieta T-742/20)
      (2021/C 53/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Apvienotā Karaliste) un Indofil Industries (Netherlands) BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: C. Mereu un P. Sellar, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2020/2087 [(2020. gada 14. decembris)], ar ko darbīgās vielas mankoceba apstiprinājumu neatjauno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un groza Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 540/2011 pielikumu (1) (“Apstrīdētais akts”), un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka esot pieļauts būtiska procedūras noteikuma pārkāpums, neievērojot Regulas 844/2012 (2) 11. un 14. pantā noteikto procedūru.

                  2.

                  Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka izvērtēšanas procedūrā turklāt esot tikušas pārkāptas prasītāju tiesības uz aizstāvību.

                  3.

                  Trešajā pamatā tiek apgalvots, ka izvērtēšanas procedūrā esot ticis pieļauts labas pārvaldības principa pārkāpums, kā arī procedūras gaitā atbildētāja neesot rīkojusies objektīvi.

                  4.

                  Ceturtajā pamatā tiek apgalvots, ka izvērtēšanas procedūrā esot tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo atbildētāja esot ņēmusi vērā nesvarīgus faktus par klasificēšanu kā toksisku reproduktīvajai sistēmai (1.B kategorija) un vielas būtiskās metabolīta ETU (etilēntiourīnviela) īpašības.

                  5.

                  Piektajā pamatā tiek apgalvots, ka izvērtēšanas procedūrā turklāt esot ticis pārkāpts tiesiskās paļāvības princips.

         (1)  OV 2020, L 423, 50. lpp.

         (2)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 844/2012 (2012. gada 18. septembris), ar ko nosaka noteikumus, kas vajadzīgi darbīgo vielu apstiprinājumu atjaunošanas procedūras īstenošanai, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV 2012, L 252, 26. lpp.).


title: Lieta T-744/20: Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Airoldi Metalli/Komisija

text:
               15.2.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/53

      Prasība, kas celta 2020. gada 21. decembrī – Airoldi Metalli/Komisija
      (Lieta T-744/20)
      (2021/C 53/69)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Itālija) (pārstāvji: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey un V. Villante, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2020/1428 (2020. gada 12. oktobris), ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija štancējumu importam (1);

                  —

                  izdot rīkojumu par pierādījumu savākšanas pasākumiem;

                  —

                  piespriest Komisijai segt pašai savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas [(ES) 2016/1036] 1. panta 2. punkts, jo atbildētāja esot nepareizi definējusi attiecīgo ražojumu, pamatojoties uz “izstrādājuma ražošanas metodēm” (“IRM”) un uz nepareizām tarifu atsaucēm ES Kombinētajā nomenklatūrā. Atbildētāja esot arī pieļāvusi tiesību kļūdu, uzskatot, ka preces, kas ir “ražotas no alumīnija”, automātiski var kvalificēt kā līdzīgu izstrādājumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 1. panta 2. punkta un 3. panta 2. punkts, kā arī pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz līdzīgā izstrādājuma apjomu un importa no attiecīgās valsts novērtējumu nolūkā kaitējuma analīzes nolūkā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 2. panta 6. punkta a) apakšpunkts, jo Komisija esot izvēlējusies nepareizu “atbilstošu reprezentatīvo” valsti.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 19. panta a) punkts un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī samērīguma un procesuālo tiesību vienlīdzības princips. Prasītāja apgalvo, ka tā tai nav bijis pienācīgs iepriekšējas informācijas izpaušanas periods un ka iepriekšējas informācijas izpaušanas perioda sistēma, kas paredzēta pamatregulā attiecībā uz importētājiem, esot prettiesiska.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Pamatregulas 2. panta 6. punkta a) apakšpunkts par ziņojuma, ar kuru Komisija konstatē būtisku tirgus izkropļojumu esamību konkrētā valsti vai konkrētā šīs valsts nozarē, prettiesiskumu. Prasītāja apgalvo, ka esot pārkāptas viņas pamattiesības, jo viņa nav varējusi saņemt minēto ziņojumu itāļu valodā.

         (1)  OV 2020, L 336, 8. lpp.