title: Lieta C-206/10: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts — Regula (EEK) Nr. 1612/68 — 7. panta 2. punkts — Vācijas federālo zemju pakalpojumi neredzīgajiem, nedzirdīgajiem un personām ar invaliditāti — Nosacījums par dzīvesvietu)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/7

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 5. maija spriedums — Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-206/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Regula (EEK) Nr. 1612/68 - 7. panta 2. punkts - Vācijas federālo zemju pakalpojumi neredzīgajiem, nedzirdīgajiem un personām ar invaliditāti - Nosacījums par dzīvesvietu)
   2011/C 186/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — V. Kreuschitz)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — T. Henze un C. Blaschke)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāve — M. Noort)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.) 7. panta 2. punkta un Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta saistībā ar III sadaļas I nodaļu pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, kurā federālās zemes pabalsta piešķiršanai personām ar invaliditāti un neredzīgajiem ir paredzēts nosacījums, ka pabalsta saņēmēja dzīvesvieta ir attiecīgajā federālajā zemē — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 II pielikuma III daļā minētie pabalsti — “Speciālo no iemaksām neatkarīgo pabalstu” jēdziens

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzot atbilstoši federālo zemju tiesību aktiem pabalstu neredzīgajiem, nedzirdīgajiem un personām ar invaliditāti piešķiršanu personām, attiecībā uz kurām kompetentā dalībvalsts ir Vācijas Federatīvā Republika, ar nosacījumu, ka pabalsta saņēmēju dzīvesvietai vai parastās uzturēšanās vietai ir jābūt attiecīgajā federālajā zemē, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kura grozīta un īstenota ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 647/2005, 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā saistībā ar šīs regulas III sadaļas 1. nodaļu un Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulas (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā 7. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus izdevumus pati.

      (1)  OV C 179, 03.07.2010.


title: Lieta T-17/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 14. janvārī ierosinājusi Marta Andreasen par Civildienesta tiesas 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā F-40/05 Andreasen /Komisija

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/60

         Apelācija, ko 2008. gada 14. janvārī ierosinājusi Marta Andreasen par Civildienesta tiesas 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā F-40/05 Andreasen/Komisija
   (Lieta T-17/08 P)
   (2008/C 64/97)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marta Andreasen, Barselona (Spānija) (pārstāvis — B. Marthoz, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā F-40/05 un, izskatot lietu, apmierināt prasītājas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, ieskaitot prasību par zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājai apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               pakārtoti, atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 8. novembra spriedumu lietā F-40/05, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesā un atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz atcelt Civildienesta tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta prasība, pirmkārt, atcelt 2004. gada 30. oktobra lēmumu, ar kuru Komisija kā disciplināro sodu piemēroja prasītājas atcelšanu no amata, neierobežojot viņas tiesības uz pensiju, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus.
   Apelācijas sūdzības pamatojumam ir izvirzīti pieci pamati.
   Vispirms apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Civildienesta tiesa ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu IX pielikuma 10. pantu, neveicot pirmajā instancē apstrīdētā lēmuma likumības un samērīguma pārbaudi attiecībā uz šīs tiesību normas piemērošanu sakarā ar lietas apstākļiem un īpašo situāciju, kādā atradās prasītāja viņas veikto amata pienākumu rakstura dēļ.
   Otrais pamats ir saistīts ar iespējamu Kopienu tiesību aktu tiesiskuma principa, Kopienu tiesību aktu piemērošanas uz laiku principa un tiesiskās drošības principa pārkāpumu, jo Civildienesta tiesa nebija sniegusi spriedumā pamatojumu punktiem, kas attiecas uz vecajos un jaunajos Civildienesta noteikumos iekļauto tiesību normu piemērošanu šajā gadījumā.
   Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja izsaka pārmetumu, ka Civildienesta tiesa ir nepareizi interpretējusi faktus, kas tika iesniegti tās vērtējumam.
   Viņa norāda arī uz kļūdu vērtējumā un Civildienesta noteikumu 11., 12., 17. un 21. panta pārkāpumu, ko pieļāvusi Civildienesta tiesa, spriedumā nesniedzot tiesisku pamatojumu tiktāl, ciktāl tā atbalsta šo tiesību normu piemērošanu tādā veidā, kā tas ir darīts lēmumā, kas ticis apstrīdēts pirmajā instancē.
   Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pārkāpusi arī principus, kas atzīti Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punktā un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.


title: Lieta T-896/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. decembrī – Puma/EUIPO – Senator (“TRINOMIC”)

text:
               20.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 53/39

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. decembrī – Puma/EUIPO – Senator (“TRINOMIC”)
   (Lieta T-896/16)
   (2017/C 053/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis – M. Schunke, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Senator GmbH & Co. KGaA (Groß-Bieberau, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TRINOMIC” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 697 074

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 19. oktobra lēmums lietā R 70/2016-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies apelācijas procesā.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa un principa, ka pārvaldei ir saistoši tās pašas lēmumi, pārkāpums.


title: Lieta C-188/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 12. aprīlī  ierosinājusi  Schneider Electric SA  par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta)  2006. gada 31. janvāra  rīkojumu lietā T-48/03  Schneider Electric SA  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/13

         Apelācija, ko 2006. gada 12. aprīlī ierosinājusi Schneider Electric SA par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2006. gada 31. janvāra rīkojumu lietā T-48/03 Schneider Electric SA pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-188/06 P)
   (2006/C 165/22)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Schneider Electric SA (pārstāvji: A. Winckler, I. Girgenson, M. Pittie, avocats)

      Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pamatojoties uz EKL 225. panta 1. punktu un Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 61. pantu, atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 31. janvāra rīkojumu lietā T-48/03 Schneider Electric SA/Eiropas Kopienu Komisija;

               —

               nosūtīt lietu Pirmās instances tiesai lietas izskatīšanai pēc būtības;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka rīkojumā deformēti atbilstošie fakti un ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā.
   Pirmkārt, pretēji tam, ko apgalvo Pirmās instances tiesa, Legrand nodošana Wendel/KKR konsorcijam nenotika “pēkšņi” un “nekļuva neatsaucama” pirms 2002. gada 4. decembra Lēmuma (1) pieņemšanas. Jebkurā gadījumā tas, ka darījums netika veikts, nav liedzis Schneider likumīgās intereses pārsūdzēt Lēmumu.
   Otrkārt, 2002. gada 4. decembra Lēmums patiesībā ir aizlieguma lēmums, ņemot vērā tostarp instrukcijas, ko Pirmās instances tiesa sniegusi Komisijai. 2002. gada 22. oktobra spriedumā lietā Schneider pret Komisiju, Pirmās instances tiesa skaidri norādīja, ka Komisijai ir jāatsāk kontroles procedūra iebildumu nosūtīšanas stadijā.
   Treškārt, pieņemot, ka 2002. gada 4. decembra Lēmums ir lēmums par otrās stadijas uzsākšanu, par tā atcelšanu tomēr var celt prasību. Tā kā lēmumam, kas pieņemts, pamatojoties uz Regulas Nr. 4064/89 (2) 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu, var būt negatīvas sekas, par tā atcelšanu var tikt celta prasība. Šīs lietas īpašajos apstākļos 2002. gada 4. decembra Lēmums jebkurā gadījumā varēja tikt pārsūdzēts. Jebkuras citas interpretācijas rezultātā tiktu liegtas tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu.
   Visbeidzot lēmums par izbeigšanu arī var tikt pārsūdzēts, ceļot prasību par tā atcelšanu — tādā pat veidā kā jebkurš lēmums, ar kuru Komisija būtiski maina attiecīgā lietas dalībnieka tiesisko statusu.

      (1)  Komisijas 2002. gada 4. decembra Lēmums par Schneider un Legrand koncentrācijas darījuma detalizētas izvērtēšanas stadijas uzsākšanu (lieta COMP/M. 2283-Schneider/Legrand II).

      (2)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV L 395, 1. lpp.).


title: Lieta C-448/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 12. jūnija rīkojums – Delphi Technologies , Inc ./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiska preču zīme “INNOVATION FOR THE REAL WORLD”  — Reklāmas sauklis — Reģistrācijas atteikums — Atšķirtspējas neesamība

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/9

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 12. jūnija rīkojums – Delphi Technologies, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-448/13 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiska preču zīme “INNOVATION FOR THE REAL WORLD” - Reklāmas sauklis - Reģistrācijas atteikums - Atšķirtspējas neesamība)
   2014/C 261/15
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Delphi Technologies, Inc. (pārstāvji – C. Albrecht un J. Heumann, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Delphi Technologies, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 313, 26.10.2013.


title: Lieta C-565/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums ( Hovrätten för västra Sverige (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ove Ahlström , Lennart Kjellberg , Fiskeri Ab Ganthi , Fiskeri Ab Nordic Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Starptautiskās attiecības — Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti — Jebkādas Kopienas kuģu iespējas veikt zvejas darbības Marokas zvejas zonās, pamatojoties uz licenci, kuru izsniegušas Marokas iestādes bez kompetento Eiropas Savienības iestāžu iesaistīšanās, izslēgšana

text:
               8.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 439/13

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 9. oktobra spriedums (Hovrätten för västra Sverige (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ab Ganthi, Fiskeri Ab Nordic

   (Lieta C-565/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Starptautiskās attiecības - Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti - Jebkādas Kopienas kuģu iespējas veikt zvejas darbības Marokas zvejas zonās, pamatojoties uz licenci, kuru izsniegušas Marokas iestādes bez kompetento Eiropas Savienības iestāžu iesaistīšanās, izslēgšana)
   (2014/C 439/18)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Iesniedzējtiesa

      Hovrätten för västra Sverige

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ab Ganthi, Fiskeri Ab Nordic

      Rezolutīvā daļa:

   Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti, kas Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes 2006. gada 22. maija Regulu Nr. 764/2006, it īpaši tā 6. pants, jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek izslēgta jebkāda Kopienas kuģu iespēja veikt zvejas darbības Marokas zvejas zonās, pamatojoties uz licenci, kuru izsniegušas Marokas iestādes bez kompetento Eiropas Savienības iestāžu iesaistīšanās.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014.


title: Lieta T-554/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Ungārija/Komisija

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/62

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. septembrī – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-554/15)
   (2015/C 398/76)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – M. Z. Fehér un G. Koós)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2015. gada 15. jūlija Lēmumu C(2015) 4805 par tabakas uzņēmumu ieguldījumu Ungārijas veselības jomā tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts apturēt Ungārijas Parlamenta 2014. gada Likumā Nr. XCIV par tabakas uzņēmumu ieguldījumu veselības jomā 2015. gadā minētās progresīvās nodokļa likmes piemērošanu un nodokļa samazinājumu investīciju gadījumā, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir saistīts ar rīcības brīvības ļaunprātīgu izmantošanu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā un samērīguma principa pārkāpumu.

                           —

                           Prasītāja vispirms apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot apturēšanu un, šādi rīkodamās, tā ir pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas, tai pat laikā pārkāpjot samērīguma principu.

               2.

               Otrais pamats ir saistīts ar jebkādas diskriminācijas aizlieguma neievērošanu un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu

                           —

                           Prasītāja, otrkārt, norāda, ka Komisijas prakse apturēšanas jomā ir uzskatāma par nesaskanīgu un ka no tās var izsecināt jebkādas diskriminācijas aizlieguma neievērošanu un samērīguma principa pārkāpumu

               3.

               Trešais pamats ir saistīts ar pienākuma norādīt pamatojumu neievērošanu un labas pārvaldības principa, kā arī tiesību uz aizstāvību pārkāpumu

                           —

                           Prasītāja it īpaši un treškārt pauž savu nostāju par to, ka, nosakot apturēšanu, Komisija nav ievērojusi pienākumu norādīt pamatojumu.

               4.

               Ceturtais pamats ir saistīts ar lojālas sadarbības pienākumu un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību

                           —

                           Šai sakarā prasītāja norāda, ka Komisijas noteiktā apturēšana skar fundamentālas juridiskas garantijas – kā lojālas sadarbības pienākumu un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

               5.

               Piektais pamats ir par iekšēju pretrunu lēmuma noteikumos un to precizitātes trūkumu

                           —

                           Šai sakarā prasītāja norāda, ka, pieņemdama lēmumu par apturēšanu, Komisija nav ņēmusi vērā faktu, ka gadījumā, kad nodoklis ir jānosaka pašdeklarēšanas kārtībā, Ungārijas iestādes nav spējīgas kavēt apgalvotā atbalsta piešķiršanu, un lēmums ir arī pretrunīgs apturēšanas priekšmeta dēļ. Tajā līdz ar to nav ietverta skaidra rīcības norma, lai gan Ungārijas iestādēm ir noteikts lēmumu īstenot.


title: Lieta C-176/16 P: Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Proforec Srl/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs — Regula (ES) Nr. 1151/2012 — Nosaukuma “Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” reģistrācija — Intereses celt prasību neesamība

text:
               26.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/7

         Tiesas (astotā palāta) 2017. gada 6. aprīļa rīkojums – Proforec Srl/Eiropas Komisija
   (Lieta C-176/16 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Aizsargāto cilmes vietu nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrs - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - Nosaukuma “Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” reģistrācija - Intereses celt prasību neesamība)
   (2017/C 202/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Proforec Srl (pārstāvji – G. Durazzo, M. Mencoboni un G. Pescatore, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji F. Moro un J. Guillem Carrau, pārstāvji, vēlāk F. Moro)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Proforec Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-7/14 P: Vispārējās tiesas 2015. gada 6. februāra spriedums – BQ /Revīzijas palāta Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Novērtējuma ziņojums — Psiholoģiska vardarbība — Prasības par zaudējumu atlīdzību daļēja noraidīšana pirmajā instancē — Faktu sagrozīšana — Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu — Samērīgums — Tiesāšanās izdevumu sadale

text:
               23.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 6. februāra spriedums – BQ/Revīzijas palāta
   (Lieta T-7/14 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Novērtējuma ziņojums - Psiholoģiska vardarbība - Prasības par zaudējumu atlīdzību daļēja noraidīšana pirmajā instancē - Faktu sagrozīšana - Civildienesta tiesas pienākums norādīt pamatojumu - Samērīgums - Tiesāšanās izdevumu sadale)
   (2015/C 096/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: BQ (Bereldange, Luksemburga) (pārstāvji – D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis un M. de Abreu Caldas, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji – sākotnēji T. Kennedy, B. Schäfer un I. Ni Riagáin Düro, vēlāk B. Schäfer un I. Ni Riagáin Düro)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedumu lietā BQ/Revīziju palāta (F-39/12, Krājums-CDL, EU:F:2013:158), ar kuru tiek lūgts šo spriedumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               BQ šajā instancē sedz savus tiesāšanās izdevumus pats, kā atlīdzina Eiropas Savienības Revīziju palātas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta T-645/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Nezi /ITSB ( “E” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/9

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — Nezi/ITSB (“E”)
   (Lieta T-645/13)
   2014/C 61/15
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Efcharis Nezi (Mykonos, Grieķija) (pārstāvis — A. Salkitzoglou, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Etam SAS (Clichy, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 329/2013-4;

               —

               grozīt attiecīgo lēmumu tādējādi, ka prasītājas preču zīme tiktu reģistrēta attiecībā uz visām minētajām precēm un pakalpojumiem, un

               —

               piespriest otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājas izdevumus, tostarp visus iespējamos personu, kas iestājušās lietā, izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “E” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 14., 16., 18., 25., 26., 35. un 40. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8701138

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “E” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 18. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: daļēji atcelt iebildumu nodaļas lēmumu

      Izvirzītie pamati:

               —

               Līguma par Eiropas Savienības darbību pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 4. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15. un 42. panta pārkāpums.


title: Lieta F-4/13: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 8. decembra spriedums – Cwik /Komisija Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Novērtējuma ziņojums — 1995./1997. gada novērtējums — Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde — Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu — Nevēršanās Apvienotajā novērtējumu komitejā — Novērtējuma ziņojuma novēlota pieņemšana — Prasība par zaudējumu atlīdzību

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/43

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 8. decembra spriedums – Cwik/Komisija
   (Lieta F-4/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Novērtējuma ziņojums - 1995./1997. gada novērtējums - Pirmās instances tiesas sprieduma izpilde - Prasība atcelt novērtējuma ziņojumu - Nevēršanās Apvienotajā novērtējumu komitejā - Novērtējuma ziņojuma novēlota pieņemšana - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2015/C 026/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Cwik (Tervuren, Beļģija) (pārstāvis – N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru tiek pieņemts prasītāja novērtējuma ziņojums par laikposmu no 1995. līdz 1997. gadam un prasība atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 12. marta lēmumu par M. Cwik jaunā 1995./1997. gada novērtējuma ziņojuma galīgu pieņemšanu;

               2)

               Eiropas Komisija samaksā M. Cwik naudas summu EUR 15  000 apmērā kā atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina M. Cwik tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013., 38. lpp.


title: Lieta T-621/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija rīkojums – Pell Amar Cosmetics/ITSB – Alva Management (Pell amar dr. Ionescu – Calinesti)

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/72

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija rīkojums – Pell Amar Cosmetics/ITSB – Alva Management (Pell amar dr. Ionescu – Calinesti)
   (Lieta T-621/13) (1)

   2014/C 315/120
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-205/09: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums ( Szombathelyi Városi Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Emil Eredics, Mária Vassné Sápi (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2001/220/IT — Cietušo statuss kriminālprocesā — Cietušā jēdziens — Juridiska persona — Izlīgums kriminālprocesā — Piemērošanas noteikumi)

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/14

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 21. oktobra spriedums (Szombathelyi Városi Bíróság (Ungārijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Emil Eredics, Mária Vassné Sápi

   (Lieta C-205/09) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2001/220/IT - Cietušo statuss kriminālprocesā - “Cietušā” jēdziens - Juridiska persona - Izlīgums kriminālprocesā - Piemērošanas noteikumi)
   2010/C 346/23
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szombathelyi Városi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Emil Eredics, Mária Vassné Sápi

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Szombathelyi Városi Bíróság — Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā 1. panta a) apakšpunkta un 10. panta interpretācija — Kriminālprocess, kura ietvaros cietušais ir juridiska persona un kurā valsts tiesību akti nepieļauj piemērot izlīgumu krimināllietā — Pamatlēmumā minētais “cietušā” jēdziens — Vai šajā jēdzienā attiecībā uz noteikumiem par izlīgumu krimināllietā ietilpst personas, kas nav fiziskas personas? — Nosacījumi izlīguma krimināllietā piemērošanai kriminālprocesa ietvaros

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 15. marta Pamatlēmuma 2001/220/TI par cietušo statusu kriminālprocesā 1. panta a) punkts un 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka saistībā ar izlīgumu kriminālprocesā, kas norādīts minētā 10. panta 1. punktā, “cietušā” jēdziens neietver juridiskas personas;

               2)

               Pamatlēmuma 2001/220 10. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā dalībvalstīm nav noteikts pienākums atļaut prasīt izlīgumu visu noziedzīgo nodarījumu gadījumā, kuru būtiskās pazīmes, kas definētas valsts tiesiskajā regulējumā, būtībā atbilst to noziedzīgo nodarījumu būtiskajām pazīmēm, kuru gadījumā izlīgums šajā tiesiskajā regulējumā ir skaidri paredzēts.

      (1)  OV C 205, 29.08.2009.


title: Lieta F-108/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Basili /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — 2004. gada novērtējums — Prasība atcelt tiesību aktu — Personāla pārstāvji — Ad hoc novērtēšanas grupas viedoklis)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/54

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Basili/Komisija
   (Lieta F-108/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - 2004. gada novērtējums - Prasība atcelt tiesību aktu - Personāla pārstāvji - “Ad hoc’ novērtēšanas grupas viedoklis)
   (2008/C 22/103)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tamara Diomede Basili, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji T. Bontinck un J. Feld, avocats, pēc tam T. Bontinck, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Martin un H. Kraemer, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasītājai 2005. gada 10. novembrī paziņotā karjeras attīstības ziņojuma atcelšana, jo tajā nav ņemts vērā ““ad hoc” novērtēšanas grupas viedoklis un personāla pārstāvju priekšlikumi paaugstināšanai amatā”.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006., 37. lpp.


title: Lieta T-156/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Dimitra Lantzoni iesniedza 2005. gada 18. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/27

         Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Dimitra Lantzoni iesniedza 2005. gada 18. aprīlī
   (Lieta T-156/05)
   (2005/C 155/52)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko cēla Dimitra Lanconi [Dimitra Lantzoni], ar dzīvesvietu Luksemburgā, kuru pārstāv Mišela Bušē [Michèle Bouché], avocat.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt Sūdzību izskatīšanas komitejas 2005. gada 8. marta lēmumu daļā, kur tā noraida divas prasītājas 2004. gada 22. septembra sūdzības, kas vērstas, attiecīgi, pret to, kā tika sadalīti paaugstināšanas punkti, kuri tai piešķirti par 2002. gadu, un pret tās nepaaugstināšanu amatā 2003. gadā;

               2.

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2003. gada novembrī prasītāja, ierēdne atbildētājā iestādē, tika informēta, ka paaugstināšanas punkti tai nav piešķirti. Prasītāja pārsūdzēja minēto lēmumu, pamatojoties uz to, ka brīdī, kad notika punktu piešķiršana, tās novērtējuma ziņojums vēl nebija galīgs. Pēc tam, kad bija iesniegta minētā pārsūdzība un tās vērtētājs bija uzlabojis novērtējuma ziņojumu, prasītājas tiešais priekšnieks pārskatīja tās lietu, ņemot vērā galīgo novērtējuma ziņojumu, bet atkal nolēma nepiešķirt viņai paaugstināšanas punktus par 2002. gadu. Ar šo prasību prasītāja apstrīd pēdējo minēto lēmumu, kā arī lēmumu nepaaugstināt viņu amatā 2003. gadā.
   Prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā, jo lēmums nepiešķirt tai paaugstināšanas punktus neatbilst novērtējuma ziņojumā ietvertajām norādēm. Tāpat prasītāja norāda, ka atbildētāja ir salīdzinājusi viņas nopelnus nevis ar visu pārējo iestādes ierēdņu nopelniem, uz ko attiecas tā pati paaugstināšana, bet gan ir salīdzinājusi šos nopelnus tikai ar viņas dienesta ierēdņu nopelniem, pārkāpjot gan Civildienesta noteikumu 45. pantu, gan Tiesas lēmuma par paaugstināšanu 8. punktu. Turklāt prasītāja norāda, ka paaugstināšanas komitejas atzinumā ir pārkāpumi, proti, nav ievērotas tiesības tikt uzklausītam un aizstāvības tiesības.
   Attiecībā uz lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā, prasītāja apgalvo, ka tās novērtējumā nebija pamata liegt tai tālāku karjeras virzību, bet pārmetumi, kas ietverti ziņojumos par paaugstināšanu, bija neskaidri un nepamatoti.


title: lieta T-395/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli /ITSB (šokolādes zaķa forma)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. septembrī — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli/ITSB (šokolādes zaķa forma)
   (lieta T-395/08)
   (2008/C 313/68)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Šveice) (pārstāvji — R. Lange, E. Schalast un G. Hild, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 419/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme šokolādes zaķa formā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 664 372

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot neparasta, tai esot izcelsmes norādes funkcija un vajadzīgā atšķirtspēja


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-482/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/14/EK — Kopienas dzelzceļš — Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               8.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/16

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-482/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/14/EK - Kopienas dzelzceļš - Dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšana un maksas iekasēšana par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2005/C 6/30)
   tiesvedības valoda - angļu
   Lietā C-483/03 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2003. gada 19. novembrī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis - W. Wils) pret Īriju (pārstāvji – D. O'Hagan, kam palīdz D. Moloney, BL), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja p.i. J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un U. Lõhmus (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai ievērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 26. februāra Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju prasības, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Īrija atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 7, 10.1.2004.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 28. oktobrī lietā C-164/04 P G. Van den Berg pret Eiropas Kopienu Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju (Prasība par zaudējumu atlīdzību — Ārpuslīgumiskā atbildība — Piens — Papildu nodeva — References daudzums — Ražotāji, kas ir apņēmušies neveikt pārdošanu — SLOM ražotāji — Zemnieku saimniecības maiņa — Atteikums piešķirt īpašu references daudzumu)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 28. oktobrī
   lietā C-164/04 P G. Van den Berg pret Eiropas Kopienu Padomi, Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Prasība par zaudējumu atlīdzību - Ārpuslīgumiskā atbildība - Piens - Papildu nodeva - References daudzums - Ražotāji, kas ir apņēmušies neveikt pārdošanu - SLOM ražotāji - Zemnieku saimniecības maiņa - Atteikums piešķirt īpašu references daudzumu)
   (2005/C 19/01)
   tiesvedības valoda - nīderlandiešu
   Lietā C-164/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 49. pantam, ko 2001. gada 13. aprīlī iesniedza G. Van den Berg, Dalfsen (Nīderlande), (pārstāvis E. H. Pijnacker Hordijk, avocat), citām lietas dalībniecēm esot Eiropas Kopienu Padomei (pārstāve A.-M. Colaert) un Eiropas Kopienu Komisijai (pārstāvis T. van Rijn), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesnesis J.-P. Puissochet un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, 2004. gada 28. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               1)

               piespriest Van den Berg atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 227, 11.8.2001.


title: Lieta C-254/07: Tiesas prieksedetaja 2008. gada 20. februara rikojums  Eiropas Kopienu Komisija/Spanijas Karaliste

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 20. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-254/07) (1)

   (2008/C 128/56)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-350/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat

   (Lieta C-350/11)
   2011/C 282/11
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Argenta Spaarbank NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālais jautājums

   Vai EKL 43. pants pieļauj tādu valsts nodokļu tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram sabiedrība, kas tiek aplikta ar nodokli vienīgi Beļģijā, aprēķinot tās ar nodokli apliekamos ienākumus, nevar piemērot atskaitījumu par riska kapitālu, kas atbilst pozitīvajai starpībai starp, pirmkārt, uzņēmumu, kas šai sabiedrībai pieder kādā citā Eiropas Savienības dalībvalstī, iegrāmatoto aktīvu neto vērtību, un, otrkārt, visu to pasīvu kopsummu, kas ir attiecināmi uz šiem uzņēmumiem, bet tai pat laikā tā var piemērot šo atskaitījumu, ja iepriekš minētā pozitīvā starpība var tikt attiecināta uz Beļģijā izvietotu pastāvīgo uzņēmumu?


title: Lieta C-365/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 7. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-365/06)
   (2006/C 281/37)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un E. Montaguti, pārstāvji)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Itālijas Republika,

                           —

                           paredzot algas izraksta sagatavošanas un iespiešanas darbības veikt tikai nodarbinātības konsultantiem vai tiem pielīdzinātām personām, kas ir reģistrētas profesionālās apvienībās;

                           —

                           nosakot īpašas prasības attiecībā uz datu apstrādes centru sastāvu un izveidi;

                           —

                           pakļaujot uzņemšanu profesionālās apvienībās pienākumam būt Itālijas rezidentiem,

                     nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Līguma, ar kuru izveido Eiropas Kopienu, 43. un 49. panta;

                           —

                           aizliedzot jebkādu nodarbinātības konsultanta darbību veikšanu, ja nav veikta reģistrācija Itālijas profesionālajās apvienībās,

                     nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Līguma, ar kuru izveido Eiropas Kopienu, 49. panta;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               —

               Algas izraksta sagatavošanas un iespiešanas darbību attiecināšana tikai uz nodarbinātības konsultantiem un citām profesionālām kategorijām, ko likums uzskaita izsmeļošā veidā, veido ierobežojumu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvībai, ko nodrošina EKL 43. un 49. pants. Darbības, ko veic datu apstrādes centri galvenokārt sastāv no vienkāršas klientu norādījumu izpildes. Faktiski tiek veikta no klienta saņemto datu ievadīšana noteiktās datorprogrammās, kas izveidotas atbilstoši šī paša klienta iesniegtajai informācijai un saskaņā ar spēkā esošo tiesību regulējumu. Līdz ar to datu apstrādes centri, kas sagatavo algas izraksta, nenosaka darba algu katram darba ņēmējam, balstoties uz spēkā esošo likumdošanu, un kas neprasa padziļinātas zināšanas šo tiesību aktu jomā. Tādējādi šādas darbības ierobežota piešķiršana nodarbinātības konsultantiem, lai tie veiktu algas izrakstu sagatavošanu un to iespiešanu, pamatojama balstoties uz mērķi aizsargāt darba ņēmēju tiesības, jo šādas darbības galvenokārt ir izpildu darbības un to veikšana neprasa īpašu profesionālu kvalifikāciju.

               —

               Lai savus algas izrakstu sagatavošanas un iespiešanas pakalpojumus varētu sniegt maziem uzņēmumiem, datu apstrādes centru “sastāvā jābūt tikai tādām personām, kuras ir uzņemtas profesionālās apvienībās”. “Šāda prasība liedz ārvalstu mātesuzņēmumu vadītājiem atrasties dibinātāju starpā vai piedalīties vadības padomē Itālijas meitas uzņēmumā, izņemot, ja tie tiek uzņemti attiecīgajās profesionālās apvienībās. Līdz ar to pastāv diskriminācija slēptā formā, kas, piemērojot atšķirīgu kritēriju no pilsonības kritērija, faktiski rada tādas pašas sekas kā diskriminācija, kas acīmredzami balstās uz pilsonību.” Ģenerāladvokāta Mišo [Mischo] secinājumi lietā C-79/01 Payroll Data Services (Recueil, I-8923. lpp.).

               —

               Itālijas regulējums paredz, ka personai, kas vēlas tikt uzņemta šādā apvienībā, pieteikumam ir jāpievieno uzturēšanās sertifikāts. Ja uzturēšanās prasības mērķis ir nodrošināt kontroli un, iespējams, sodīt pakalpojumu sniedzējus, kas izdara pārkāpumus, tad šāda prasība izskatās pilnībā nesamērīga. Faktiski, neatkarīgi no uzturēšanās vietas ir iespējams veikt kontroli un vajadzības gadījumā piemērot sodu jebkuram datu apstrādes centram jebkurā dalībvalstī. Tāpat nevar secināt, ka prasība uzturēties var tikt attaisnota balstoties uz vajadzību aizsargāt darba ņēmējus, uz kuru atsaucas Itālijas iestādes.

               —

               Apstrīdētais Itālijas regulējums paredz, ka, lai varētu piedāvāt savus pakalpojumus arī datu apstrādes centri, kas reģistrēti citās dalībvalstīs, to iekšējā struktūrā jābūt nodarbinātības konsultantiem, kas ir uzņemti Itālijas profesionālā apvienībā. Pienākums būt uzņemtiem nodarbinātības konsultantu profesionālā apvienībā pārsniedz vajadzību aizsargāt darba ņēmējus un pakļauj pakalpojumu sniegšanu pilnīgai autorizācijas procedūrai, ko veic attiecīgās iestādes, neatšķirot uzņēmējdarbību no īslaicīgas pakalpojumu sniegšanas. Šādas atšķirības ignorēšana varētu liegt “jebkādu efektivitāti Līguma tiesību normām, kas ir tieši vērstas uz to, lai nodrošinātu brīvu pakalpojumu sniegšanu” (2000. gada 3. oktobra spriedums lietā Corsten C-58/98 Recueil, I-7919. lpp.).


title: Lieta C-610/13 P: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija Apelācija — ELVGF, ELGF un ELFLA — No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi — Nīderlandes izdevumi

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/11

         Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 6. novembra spriedums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Komisija
   (Lieta C-610/13 P) (1)

   (Apelācija - ELVGF, ELGF un ELFLA - No Eiropas Savienības finansējuma izslēgti izdevumi - Nīderlandes izdevumi)
   (2015/C 007/14)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – M. Bulterman un M. de Ree)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un H. Kranenborg)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 31, 1.2.2014.


title: Lieta C-166/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2005. gada 31. marta lēmumu lietā Heger Rudi GmbH pret Finanzamt Graz-Stadt

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2005. gada 31. marta lēmumu lietā Heger Rudi GmbH pret Finanzamt Graz-Stadt

   (Lieta C-166/05)
   (2005/C 143/43)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Verwaltungsgerichtshof (Augstākā administratīvā tiesa, Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 31. marta lēmumu lietā Heger Rudi GmbH pret Finanzamt Graz-Stadt (Gracas pilsētas Finanšu pārvalde) un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 13. aprīlī.

      Verwaltungsgerichtshof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai zvejošanas tiesību piešķiršana, piešķirot zvejošanas karti par atlīdzību, ir uzskatāma par “ar zemes gabalu saistītu pakalpojumu” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas Nr. 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, izpratnē?


title: Lieta T-736/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. oktobrī – Amira u.c./Komisija un ECB

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/21

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. oktobrī – Amira u.c./Komisija un ECB
   (Lieta T-736/16)
   (2016/C 475/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Maria Amira (Atēnas, Grieķija) un 15 citi prasītāji (pārstāvji – S. Pappas un I. Ioannidis, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka, Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Savienībai un/vai Eiropas Centrālajai banku sistēmai (ECBS) atlīdzināt prasības pieteikumā minētās summas, kas atbilst zaudējumiem, ko prasītāji cietuši no nelikumīgas dalības Grieķijas valsts parāda, kas radies kopējās rīcības klauzulu pielāgošanas dēļ, restrukturizācijā;

               —

               pakārtoti, piespriest Eiropas Savienībai un/vai Eiropas Centrālajai bankai (ECB) atlīdzināt prasītājiem prasības pieteikumā minētās summas, kas atbilst zaudējumiem, ko prasītāji cietuši nelikumīgas Grieķijas valsts sektora kreditoru izslēgšanas no Grieķijas valsts parāda restrukturizācijas dēļ;

               —

               katrā ziņā piespriest ECB atlīdzināt katram prasītājam prasības pieteikumā minētos zaudējumus, kas radušies nelikumīgi izslēdzot ECBS no Grieķijas valsts parāda restrukturizācijas;

               —

               piespriest ECB un/vai Savienībai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Savienība un/vai ECB un ECBS esot rīkojušās ultra vires un pretēji LESD 120.–126., 127. pantam un 352. panta 1. punktam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar ECB un ECBS rīcību, it īpaši attiecībā uz ECBS izslēgšanu no restrukturizācijas, ir pārkāpts LESD 123. pants.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar Savienības un/vai ECB un ECBS rīcību ir pārkāptas prasītāju tiesības uz īpašumu, kas aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar Savienības un/vai ECB un ECBS rīcību ir pārkāpta kapitāla brīva aprite, kas aizsargāta LESD 63. pantā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar Savienības un/vai ECB un ECBS rīcību ir pārkāptas prasītāju tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi, kas aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantā.


title: Lieta T-166/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. maijā — Ivanov /Komisija

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. maijā — Ivanov/Komisija
   (Lieta T-166/08)
   (2008/C 183/46)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vladimir Ivanov, Boulogne Billancourt (Francija) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt Komisijas atbildību par pārskatāmības, labas pārvaldības, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu amata iecelšanas procedūrā, kas notika pēc vakances paziņojuma amatam “Pirms paplašināšanās padomnieks un politiskais žurnālists” Sofijā 2003. gada maijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt ciesto zaudējumu, pamatojoties uz Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 288. panta otro daļu;

               —

               piespriest pretējai pusei samaksāt prasītājam EUR 180 000 kā ciestā zaudējuma procentus;

               —

               kā arī EUR 10 000 kā prasītāja ciestā morālā kaitējuma atlīdzību;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2003. gadā prasītājs iesniedza savu kandidatūru vietējā pārstāvja “Pirms paplašināšanās padomnieks” amatam Sofijā. Viņa kandidatūra tika noraidīta iepriekšējas atlases posmā viņa dubultās Francijas un Bulgārijas pilsonības dēļ, jo tikai kandidāti ar vienas dalībvalsts pilsonību varēja pieteikties vakantajam amatam.
   Prasītājs amatā iecelšanas procedūrā un pēc viņa kandidatūras noraidīšanas bez panākumiem lūdza Komisijai sniegt papildu informāciju par procedūru un viņa kandidatūras noraidīšanas pamatojumiem. Pēc tam viņš vērsās pie Eiropas Ombuda, kurš secināja sliktas pārvaldības esamību un nediskriminācijas vai vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu no Komisijas puses.
   Ar šo prasību prasītājs lūdz Pirmās instances tiesai atzīt Komisijas ārpuslīgumisko atbildību par pārskatāmības, labas pārvaldības, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu konkrētajā amata iecelšanas procedūrā.


title: Lieta C-484/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank te 's-Gravenhage, zittinghoudende te Roermond (Nīderlande) 2007. gada 31. oktobra rīkojumu — Fatma Pehlivan / Staatssecretaris van Justitie

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank te 's-Gravenhage, zittinghoudende te Roermond (Nīderlande) 2007. gada 31. oktobra rīkojumu — Fatma Pehlivan/Staatssecretaris van Justitie

   (Lieta C-484/07)
   (2008/C 8/14)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Rechtbank te 's-Gravenhage, zittinghoudende te Roermond (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fatma Pehlivan

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Justitie

   Prejudiciālie jautājumi

               1.a

               Vai Lēmuma Nr. 1/80 7. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams pat tad, ja ģimenes loceklis trīs gadus faktiski ir dzīvojis kopā ar turku darba ņēmēju un kompetentās valsts iestādes šo trīs gadu laikā nav apšaubījušas šī ģimenes locekļa uzturēšanās tiesības?

               1.b

               Vai Lēmuma Nr. 1/80 7. panta 1. punkta pirmais ievilkums ir pretrunā ar to, ka dalībvalsts šo trīs gadu laikā var noteikt, ka ģimenes loceklis, kurš ir saņēmis uzturēšanās atļauju, pamatojoties uz šo lēmumu pēc laulībām šo atļauju zaudē arī tādā gadījumā, ja viņš turpina dzīvot pie turku darba ņēmēja?

               2.

               Vai Lēmuma Nr. 1/80 7. panta 1. punkta pirmais ievilkums vai kāda cita Eiropas Kopienu tiesību norma un/vai kāds cits Eiropas Kopienu tiesību princips ir pretrunā ar to, ka kompetentās iestādes pēc trīs gadu ieinteresētā ārvalstnieka uzturēšanās tiesību termiņa beigām uz valsts tiesību normu pamata ar atpakaļejošu spēku apšauba, vai runa ir par ģimenes locekli un/vai šo trīs gadu laikā ir bijusi likumīga uzturēšanās?

               3.a

               Vai, atbildot uz iepriekš minētajiem jautājumiem, nozīme ir arī tam, vai ārvalstnieks datus, kas ir būtiski uzturēšanās atļaujas saņemšanai uz valsts tiesību normu pamata, ir noklusējis ar iepriekšēju nodomu vai bez iepriekšēja nodoma? Ja atbilde ir apstiprinoša, tad kādā ziņā?

               3.b

               Vai ir nozīme tam, vai šie dati ir kļuvuši zināmi pirms vai tikai pēc minētā trīs gadu termiņa beigām? Turklāt ir jāņem vērā, ka kompetentajām valsts iestādēm — pirms tās pieņem savu lēmumu — pēc šo datu uzzināšanas iespējams ir jāveic vēl viena (precizējoša) šo datu pārbaude. Ja atbilde ir apstiprinoša, tad kādā ziņā?


title: Lieta F-69/14: Civildienesta tiesas 2015. gada 13. jūlija rīkojums – Carreira/EVTI

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/62

         Civildienesta tiesas 2015. gada 13. jūlija rīkojums – Carreira/EVTI
   (Lieta F-69/14) (1)

   (2015/C 279/81)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 380, 27.10.2014, 27. lpp.


title: Lieta C-570/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza EL Juzgado Mercantil N ° 3 de Barcelona (Spānija) – Nuria Robirosa Carrera un César Romera Navales / Banco Popular Español, S.A.

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 9. decembrī iesniedza EL Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona (Spānija) – Nuria Robirosa Carrera un César Romera Navales/Banco Popular Español, S.A.

   (Lieta C-570/14)
   (2015/C 046/42)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      EL Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Nuria Robirosa Carrera un César Romera Navales

      Atbildētāja: Banco Popular Español, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Spānijas Civilprocesa likuma 43. pants, saskaņā ar kuru tiesnesis nevar ieteikt lietas dalībniekiem apturēt tiesvedību civillietā, ja cits tiesnesis vai tiesa ir uzdevis prejudiciālu jautājumu Eiropas Savienības Tiesai, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas 93/13/EEK (1) 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               2)

               Vai Spānijas LEC [Civilprocesa likuma] 721. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru tiesnesim ir aizliegts pieņemt vai pēc savas ierosmes ieteikt pieņemt pagaidu noregulējuma pasākumus individuālās tiesvedības, kurās tiek aplūkota vispārēja līguma noteikuma spēkā neesamība tā negodīguma dēļ, ir uzskatāms par skaidru ierobežojumu Direktīvas [93/13]/EEK 7. panta noteikumiem, kuros ir noteikts dalībvalstu pienākums nodrošināt, ka patērētāju un konkurentu interesēs pastāv adekvāti un efektīvi līdzekļi, lai novērstu negodīgu noteikumu ilgstošu izmantošanu pārdevēju vai piegādātāju ar patērētājiem noslēgtos līgumos?

               3)

               Vai pagaidu noregulējuma pasākumu, kurus tiesvedībā, kas ir uzsākta, pamatojoties uz individuālu prasību, varētu pieņemt vai nu pēc savas ierosmes vai pēc lietas dalībnieku lūguma, sekām ir jābūt spēkā līdz brīdim, kad tiek pasludināts galīgais nolēmums vai nu individuālajā tiesvedībā vai kolektīvajā tiesvedībā, kas pārklājas ar individuālajām prasībām, nolūkā nodrošināt minētās direktīvas 7. pantā paredzētos adekvātos un efektīvos līdzekļus?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-195/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Lafarge Cement /Komisija

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/37

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. jūnijā — Lafarge Cement/Komisija
   (Lieta T-195/07)
   (2007/C 170/71)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lafarge Cement SA (pārstāvji — P. K. Rosiak, juriskonsults, un F. Puel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 26. marta lēmumu, kas ir saistīts ar valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu sadalei, kuru Polija paziņoja atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja lūdz atcelt Eiropas Komisijas Lēmumu K (2007) 1295, tā jaunākajā — 2007. gada 26. marta — redakcijā, kas ir saistīts ar valsts plānu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu sadalei, kuru Polija paziņoja atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK (1), un ar kuru Komisija nolēma, ka daži 2006. gada 30. jūnijā Komisijai nosūtītā valsts plāna CO2 emisijas kvotu sadalei laika posmā no 2008. līdz 2012. gadam aspekti neatbilst Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 1. un 3. punktam, 10. pantam un 13. panta 2. punktam, kā arī III pielikumā minētajiem kritērijiem. Ar pārsūdzēto lēmumu Polijas valsts plānā, kas nosūtīts Komisijai, piedāvātais oglekļa dioksīda emisijas kvotu sadales apjoms laika posmā no 2008. līdz 2012. gadam ir samazināts par 26.7 %.
   Prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pieņemts pēc Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā noteiktā trīs mēnešu termiņa. Līdz ar to prasītājs uzskata, ka Komisijai nebija tiesību 2007. gada 26. marta pieņemt apstrīdēto lēmumu, vai tā, šādi rīkojoties, ir vismaz pārkāpusi būtisku procedūras nosacījumu.
   Otrkārt, prasītājs norāda, ka Komisija nav ievērojusi Direktīvas 2003/87/EK III pielikuma pirmo un otro kritēriju, nepamatoti samazinot Polijas izstrādāto emisijas kvotu sadales apjomu līdz līmenim, kas ir ievērojami zemāks par iepriekš paziņoto atbilstoši pienākumiem, ko Polija ir uzņēmusies saskaņā ar Kioto protokolu.
   Prasītājs arī apgalvo, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārkāpusi Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktu kopā ar 11. panta 2. punktu, kā arī tiesiskās paļāvības principu un sadarbības principu, jo tā vietā, lai īstenotu savas Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā minētās pilnvaras, tā apstrīdētajā lēmumā, neņemot vērā PNAQ II noteikto metodoloģiju, piemēroja pašas metodi, lai noteiktu Polijai piešķiramās ikgadējās vidējās kvotas maksimālo apmēru, un tādu to Polijai noteica, prettiesiski piesavinoties pilnvaras, kas direktīvā noteiktas dalībvalstij. Prasītāja skatījumā Komisija nav ievērojusi Kopienu iestāžu un dalībvalstu subjektu savstarpējas sadarbības principu, neinformējot Poliju par pašas izveidota ekonomiskā modeļa piemērošanu pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas, kas liedza Polijai un attiecīgajiem uzņēmējiem iesniegt savus apsvērumus par tā lietderību un iespējams apstrīdēt Komisijas lēmumu pamatā esošos datus un principus.
   Ceturtkārt, prasītājs norāda, ka Komisija ir pārkāpusi Direktīvas 2003/87/EK III pielikumā norādīto trešo kritēriju, apstrīdētajā lēmumā izmantojot novecojušus datus par paredzēto IKP pieaugumu, balstoties uz diezgan vispārīgiem datiem, lai aprēķinātu CO2 emisijas indeksu, un patvaļīgi papildus samazinot ikgadējo CO2 emisijas līmeni par 2,5 %.
   Visbeidzot prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots un tādējādi ir pārkāpts EKL 253. pants.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 25.10.2003, 32. lpp.).


title: Lieta C-434/10: Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums ( Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Petar Aladzhov/Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti (Savienības pilsoņa brīva pārvietošanās — Direktīva 2004/38/EK — Aizliegums izceļot no valsts nodokļa parāda nenomaksāšanas dēļ — Pasākums, kuru iespējams pamatot ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/16

      Tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums (Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Petar Aladzhov/Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

      (Lieta C-434/10) (1)

      (Savienības pilsoņa brīva pārvietošanās - Direktīva 2004/38/EK - Aizliegums izceļot no valsts nodokļa parāda nenomaksāšanas dēļ - Pasākums, kuru iespējams pamatot ar sabiedriskās kārtības apsvērumiem)
      (2012/C 25/26)
      Tiesvedības valoda — bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen Sad Sofia-grad

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājs: Petar Aladzhov

         Atbildētājs: Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Sofia — grad — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.), 27. panta 1. un 2. punkta interpretācija — Savienības pilsoņa tiesību uz brīvu pārvietošanos izmantošanas ierobežojums — Fiziskai personai, kas ir komercsabiedrības, kurai pastāv nenomaksāts parāds, vadītājs, noteikts aizliegums izceļot no valsts teritorijas “ievērojama” parāda valstij dēļ — Ar sabiedriskās kārtības aizsardzību pamatots pasākums

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Savienības tiesības pieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu, kas ļauj administratīvajai iestādei aizliegt šīs valsts pilsonim izceļot no tās teritorijas, ņemot vērā sabiedrības, kuras viens no vadītājiem ir šis pilsonis, nenomaksāto nodokļu parādu, ja tiek izpildīts divkāršs nosacījums, proti, ja attiecīgais pasākums ir veikts, lai noteiktos izņēmuma rakstura apstākļos, kas it īpaši var izrietēt no šī parāda veida vai ievērojamā apmēra, nodrošinātos pret faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu apdraudējumu, kas skar vienu no sabiedrības pamatinteresēm, un ja mērķis, ko šādi iecerēts sasniegt, nav saistīts vienīgi ar ekonomiskiem nolūkiem. Valsts tiesai ir jāpārbauda, vai šis divkāršais nosacījums ir izpildīts;

                  2)

                  pat pieņemot, ka tāds pasākums, ar kuru noteikts aizliegums izceļot no valsts teritorijas, kāds pamata lietā ir piemērots P. Aladzhovam, ir ticis pieņemts atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 27. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem, šā paša panta 2. punktā paredzētie nosacījumi nepieļauj šādu pasākumu,

                              —

                              ja tā pamatā ir vienīgi sabiedrības, viens no kuras vadītājiem ir attiecīgā persona, nodokļu parāds un ja attiecīgais pasākums ir ticis piemērots vienīgi šī statusa dēļ, neveicot konkrētu attiecīgās personas personiskās rīcības izvērtējumu un nenorādot ne uz kādu apdraudējumu, ko šī persona varētu radīt sabiedriskajai kārtībai, un

                              —

                              ja aizliegums izceļot no valsts teritorijas nav atbilstošs, lai nodrošinātu sasniedzamā mērķa īstenošanu, un pārsniedz to, kas ir nepieciešams tā sasniegšanai.

                        Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai tas tā ir tās izskatāmajā lietā.

         (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta C-528/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-144/08 Marcuccio /Komisija 2008. gada 28. novembrī iesniedzis Luigi Marcuccio

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2008. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-144/08 Marcuccio/Komisija 2008. gada 28. novembrī iesniedzis Luigi Marcuccio

   (Lieta C-528/08 P)
   (2009/C 32/36)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               1. katrā ziņā:

                           (1.a)

                           pilnībā atcelt apstrīdēto rīkojumu;

                           (1.b)

                           visos jautājumos atzīt par pieņemamu šo apelācijas sūdzību;

                  un turklāt

               —

               2/A galvenokārt: (2/A.1) atcelt apstrīdēto lēmumu; (2/A.2) tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt 2005. gada 18. jūlija izrakstu par atlīdzinātām summām; (2/A.3) tiktāl, ciktāl vajadzīgs, atcelt lēmumu par sūdzības noraidīšanu; (2/A.4) piespriest atbildētājai atlīdzināt 100 % apmērā medicīniskos izdevumus de quibus tā, lai atlīdzinātu 100 %, vai arī atlīdzināt zaudējumus, kuri apelācijas sūdzības iesniedzējam radušies atbildētājas prettiesiskās rīcības dēļ, EUR 89,56 (astoņdesmit deviņu eiro un piecdesmit sešu centu) apmērā, vai lielāku vai mazāku summu, kuru Tiesa atzītu par taisnīgu; (2/A.5) piespriest atbildētājai samaksāt apelācijas sūdzības iesniedzējam kavējuma procentus par šīs apelācijas sūdzības 2/A.4. punktā norādīto summu kopā ar kapitalizāciju, dies a quo un dies ad quem ir noteikti prasības pieteikumā pirmās instances tiesai; (2/A.6) piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus viņa segtos tiesāšanās izdevumus un honorārus;
               vai

               —

               2/B: pakārtoti, nodot lietu atkārtotai izskatīšanai Pirmās instances tiesai.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja apsvērumos minēto faktu un apgalvojumu sagrozīšana un izkropļošana, kā rezultātā Pirmās instances tiesas vērtējumi bija neprecīzi pēc būtības (it īpaši: apstrīdētā rīkojuma 29., 31., 34. un 38. punkts).

               2.

               Jēdziena “apstrīdams akts” kļūdaina interpretācija un piemērošana tostarp sajaukšanas, iracionalitātes, neloģiskuma dēļ; EKL 231. panta pārkāpums un tādas judikatūras neievērošana, kura ir par Kopienu iestādes izdota lēmuma atcelšanas, ko izdarījusi Kopienu tiesa, sekām; res judicata principa pārkāpums; pilnvaru sadalīšanas principa pārkāpums (it īpaši: apstrīdētā rīkojuma 32. un 34. punkts).

               3.

               Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta un jēdziena “Kopienu iestādes izdots akts” kļūdaina interpretācija un piemērošana.

               4.

               Taisnīgas tiesas principa pārkāpums un procesuālo noteikumu pārkāpums, kurš ir tāda smaguma, kas pārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības, it īpaši tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu.


title: Lieta C-527/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika Valsts pienākumu neizpilde — Ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts — Atgūšanas pienākums — LESD 108. panta 2. punkts — Regula (EK) Nr. 659/1999 — 14. panta 3. punkts — Komisijas lēmums — Dalībvalstīm veicamie pasākumi

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/5

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-527/12) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts - Atgūšanas pienākums - LESD 108. panta 2. punkts - Regula (EK) Nr. 659/1999 - 14. panta 3. punkts - Komisijas lēmums - Dalībvalstīm veicamie pasākumi)
   2014/C 409/06
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un F. Erlbacher)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – T. Henze un K. Petersen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neveikdama visus vajadzīgos pasākumus, lai no saņēmēja atgūtu valsts atbalstu, uz ko attiecas Komisijas 2010. gada 14. decembra Lēmums 2011/471/ES par valsts atbalstu C 38/05 (ex NN 52/04), ko Vācija piešķīra Biria grupai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi LESD 108. panta 2. punktā un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108. panta] piemērošanai, 14. panta 3. punktā, kā arī minētā lēmuma 1.–3. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 2. decembrī lietā C-97/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/76/EK — Atkritumu sadedzināšana — Netransponēšana)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 2. decembrī
   lietā C-97/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/76/EK - Atkritumu sadedzināšana - Netransponēšana)
   (2005/C 19/16)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Lietā C-97/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 26. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - R. Amorosi un M. Konstantinidis) pret Itālijas Republiku (pārstāvji - I. M. Braguglia, piedaloties G. Fiengo), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lenaerts, tiesnese N. Colneric un tiesnesis E. Levits (referents), ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 2. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu prasības, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, jo īpaši tās 21. panta 1. punkts;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.4.2002.


title: Lieta T-63/09: Prasība, kas celta 2009. gada 17. februārī – Volkswagen /ITSB – Suzuki Moto r ( SWIFT GTi )

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/22

         Prasība, kas celta 2009. gada 17. februārī – Volkswagen/ITSB – Suzuki Motor (“SWIFT GTi”)
   (Lieta T-63/09)
   2009/C 102/35
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG, Wolfsburg (Vācija) (pārstāvji – H.-P. Schrammek, C. Drzymalla un S. Risthaus, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Suzuki Motor Corporation

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 9. decembra lēmumu lietā R 749/2007-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Suzuki Motor Corporation

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SWIFT GTi” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 456 084)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “GTI” (Nr. 39 406 386) un starptautiska vārdiskas preču zīme “GTI” (Nr. 717 592) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 12. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94
       (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāv sajaukšanas iespēja

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta F-31/05: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 29. marta spriedums — Cwik /Komisija (Ierēdņi — Novērtējums — Karjeras attīstības ziņojums — Novērtējuma veikšana par 2003. gadu — Prasība atcelt tiesību aktu — Iebilde par prettiesiskumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 29. marta spriedums — Cwik/Komisija
   (Lieta F-31/05) (1)

   (Ierēdņi - Novērtējums - Karjeras attīstības ziņojums - Novērtējuma veikšana par 2003. gadu - Prasība atcelt tiesību aktu - Iebilde par prettiesiskumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2007/C 96/80)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Cwik, Tervuren (Beļģija) (pārstāvji — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un J. Currall, agents)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasītāja karjeras attīstības ziņojuma, kas sastādīts par periodu 2003. gada 1. janvāris-31. decembris, atcelšana un, ciktāl nepieciešams, 2005. gada 24. janvāra lēmuma, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība par 2003. gada karjeras attīstības ziņojumu, atcelšana, un otrkārt, simboliska kaitējuma EUR 1 apmērā atlīdzināšanas piespriešana Eiropas Kopienu Komisijai.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 193, 6.8.2005. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar reģistrācijas numuru T-200/05 un ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai).


               2.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 150/13

         Magasin- og Ukepresseforeningen 2009. gada 14. maija prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-6/09)
   2009/C 150/14
   Magasin- og Ukepresseforeningen, ko pārstāv Jan Magne Juuhl-Langseth un Peter Dyrberg, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, NORWAY, 2009. gada 14. maijā iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs pieprasa Tiesai

               1.

               paziņot, ka EBTA Uzraudzības iestāde, nepieņemot lēmumu saistībā ar 2006. gada augustā tai iesniegto sūdzību par valsts atbalstu laikrakstu jomā, nav pildījusi savus pienākumus;
               un

               2.

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Prasības iesniedzējs ir Norvēģijas žurnālu asociācija.

               —

               Prasības iesniedzējs apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde nav savlaicīgi paudusi nostāju attiecībā uz minēto sūdzību, nepildot tai uzticētos pienākumus.

               —

               Uzraudzības un Tiesas nolīguma 37. punktā ir noteikts šādi:

                  “Ja EBTA Uzraudzības iestāde nepieņem lēmumu, tādējādi pārkāpjot šo nolīgumu vai EEZ līguma noteikumus, EBTA valstis var vērsties EBTA Tiesā, lai konstatētu šo pārkāpumu.
                  Šāda rīcība ir pieļaujama vienīgi tad, ja EBTA Uzraudzības iestāde vispirms ir uzaicināta pieņemt lēmumu. Ja divu mēnešu laikā pēc uzaicinājuma EBTA Uzraudzības iestāde nav formulējusi savu nostāju, prasību var celt nākamo divu mēnešu laikā.
                  Jebkura fiziska vai juridiska persona atbilstīgi iepriekšējos pantos izklāstītajiem nosacījumiem var griezties EBTA Tiesā sakarā ar to, ka EBTA Uzraudzības iestāde nav adresējusi šai personai nekādu lēmumu”.


title: Lieta T-825/16: Prasība, kas celta 2016. gada 24. novembrī – Kipras Republika/EUIPO – POCF (“Pallas Halloumi”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 24. novembrī – Kipras Republika/EUIPO – POCF (“Pallas Halloumi”)
   (Lieta T-825/16)
   (2017/C 022/70)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Kipra)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Pallas Halloumi” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 180 536

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 22. septembra lēmums lietā R 2065/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-424/10: Prasība, kas celta 2010. gada 18. septembrī — Dosenbach-Ochsner /ITSB — Sisma (taisnstūra ar ziloņiem attēls)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/36

         Prasība, kas celta 2010. gada 18. septembrī — Dosenbach-Ochsner/ITSB — Sisma (taisnstūra ar ziloņiem attēls)
   (Lieta T-424/10)
   ()
   2010/C 317/66
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Šveice) (pārstāvis –O. Rauscher, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sisma SpA (Mantova, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. jūlija lēmumu lietā R 1638/2008-4;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kurā attēlots četrstūris ar ziloņiem, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 10., 16., 21., 24. un 25. klasē

      Kopienas preču zīmes īpašniece: SISMA S.p.A.

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: starptautiskas un valsts grafiskas preču zīmes, kurās attēlots zilonis, un valsts vārdiska preču zīme “elefanten” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 24. un 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 2. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums, jo pretstatītās preču zīmes no konceptuālā, vizuālā un skaņas viedokļa esot līdzīgas un prasītāja skaidri esot norādījusi, ka tās preču zīmes intensīvas izmantošanas rezultātā vai to atpazīstamības dēļ esot ieguvušas īpaši augstu atšķirtspēju

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-458/10: Prasība, kas celta 2010. gada 17. septembrī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/29

         Prasība, kas celta 2010. gada 17. septembrī — Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-458/10)
   ()
   2010/C 346/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un O. Beynet)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka, pilnībā un pareizi netransponējot Direktīvas 98/83/EK (1) 9. panta 3. punkta b), c) un e) apakšpunktu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi tai Direktīvas 98/83/EK 9. panta 3. punkta b), c) un e) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam Komisija izvirza divus iebildumus.
   Ar pirmo iebildumu Komisija apgalvo, ka Direktīvas 98/83/EK 9. panta 3. punkta b) un c) apakšpunkta transpozīcija esot nepilnīga. Valsts tiesiskajā regulējumā neesot paredzēts, ka lēmumā par izņēmumu ir jānorāda “iepriekšējie attiecīgā monitoringa rezultāti”, un neesot precizēts “katru dienu piegādātā ūdens daudzums”, “attiecīgais iedzīvotāju skaits” un “tas, vai tas ietekmēs kādu būtisku pārtikas ražošanas uzņēmumu”.
   Ar otro iebildumu Komisija apgalvo, ka Direktīvas 98/83/EK 9. panta 3. punkta e) apakšpunkta transpozīcija esot nepilnīga un nepareiza, jo Luksemburgas iestādes apgalvojot, ka, ņemot vērā, ka izņēmuma pieprasījuma autoram ir jādefinē un jāīsteno korektīvie pasākumi, šim autoram, nevis, kā tas ir prasīts direktīvā — lēmuma par izņēmuma piešķiršanu autoram — arī esot jāiesniedz pasākumu “plāna kopsavilkums”, “darbu grafiks” un “izmaksu tāme”.

      (1)  Padomes 1998. gada 3. novembra Direktīva 98/83/EK par dzeramā ūdens kvalitāti (OV L 330, 32. lpp.).


title: Lietas C-83/04 izslēgšana no reģistra

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/21

         Lietas C-83/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 106/44)

      (tiesvedības valoda — portugāļu)

   2005. gada 4. februārī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-83/04 Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta T-418/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — OSA /Komisija

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/41

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. septembrī — OSA/Komisija
   (Lieta T-418/08)
   (2008/C 313/75)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA), Prāga (Čehijas Republika) (pārstāvis — M. Favart, jurists)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. punktu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītājs lūdz, pamatojoties uz EKL 230. pantu, daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008)3435 galīgā redakcija par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/C2/38.698 — CISAC). Konkrētāk, prasītājs apstrīd Komisijas konstatējumus apstrīdētā lēmuma 3. punktā, saskaņā ar kuriem autortiesību aizsardzības aģentūru noslēgtajos līgumos par savstarpēju pārstāvību iekļautie teritoriālie ierobežojumi ir saskaņota rīcība, kas pārkāpj EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu.
   Prasītāja izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kā prasītāja lietā T-415/08 IMRO/Komisija izvirzītie.


title: Lieta F-52/09: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Da Silva Pinto Branco /Eiropas Savienības Tiesa (Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Pārbaudāmais ierēdnis — Atlaišana pārbaudes laika beigās — Tiesības uz aizstāvību — Spēju novērtējums — Pārbaude tiesā)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/47

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 14. septembra spriedums — Da Silva Pinto Branco/Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta F-52/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Pārbaudāmais ierēdnis - Atlaišana pārbaudes laika beigās - Tiesības uz aizstāvību - Spēju novērtējums - Pārbaude tiesā)
   2010/C 317/83
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Delfina Da Silva Pinto Branco (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — M. Erniquin un C. Defago, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvis — M. A. V. Placco)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt lēmumu par prasītājas atlaišanu. Otrkārt, prasība viņu apstiprināt amatā, vai, pakārtoti, atjaunot darbā par pārbaudāmo ierēdni. Visbeidzot, prasība samaksāt atlīdzību par ciesto morālo kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Da Silva Pinto Branco atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009, 16. lpp.


title: Lieta F-100/10: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 29. februāra spriedums — AM /Parlaments (Civildienests — Ierēdņi — Sociālais nodrošinājums — Apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām — Civildienesta noteikumu 73. pants — Atteikums atzīt nelaimes gadījumu par smadzeņu asinsvadu saslimšanas cēloni — Ārstu komisija — Koleģialitātes princips)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/25

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2012. gada 29. februāra spriedums — AM/Parlaments
   (Lieta F-100/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Sociālais nodrošinājums - Apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem un arodslimībām - Civildienesta noteikumu 73. pants - Atteikums atzīt nelaimes gadījumu par smadzeņu asinsvadu saslimšanas cēloni - Ārstu komisija - Koleģialitātes princips)
   2012/C 138/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AM (Malaga, Spānija) (pārstāvji — L. Levi un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — K. Zejdová un S. Seyr)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru asinsvadu saslimšanu, kas prasītājam radās 2006. gada 5. martā, ir atteikts atzīt par nelaimes gadījumu Civildienesta noteikumu 73. panta un Kopējo noteikumu par apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku 2. panta izpratnē

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AM sedz visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.2.2011, 37. lpp.


title: Tiesas spriedums ( 2013. gada 25. marts ) lietā E-10/12 – Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf. (Direktīva 91/533/EEK – darba devēja pienākums informēt darbiniekus – rakstiska darba līguma grozījumi – grozījumu nepaziņošanas sekas)

text:
               19.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/7

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2013. gada 25. marts)
   lietā E-10/12

      Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf.

   (Direktīva 91/533/EEK – darba devēja pienākums informēt darbiniekus – rakstiska darba līguma grozījumi – grozījumu nepaziņošanas sekas)
   2013/C 270/05
   Lietā E-10/12 Yngvi Harðarson pret Askar Capital hf., kuru saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu tiesā iesniedza Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavík rajona tiesa) par to, kā interpretēt Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīvu 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem, tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesnesis – referents Carl Baudenbacher, un tiesnesis Páll Hreinsson, pasludināja spriedumu 2013. gada 25. martā, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīva 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav prasīts, lai kompensāciju darbiniekam izvērtētu, pamatojoties uz rakstisku darba līgumu, ja direktīvas 5. pantā noteiktajos termiņos darbiniekam netika nodots rakstisks dokuments par pagaidu vai pastāvīgiem grozījumiem galvenajos elementos darba līgumā vai darba attiecībās starp pusēm. Tas attiecināms arī uz sabiedrības ar ierobežoto atbildību bankrota procedūru vai salīdzināmu sadalīšanu.


title: Lieta C-147/14: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sekas — Kopienas preču zīmes piešķirtās tiesības — Identiski vai līdzīgi apzīmējumi — Lietošanas aizliegums — Sajaukšanas iespēja — Novērtēšana — Citas valodas, kas nav Eiropas Savienības oficiālā valoda, izmantošanas ņemšana vērā

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/13

         Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

   (Lieta C-147/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sekas - Kopienas preču zīmes piešķirtās tiesības - Identiski vai līdzīgi apzīmējumi - Lietošanas aizliegums - Sajaukšanas iespēja - Novērtēšana - Citas valodas, kas nav Eiropas Savienības oficiālā valoda, izmantošanas ņemšana vērā)
   (2015/C 279/15)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Atbildētājas: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka, lai novērtētu sajaukšanas iespēju, kas varētu būt starp Kopienas preču zīmi un apzīmējumu, kuri attiecas uz identiskām vai līdzīgām precēm un kuri abi ietver dominējošu arābu valodas vārdu latīņu valodas un arābu valodas rakstībā, šiem vārdiem vizuāli esot līdzīgiem, apstākļos, kad Kopienas preču zīmes un aplūkotā apzīmējuma konkrētajai sabiedrības daļai ir rakstveida arābu valodas pamatzināšanas, jāņem vērā šo vārdu nozīme un izruna.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-447/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. oktobrī iesniedza Raad van State — H. J. Kooistra, otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Skarsterlân

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. oktobrī iesniedza Raad van State — H. J. Kooistra, otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Skarsterlân

   (Lieta C-447/12)
   2013/C 26/29
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: H. J. Kooistra

      Otrs lietas dalībnieks: Burgemeester van Skarsterlân

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Regula nav piemērojama tādām identifikācijas kartēm, kuras dalībvalstis ir izsniegušas saviem valstspiederīgajiem, kā NIK [Nīderlandes identifikācijas karte], neskatoties uz to derīguma termiņu un neskatoties uz iespēju tās izmantot kā ceļošanas dokumentu?

               2)

               Ja no atbildes uz 1. jautājumu izriet, ka Padomes 2004. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 142, 1. lpp.), ir tomēr piemērojama tādām identifikācijas kartēm kā Nīderlandes identifikācijas kartes, ņemot vērā iespējas tās izmantot kā ceļošanas dokumentus, vai Regulas 1. panta 2. punkts ir spēkā saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu un Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. pantu?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir tāda, ka Padomes 2004. gada 13. decembra Regulas (EK) Nr. 2252/2004 par drošības elementu un biometrijas standartiem dalībvalstu izdotās pasēs un ceļošanas dokumentos (OV L 385, 1. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 28. maija Regulu (EK) Nr. 444/2009, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 2252/2004 (OV L 142, 1. lpp.), 1. panta 2. punkts ir spēkā, vai saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 7. un 8. pantu, Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 8. panta 2. punktu un Privātās dzīves direktīvas (1) 7. panta ievadu un f) punktu, aplūkojot kopsakarā ar Direktīvas 6. panta 1. punkta ievadu un b) punktu, Regulas 4. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, īstenojot šo Regulu, dalībvalstīm likumā ir jānodrošina, ka, pamatojoties uz šo Regulu apkopotie un uzglabātie biometriskie dati nevar tikt apkopoti, apstrādāti un izmantoti citiem mērķiem, kas nav dokumenta izsniegšana?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.).