title: Lieta T-710/21: Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – Roos u.c./Parlaments

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 4. novembrī – Roos u.c./Parlaments
      (Lieta T-710/21)
      (2022/C 11/47)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Robert Roos (Poortugaal, Nīderlande), Anne-Sophie Pelletier (Ixelles, Beļģija), Francesca Donato (Palermo, Itālija), Virginie Joron (Durningen, Francija) un IC (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru, un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  uzdot atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmumu par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā attiecībā uz piekļuvi Eiropas Parlamenta ēkām tā trīs darba vietās;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas ir saistīti ar pieteikumu apturēt apstrīdētā lēmuma piemērošanu.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats: apstrīdētā lēmuma nebalstīšana uz pienācīgu juridisku pamatu, lai tas varētu radīt tiesiskas sekas attiecībā uz Eiropas Parlamenta locekļiem. Prasītāji apstrīd, ka Parlamenta Reglamenta 25. pants būtu pienācīgs juridiskais pamats, uz kura varētu pieņemt apstrīdēto lēmumu un tādējādi – attiecībā pret viņiem noteikt apstrīdēto pasākumu. Turklāt viņi apgalvo, ka ar tādu Prezidija lēmumu kā apstrīdētais lēmums nedrīkstot noteikt pasākumus, kas ietver ļoti sensitīvu datu apstrādi, jo saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 8. pantu šādu datu apstrādes būtiskajiem elementiem ir jābūt paredzētiem “likumā”, taču Parlamenta Prezidija lēmums par tādu nav uzskatāms.

                  2.

                  Otrais pamats: Parlamenta locekļu brīvības un neatkarības principa, kā arī viņiem Līgumos piešķirtās imunitātes pārkāpums. Prasītāji uzskata, ka apstrīdētais lēmums esot pretrunā Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma 2. pantam (kurā ir nostiprināts princips, ka deputāti ir brīvi un neatkarīgi) un 7. Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 7. pantam (kurā ir paredzēts tostarp, ka Eiropas Parlamenta locekļiem, kas dodas uz Eiropas Parlamenta sanāksmes vietu vai prom no tās, nepiemēro nekādus administratīvus vai citādus brīvas pārvietošanās ierobežojumus). Proti, apstrīdētā lēmuma rezultātā prasītājiem esot jāuzrāda ES digitālais Covid sertifikāts ikreiz, kad viņi vēlas ierasties Parlamentā. Ja viņi nespēj vai nevēlas šādu sertifikātu uzrādīt, prasītājiem tiekot liegta piekļuve Parlamenta ēkām.

                  3.

                  Trešais pamats: personas datu apstrādes vispārīgo principu pārkāpums. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Pirmā daļa: datu apstrādes mērķu ierobežošanas principa un likumības principa pārkāpums. Proti, lai ES digitālajos Covid sertifikātos esošos prasītāju datus varētu izmantot tālab, lai viņiem dotu piekļuvi Parlamenta ēkām, likumiski tiek prasīts, lai šie dati būtu ievākti šim mērķim. Tā kā nav juridiska pamata, kurā tiešā tekstā būtu atļauts apstrādāt medicīniskos datus par vakcinēšanos, testiem vai pārslimošanu tālab, lai lemtu par iespēju piekļūt darba vietai un parlamentārajām asamblejām, Parlamenta Prezidija ziņā nekādā gadījumā neesot atļaut šādu datu apstrādi, a fortiori – to darīt ar tādu normu, kas nav likums šā vārda formālā nozīmē.

                              —

                              Otrā daļa: lojalitātes, pārskatāmības un minimizēšanas principu pārkāpums, jo viņu personas datu ievākšanas brīdī prasītāji netika informēti par to, ka šie dati tiks izmantoti, lai viņiem dotu vai liegtu piekļuvi darba vietai, kur viņi īsteno savu Parlamenta locekļa mandātu.

                  4.

                  Ceturtais pamats: apstrīdētais lēmums nepamatoti aizskarot tiesības uz privātās dzīves un personas datu neaizskaramību, tiesības uz personas fizisko integritāti, tiesības uz brīvību un drošību, kā arī tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju. Šim pamatam ir divas daļas.

                              —

                              Pirmā daļa: prasītāju tiesību uz fizisko integritāti, viņu tiesību uz brīvību un drošību, viņu tiesību uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju, kā arī viņu tiesību uz privātās dzīves un viņu personas datu neaizskaramību pārkāpums.

                              —

                              Otrais pamats: aizskārums, ko apstrīdētais lēmums rada pirmajā daļā minētajām tiesībām un principiem, neatbilstot samērīguma principam, kas nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52. panta 1. punktā, jo apstrīdētais pasākums neesot nepieciešams, piemērots un samērīgs, lai sasniegtu izvirzītos mērķus.


title: Lieta T-720/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. novembrī – G.J. Riedel/EUIPO – Brew Dog (“Punk”)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/35

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. novembrī – G.J. Riedel/EUIPO – Brew Dog (“Punk”)
      (Lieta T-720/21)
      (2022/C 11/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: G.J. Riedel GmbH (Kufšteina, Vācija) (pārstāvis: D. Terheggen, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Brew Dog plc (Elona, Apvienotā Karaliste)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīga strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “Punk” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību Nr. 1 365 577
      Process EUIPO: iebildumu process
      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 12. jūlija lēmums lietā R 291/2020-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-722/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. novembrī – D’Amato u.c./Parlaments

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. novembrī – D’Amato u.c./Parlaments
      (Lieta T-722/21)
      (2022/C 11/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Rosa D’Amato (Taranto, Itālija), Claude Gruffat (Mulsans, Francija), Damien Carême (Argenteuil, Francija) un Benoît Biteau (Sablonceaux, Francija) (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2021. gada 27. oktobra lēmumu par ārkārtas noteikumiem veselības un drošības jomā, kas reglamentē piekļuvi Eiropas Parlamenta ēkām trīs darba vietās;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas attiecas uz prasību apturēt apstrīdētā lēmuma izpildi.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-710/21 Roos u.c./Parlaments.


title: Lieta T-723/21: Prasība, kas celta 2021. gada 11. novembrī – Rooken u.c./Parlaments

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 11. novembrī – Rooken u.c./Parlaments
      (Lieta T-723/21)
      (2022/C 11/50)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Robert Jan Rooken (Muiderberg, Nīderlande) un astoņi citi prasītāji (pārstāvji: P. de Bandt, M. Gherghinaru un L. Panepinto, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta biroja 2021. gada 27. oktobra rīkojumu par ārkārtas veselības un drošības noteikumiem, kas reglamentē piekļuvi Eiropas Parlamenta ēkām trijās darba vietās;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt visus izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies, ceļot prasību nolūkā apturēt apstrīdētā lēmuma izpildi.

         Pamati un galvenie argumenti

      Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi pamatiem, kas ir izvirzīti lietā T-710/21 Roos u.c./Parlaments.


title: Lieta T-726/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. novembrī – Rolex/EUIPO – PWT (Kroņa attēlojums)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. novembrī – Rolex/EUIPO – PWT (Kroņa attēlojums)
      (Lieta T-726/21)
      (2022/C 11/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rolex SA (Ženēva, Šveice) (pārstāvis: C. Sueiras Villalobos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: PWT A/S (Olborga, Dānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiskas preču zīmes (Kroņa attēlojums) starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 1 263 679

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 25. augusta lēmums lietā R 2389/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai – pakārtoti (ja otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece iestāsies lietā) – piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei kopīgi un solidāri atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-727/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. novembrī – TO/EASO

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/37

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. novembrī – TO/EASO

      (Lieta T-727/21)
      (2022/C 11/52)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TO (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt lēmumu, kas stājās spēkā 2021. gada 1. janvārī un kas esot ticis pieņemts 2020. gada 18. decembrī, un par kuru prasītāja uzzinājusi 2021. gada 4. janvārī, izmantojot saiti [konfidenciāla informācija] (1), un ko ir pieņēmis(-usi) [konfidenciāla informācija], ciktāl ar to par pirmo papildu gadu, proti, līdz 2021. gada 31. decembrim, netiek pagarināts rezerves saraksts ar šādiem atsauces numuriem [confidentiel], kas bija spēkā līdz 2020. gada 31. decembrim;

                  —

                  atsākt un līdz ar to par vienu gadu pagarināt rezerves saraksta spēkā esamību tāpat kā 44 citu apstrīdētajā lēmumā paredzēto pagarināto sarakstu spēkā esamību, sākot no tā darbības atsākšanas dienas, un tādējādi iecelt prasītāju amatā augstākā AST 3 pakāpē;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt prasītājai zaudējumu atlīdzību, lai segtu gan viņas mantisko, gan morālo kaitējumu, kas atbilst:

                              —

                              starpībai atalgojumā, kādu viņa saņem pašreizējā AST 1 3. līmenī un kādu saņemtu AST 3 1. līmenī, kas aprēķināta par piecu gadu laikposmu, sākot no strīdīgās dienas, proti, no 2021. gada 1. janvāra, ņemot vērā zaudētās iespējas, kuras novērtētas 75 % apmērā;

                              —

                              starpībai pensijas tiesībās, kādas ir atzītas pašreizējā AST 1 3. līmenī un kādas ir AST 3 1. līmenī, kas aprēķināta par to pašu piecu gadu laikposmu, sākot no strīdīgās dienas, proti, no 2021. gada 1. janvāra, ņemot vērā zaudētās iespējas, kuras novērtētas 75 % apmērā;

                              —

                              7 500 EUR par nodarīto morālo kaitējumu;

                              —

                              provizoriski 1,00 EUR par slimokases seguma zaudēšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz prasītājas tiesisko paļāvību, kas esot tikusi pievilta, un uz pamatojuma nenorādīšanu apstrīdētajā lēmumā.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz nediskriminācijas principa, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 1.d panta 1. punkta un Civildienesta noteikumu 27. panta un 29. panta 1. punkta trešās un ceturtās daļas pārkāpumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz Civildienesta noteikumu 12.a panta, labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpumu un pilnvaru pārsniegšanu un nepareizu izmantošanu.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz samērīguma principa pārkāpumu.

         (1)  Konfidenciālie dati ir aizsegti.


title: Lieta T-728/21: Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – LW/Komisija

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/38

      Prasība, kas celta 2021. gada 5. novembrī – LW/Komisija
      (Lieta T-728/21)
      (2022/C 11/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: LW (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu pārcelt prasītāju citā amatā tajā pašā nodaļā;

                  —

                  ja un ciktāl nepieciešams, atcelt arī apstrīdēto atbildētāja lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja iesniegtā sūdzība attiecībā uz lēmumu par pārcelšanu;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt atlīdzinājumu par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par pārcelšanu ir skāris prasītāja tiesiskās intereses.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmumu par pārcelšanu nav pieņēmusi kompetentā iecēlējinstitūcija.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot lēmumu par pārcelšanu un apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par pārcelšanu un apstrīdētais lēmums ir pretrunā rūpības pienākumam.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka lēmumā par pārcelšanu un apstrīdētajā lēmumā nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot lēmumu par pārcelšanu un apstrīdēto lēmumu, nav novērsta interešu konflikta problēma.


title: Lieta C-233/20: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WD/job-medium GmbH, likvidācijas procesā (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2003/88/EK – Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība – 7. panta 1. punkts – Tiesības uz finansiālu kompensāciju par ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, kas nav izmantots pirms darba attiecību beigām – Priekšlaicīga darba attiecību izbeigšana pēc darbinieka iniciatīvas)

text:
               31.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/8

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 25. novembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – WD/job-medium GmbH, likvidācijas procesā
      (Lieta C-233/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2003/88/EK - Darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzība - 7. panta 1. punkts - Tiesības uz finansiālu kompensāciju par ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu, kas nav izmantots pirms darba attiecību beigām - Priekšlaicīga darba attiecību izbeigšana pēc darbinieka iniciatīvas)
      (2022/C 51/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: WD

         Atbildētāja: job-medium GmbH, likvidācijas procesā

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. pants, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesību normu, saskaņā ar kuru atlīdzība par neizmantotu ikgadējo atvaļinājumu par kārtējo (pēdējo) nodarbinātības gadu nepienākas, ja darba ņēmējs vai darba ņēmēja vienpusēji bez nopietna iemesla un priekšlaicīgi ir izbeidzis vai izbeigusi darba attiecības.

                  2)

                  Valsts tiesai nav jāpārbauda, vai darba ņēmējam nebija iespējams izmantot apmaksātā atvaļinājuma dienas, uz kurām viņam bija tiesības.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-274/20: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Giudice di pace di Massa (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 63. pants – Kapitāla brīva aprite – Ceļu satiksme – Mehānisko transportlīdzekļu reģistrācija un aplikšana ar nodokli – Transportlīdzekļa vadītājs, kas dzīvo citā dalībvalstī – Citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis – Transportlīdzeklis, kas bez maksas nodots lietošanā uz neilgu laiku – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personām, kas Itālijā dzīvo vairāk nekā 60 dienas, ir aizliegts pārvietoties šajā dalībvalstī ar ārvalstīs reģistrētu transportlīdzekli)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/15

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Giudice di pace di Massa (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

      (Lieta C-274/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Ceļu satiksme - Mehānisko transportlīdzekļu reģistrācija un aplikšana ar nodokli - Transportlīdzekļa vadītājs, kas dzīvo citā dalībvalstī - Citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis - Transportlīdzeklis, kas bez maksas nodots lietošanā uz neilgu laiku - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personām, kas Itālijā dzīvo vairāk nekā 60 dienas, ir aizliegts pārvietoties šajā dalībvalstī ar ārvalstīs reģistrētu transportlīdzekli)
      (2022/C 84/16)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Giudice di pace di Massa

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: GN, WX

         Atbildētāja: Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

         Rezolutīvā daļa

      LESD 63. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko ikvienai personai, kuras dzīvesvieta vairāk nekā 60 dienas ir šajā dalībvalstī, ir aizliegts tajā pārvietoties ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts, neņemot vērā nedz šī transportlīdzekļa izmantošanas ilgumu pirmajā dalībvalstī, nedz arī to, ka attiecīgā persona var atsaukties uz tiesībām uz atbrīvojumu, ja šis transportlīdzeklis nav ne paredzēts pastāvīgai izmantošanai galvenokārt šajā pirmajā dalībvalstī, ne arī faktiski tiek šādi izmantots.

         (1)  OV C 297, 7.9.2020.


title: Lieta C-395/20: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş. (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa pārvadājumi – Regula (EK) Nr. 261/2004 – Kopīgi noteikumi par kompensācijām un atbalstu pasažieriem sakarā ar lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – 2. panta l) punkts – 5. panta 1. punkts – Lidojuma izlidošanas laika maiņa – Izlidošanas pārcelšana aptuveni par trim stundām – Pasažieru informēšana deviņas dienas pirms izlidošanas – Jēdzieni “atcelšana” un “kavēšanās”)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/16

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Landgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EP, GM/Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.

      (Lieta C-395/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa pārvadājumi - Regula (EK) Nr. 261/2004 - Kopīgi noteikumi par kompensācijām un atbalstu pasažieriem sakarā ar lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - 2. panta l) punkts - 5. panta 1. punkts - Lidojuma izlidošanas laika maiņa - Izlidošanas pārcelšana aptuveni par trim stundām - Pasažieru informēšana deviņas dienas pirms izlidošanas - Jēdzieni “atcelšana” un “kavēšanās”)
      (2022/C 84/18)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: EP, GM

         Atbildētāja: Corendon Airlines Turistik Hava Tasimacilik A.Ş.

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 2. panta l) punkts un 5. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka lidojums netiek uzskatīts par “atceltu” šo tiesību normu izpratnē, ja apkalpojošais gaisa pārvadātājs atliek tā izlidošanas laiku mazāk nekā par trim stundām, neveicot citas izmaiņas šajā lidojumā.

         (1)  OV C 399, 23.11.2020.


title: Lieta C-497/20: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Dalībvalstu pienākums nodrošināt tiesību aizsardzības līdzekļus, kas ir pietiekami efektīvi tiesiskās aizsardzības nodrošināšanai jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – Publiski līgumi – Direktīva 89/665/EEK – 1. panta 1. un 3. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Dalībvalsts augstākās administratīvās tiesas spriedums, ar kuru, neievērojot Tiesas judikatūru, no publiskā iepirkuma procedūras izslēgta pretendenta celta prasība ir atzīta par nepieņemamu – Tiesību aizsardzības līdzekļa pret šo spriedumu šīs dalībvalsts augstākajā tiesā neesamība – Efektivitātes un līdzvērtības principi)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/18

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Randstad Italia SpA/Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

      (Lieta C-497/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Dalībvalstu pienākums nodrošināt tiesību aizsardzības līdzekļus, kas ir pietiekami efektīvi tiesiskās aizsardzības nodrošināšanai jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības - Publiski līgumi - Direktīva 89/665/EEK - 1. panta 1. un 3. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Dalībvalsts augstākās administratīvās tiesas spriedums, ar kuru, neievērojot Tiesas judikatūru, no publiskā iepirkuma procedūras izslēgta pretendenta celta prasība ir atzīta par nepieņemamu - Tiesību aizsardzības līdzekļa pret šo spriedumu šīs dalībvalsts augstākajā tiesā neesamība - Efektivitātes un līdzvērtības principi)
      (2022/C 84/21)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Randstad Italia SpA

         Atbildētājas: Umana SpA, Azienda USL Valle d’Aosta, IN. VA SpA, Synergie Italia agenzia per il lavoro SpA

         Rezolutīvā daļa

      LES 4. panta 3. punkts un 19. panta 1. punkts, kā arī Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/23/EK (2014. gada 26. februāris), 1. panta 1. un 3. punkts, lasot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā dalībvalsts tiesību norma, kuras sekas saskaņā ar valsts judikatūru ir tādas, ka tādi indivīdi kā pretendenti, kas ir piedalījušies publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, nevar apstrīdēt šīs dalībvalsts augstākās administratīvās tiesas sprieduma atbilstību Savienības tiesībām ar pārsūdzību, kas iesniegta minētās dalībvalsts augstākajā tiesā.

         (1)  OV C 433, 14.12.2020.


title: Lieta C-524/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Městský soud v Praze (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Direktīva 2003/87/EK – 11. panta 3. punkts – Lēmums 2011/278/ES – 3. panta b) punkts un 10. panta 2. punkta a) apakšpunkts – Produkta līmeņatzīmes apakšiekārta – Lēmums 2013/448/ES – Spēkā esamība – Iekārta, kas izmanto pamata skābekļa domnu – Karstais metāls – Izejmateriāli, kas nāk no citas iekārtas – Atteikums piešķirt emisijas kvotas – Pieņemamība – Prasītājas pamatlietā atcelšanas prasības necelšana)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/19

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Městský soud v Praze (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vítkovice Steel a.s./Ministerstvo životního prostředí

      (Lieta C-524/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Direktīva 2003/87/EK - 11. panta 3. punkts - Lēmums 2011/278/ES - 3. panta b) punkts un 10. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Produkta līmeņatzīmes apakšiekārta - Lēmums 2013/448/ES - Spēkā esamība - Iekārta, kas izmanto pamata skābekļa domnu - Karstais metāls - Izejmateriāli, kas nāk no citas iekārtas - Atteikums piešķirt emisijas kvotas - Pieņemamība - Prasītājas pamatlietā atcelšanas prasības necelšana)
      (2022/C 84/22)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Městský soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vítkovice Steel a.s.

         Atbildētāja: Ministerstvo životního prostředí

         Rezolutīvā daļa

      Komisijas Lēmuma 2013/448/ES (2013. gada 5. septembris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu 1. panta 1. punkts un 2. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to pamatlietā aplūkotajai iekārtai nav atļauts piešķirt bezmaksas emisijas kvotas saistībā ar produkta “karstais metāls” līmeņatzīmi, pamatojoties uz jaunu Čehijas Republikas pieprasījumu pat tad, ja tiek izslēgta jebkāda emisiju dubulta uzskaite un dubulta kvotu piešķiršana.

         (1)  OV C 443, 21.12.2020.


title: Lieta C-575/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Gaisa piesārņojums – Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma – Direktīva 2003/87/EK – Kurināmā sadedzināšanas iekārtas – I pielikums – Kopējā nominālā siltumspēja – Aprēķināšanas noteikumi – Summēšanas noteikums)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/19

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Fővárosi Törvényszék (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Apollo Tyres (Hungary) Kft./Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

      (Lieta C-575/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Gaisa piesārņojums - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma - Direktīva 2003/87/EK - Kurināmā sadedzināšanas iekārtas - I pielikums - Kopējā nominālā siltumspēja - Aprēķināšanas noteikumi - Summēšanas noteikums)
      (2022/C 84/23)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Fővárosi Törvényszék

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Apollo Tyres (Hungary) Kft.

         Atbildētājs: Innovációért és Technológiáért Felelős Miniszter

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Savienībā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, kas ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/410 (2018. gada 14. marts), I pielikuma 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka iekārtas kopējā nominālā siltumspēja ir jānosaka, summējot iekārtu veidojošo tehnisko vienību maksimālo nominālo siltumspēju, izņemot gadījumus, kad ierobežojumi, ko operators ir noteicis attiecībā uz šo maksimālo nominālo siltumspēju, ir galīgi, un ja par kvotu piešķiršanu atbildīgā valsts iestāde var faktiski pārbaudīt gan šo samazinājumu esamību, gan to galīgo raksturu.

         (1)  OV C 28, 25.1.2021.


title: Lieta C-400/21: Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 10. janvāra rīkojums (Tribunalul Arad (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts – Valsts tiesību interpretācija – Valsts maksātnespējas procedūra – Pilnvarotā tiesneša iespēja pārbaudīt savu materiāltiesisko kompetenci un parādu – Pilnībā iekšējs strīds – Saiknes ar Savienības tiesībām neesamība – Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/21

      Tiesas (septītā palāta) 2022. gada 10. janvāra rīkojums (Tribunalul Arad (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)
      (Lieta C-400/21) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 53. panta 2. punkts - Valsts tiesību interpretācija - Valsts maksātnespējas procedūra - Pilnvarotā tiesneša iespēja pārbaudīt savu materiāltiesisko kompetenci un parādu - Pilnībā iekšējs strīds - Saiknes ar Savienības tiesībām neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2022/C 84/26)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa:

         Tribunalul Arad

         Pamatlietas tiesvedības priekšmets

         Parādnieks maksātnespējas procesā: Asociaţia Naţională de Terapii Complementare din România (ANATECOR)

         piedaloties: Primăria Municipiului Arad – Direcția Venituri, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Arad

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences atbildēt uz jautājumiem, ko Tribunalul Arad (Aradas apgabaltiesa, Rumānija) uzdeva ar 2021. gada 31. maija lēmumu.

         (1)  Iesniegšanas datums: 28.6.2021.


title: Lieta C-476/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. augustā “Rezon” OOD iesniedza par Vispārējās tiesas 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-487/20 Rezon/EUIPO

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 1. augustā“Rezon” OOD iesniedza par Vispārējās tiesas 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-487/20 Rezon/EUIPO

      (Lieta C-476/21 P)
      (2022/C 84/27)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: “Rezon” OOD (pārstāve: М. Yordanova-Harizanova, advokāte)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 10. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) nolēma, ka:

                  1.

                  Apelācijas sūdzība ir nepiejaujama.

                  2.

                     “Rezon” OOD sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.


title: Lieta C-538/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 26. augustā Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-281/19 Kipra/EUIPO

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/22

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 26. augustā Kipras Republika iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-281/19 Kipra/EUIPO

      (Lieta C-538/21 P)
      (2022/C 84/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kipras Republika (pārstāvji: S. Malynicz BL, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 21. decembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Kipras Republikai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-661/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. novembrī iesniedza Hof van Cassatie (Beļģija) – Verbraeken J. en Zonen BV, PN

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. novembrī iesniedza Hof van Cassatie (Beļģija) – Verbraeken J. en Zonen BV, PN
      (Lieta C-661/21)
      (2022/C 84/29)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hof van Cassatie

         Pamatlietas puses

         Kasācijas sūdzības iesniedzēji: Verbraeken J. en Zonen BV, PN

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 13. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punkts, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1071/2009 (2) (2009. gada 21. oktobris), ar ko nosaka kopīgus noteikumus par autopārvadātāja profesionālās darbības veikšanas nosacījumiem un atceļ Padomes Direktīvu 96/26/EK, 3. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 11. panta 1. punkts, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1072/2009 (3) (2009. gada 21. oktobris) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka no tā, ka uzņēmumam saskaņā ar Regulām Nr. 1071/2009 un Nr. 1072/2009 kādā Eiropas Savienības dalībvalstī ir izsniegta autopārvadājumu atļauja un līdz ar to tam šajā dalībvalstī faktiski un stabili ir jāveic uzņēmējdarbība, izriet neapstrīdams pierādījums, ka, nosakot piemērojamo sociālā nodrošinājuma sistēmu, šajā dalībvalstī atrodas šā uzņēmuma juridiskā adrese Regulas Nr. 883/2004 13. panta 1. punkta izpratnē, un [ka] šis konstatējums ir saistošs nodarbinātības dalībvalsts iestādēm?

                  2)

                  Vai nodarbinātības dalībvalsts tiesa, kas konstatē, ka attiecīgā autopārvadājumu atļauja ir iegūta krāpnieciski, drīkst neņemt vērā šo atļauju, vai arī nodarbinātības dalībvalsts iestādēm, pamatojoties uz krāpšanas konstatējumu, vispirms ir jālūdz, lai iestādes, kas ir izsniegušas atļauju, anulētu šo atļauju?

         (1)  OV 2004, L 166, 1. lpp.

         (2)  OV 2009, L 300, 51. lpp.

         (3)  OV 2009, L 300, 72. lpp.


title: Lieta C-671/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – “Gargždų geležinkelis” UAB/Lietuvos transporto saugos administraciją

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. novembrī iesniedza Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) – “Gargždų geležinkelis” UAB/Lietuvos transporto saugos administraciją

      (Lieta C-671/21)
      (2022/C 84/30)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “Gargždų geležinkelis” UAB

         Citi lietas dalībnieki: Lietuvos transporto saugos administracija

         Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba

         “LTG Infra” AB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2012/34/ES (1) 47. panta 4. punkta pirmā un otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tās viennozīmīgi aizliedz pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka pārslogotas infrastruktūras gadījumā jaudas iedalīšanas brīdī var ņemt vērā dzelzceļa infrastruktūras izmantošanas intensitāti? Vai šo novērtējumu ietekmē tas, vai dzelzceļa infrastruktūras izmantošanas līmenis ir saistīts ar šīs infrastruktūras faktisko izmantošanu pagātnē vai ar plānoto izmantošanu laikposmā, kurā ir spēkā attiecīgais kustības grafiks? Vai šo novērtējumu jebkādā veidā ietekmē Direktīvas 2012/34/ES 45. un 46. panta nosacījumi, ar kuriem publiskās infrastruktūras pārvaldītājam vai struktūrai, kura pieņem lēmumus par jaudu, ir noteikta plaša rīcības brīvība, koordinējot pieprasīto jaudu, kā arī ieviešot šos nosacījumus valsts tiesību aktos? Vai šajā novērtējumā ir jāizvērtē, vai divi vai vairāki dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi ir pieprasījuši jaudu vienas un tās pašas kravas pārvadāšanai?

                  2)

                  Vai Direktīvas 2012/34/ES 45. panta 2. punkta nosacījums, ka “[i]nfrastruktūras pārvaldītājs, plānojot un koordinējot kustības grafiku, var dot priekšroku konkrētiem pakalpojumiem, bet tikai tā, kā norādīts 47. un 49. pantā” nozīmē, ka infrastruktūras pārvaldītājs var piemērot valsts prioritātes noteikumu arī gadījumā, ja nav konstatēts, ka infrastruktūra ir pārslogota? Cik lielā mērā (pamatojoties uz kādiem kritērijiem) infrastruktūras pārvaldītājam, pamatojoties uz Direktīvas 2012/34/ES 47. panta [1. punkta] pirmo teikumu, pirms tiek konstatēts, ka infrastruktūra ir pārslogota, jākoordinē pieprasītie vilcienu ceļi un jāapspriežas ar pieteikumu iesniedzējiem? Vai, apspriežoties ar pieteikumu iesniedzējiem, ir jānovērtē apstāklis, ka divi vai vairāki pieteikumu iesniedzēji ir iesnieguši konkurējošus pieprasījumus par vienas un tās pašas kravas (preču) pārvadājumiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/34/ES (2012. gada 21. novembris), ar ko izveido vienotu Eiropas dzelzceļa telpu (OV 2012 L 343, 32. lpp.)


title: Lieta C-677/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Fluvius Antwerpen/MX

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Fluvius Antwerpen/MX
      (Lieta C-677/21)
      (2022/C 84/31)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Vredegerecht te Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Fluvius Antwerpen

         Atbildētājs: MX

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts, skatot to kopsakarā ar 14. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nelikumīga enerģijas izmantošana ir uzskatāma par preču piegādi, proti, tiesību rīkoties ar materiālu īpašumu kā īpašniekam nodošanu?
      Ja atbilde ir noliedzoša: Vai Direktīvas 2006/112/EK 14. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nelikumīga enerģijas izmantošana ir uzskatāma par preču piegādi, proti, īpašumtiesību uz preci nodošanu par atlīdzību, ja to dara ar valsts iestādes vai tās vārdā izdotu rīkojumu vai arī pildot kādu tiesību aktu?
      Vai Direktīvas 2006/112/EK 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja Fluvius Antwerpen ir tiesības uz atlīdzību par nelikumīgi izmantoto enerģiju, tas ir uzskatāms par nodokļa maksātāju, jo nelikumīgā izmantošana ir Fluvius Antwerpen“saimnieciskas darbības”, ko rada materiāla īpašuma izmantošana ar nolūku gūt no tā ilglaicīgus ienākumus, sekas?
      Vai tad, ja Direktīvas 2006/112/EK 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka nelikumīga enerģijas izmantošana ir saimnieciska darbība, Direktīvas 2006/112/EK 13. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka Fluvius Antwerpen ir valsts iestāde, un, ja tas tā ir, vai 13. panta 1. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka enerģijas nelikumīgā izmantošana ir rezultāts, ko radījusi tāda Fluvius darbība, kas netiek veikta tik mazā apjomā, lai būtu nenozīmīga?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV.2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-682/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – “HSC Baltic” UAB, “Mitnija” UAB, “Montuotojas” UAB/Vilniaus miesto savivaldybės administracija

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. novembrī iesniedza Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) – “HSC Baltic” UAB, “Mitnija” UAB, “Montuotojas” UAB/Vilniaus miesto savivaldybės administracija

      (Lieta C-682/21)
      (2022/C 84/33)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: “HSC Baltic” UAB,

         “Mitnija” UAB,

         “Montuotojas” UAB

         Citi lietas dalībnieki kasācijas tiesvedībā: Vilniaus miesto savivaldybės administracija,

         Bankrutuojanti UAB “Active Construction Management”,

         “Vilniaus vystymo kompanija” UAB

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2014/24 (1) 18. panta 1. punkts un 57. panta 4. punkta g) apakšpunkts un 6. punkts, un Direktīvas 89/665 (2) 1. panta 1. punkta ceturtā daļa un 1. panta 3. punkts (kopā vai atsevišķi, bet neaprobežojoties ar šiem noteikumiem) ir jāinterpretē tādējādi, ka līgumslēdzējas iestādes lēmums iekļaut attiecīgo uzņēmēju neuzticamo piegādātāju sarakstā un tādējādi uz noteiktu laiku ierobežot tā iespēju piedalīties turpmāk izsludinātajās iepirkuma procedūrās, pamatojoties uz to, ka šis uzņēmējs ir būtiski pārkāpis ar minēto līgumslēdzēju iestādi noslēgto līgumu, ir pasākums, kuru var apstrīdēt tiesā

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai iepriekš minētie ES tiesību aktu noteikumi (kopā vai atsevišķi, bet neaprobežojoties ar šiem noteikumiem) ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību normas un to piemērošanas praksi, saskaņā ar kuru: a) līgumslēdzēja iestāde, izbeidzot publiskā iepirkuma līguma darbību, pamatojoties uz tā būtisku pārkāpumu, nepieņem nekādu oficiālu (atsevišķu) lēmumu par uzņēmēju iekļaušanu neuzticamo piegādātāju sarakstā; b) uzņēmējs netiek iepriekš informēts par gaidāmo iekļaušanu neuzticamo piegādātāju sarakstā, un tādēļ tas nevar iesniegt attiecīgus paskaidrojumus un pēc tam efektīvi apstrīdēt minēto iekļaušanu; c) līgumslēdzēja iestāde neveic nekādu individuālu pārbaudi par līguma nepienācīgas izpildes apstākļiem, un tādējādi, ja publiskā iepirkuma līguma darbība tiek likumīgi izbeigta, pamatojoties uz tā būtisku pārkāpumu, uzņēmējs, kurš de jure ir atbildīgs par minēto pārkāpumu, tiek automātiski iekļauts neuzticamo piegādātāju sarakstā?

                  3)

                  Ja atbildes uz abiem pirmajiem jautājumiem ir apstiprinošas, vai iepriekš minētie ES tiesību aktu noteikumi (kopā vai atsevišķi, bet neaprobežojoties ar šiem noteikumiem) ir jāinterpretē tādējādi, ka partneri kopīgās darbībās (subjekti, kas veido apvienotu piegādātāju), kuri izpildīja uz būtiska pārkāpuma pamata likumīgi izbeigto publiskā iepirkuma līgumu, var pierādīt savu uzticamību un tādējādi tikt izslēgti no neuzticamo piegādātāju saraksta, inter alia pamatojoties uz izpildītās līguma daļas (vērtības) apmēru, vadošā partnera maksātnespēju, minētā partnera darbībām un līgumslēdzējas iestādes iesaisti līguma neizpildē?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014 L 94, 65. lpp.).

         (2)  Padomes Direktīva 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV 1989 L 395, 33. lpp.).


title: Lieta C-683/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/26

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. novembrī iesniedza Vilniaus apygardos administracinis teismas (Lietuva) – Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos/Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

      (Lieta C-683/21)
      (2022/C 84/34)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Nacionalinis visuomenės sveikatos centras prie Sveikatos apsaugos ministerijos

         Atbildētāja: Valstybinė duomenų apsaugos inspekcija

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai VDAR (1) 4. panta 7. punktā noteikto jēdzienu “pārzinis” var interpretēt tādējādi, ka persona, kura publiskā iepirkumā plāno iegādāties datu apstrādes rīku (mobilo lietotni), neatkarīgi no tā, ka nav noslēgts publiskā iepirkuma līgums un ka radītais produkts (mobilā lietotne), kura iegādei ir tikusi izmantota publiskā iepirkuma procedūra, nav nodots, arī ir uzskatāma par pārzini?

                  2.

                  Vai VDAR 4. panta 7. punktā noteikto jēdzienu “pārzinis” var interpretēt tādējādi, ka līgumslēdzēja iestāde, kas nav ieguvusi īpašumtiesības uz izstrādāto IT produktu un nav pārņēmusi to savā valdījumā, bet radītās lietotnes galīgajā versijā ir saites vai saskarnes uz šo valsts iestādi un/vai konfidencialitātes politikā, ko attiecīgā valsts iestāde nav oficiāli apstiprinājusi vai atzinusi, pati valsts iestāde ir norādīta par pārzini, arī ir uzskatāma par pārzini?

                  3.

                  Vai VDAR 4. panta 7. punktā noteikto jēdzienu “pārzinis” var interpretēt tādējādi, ka persona, kas nav veikusi nekādas faktiskas datu apstrādes darbības, kā noteikts VDAR 4. panta 2. punktā, un/vai nav sniegusi skaidru atļauju/piekrišanu šādu darbību veikšanai, arī ir uzskatāma par pārzini? Vai tam, ka personas datu apstrādei izmantotais IT produkts ir ticis radīts saskaņā ar līgumslēdzējas iestādes formulētu uzdevumu, ir nozīme jēdziena “pārzinis” interpretācijā?

                  4.

                  Ja faktisko datu apstrādes darbību noteikšanai ir nozīme jēdziena “pārzinis” interpretācijā, vai personas datu “apstrādes” definīcija saskaņā ar VDAR 4. panta 2. punktu ir interpretējama kā tāda, kas attiecas arī uz situācijām, kurās personas datu kopijas ir tikušas izmantotas IT sistēmu testēšanai mobilās lietotnes iegādes procesā?

                  5.

                  Vai kopīgu datu kontroli saskaņā ar VDAR 4. panta 7. punktu un 26. panta 1. punktu var interpretēt tikai kā tādu, kas ietver apzināti saskaņotas darbības attiecībā uz datu apstrādes mērķa un līdzekļu noteikšanu, vai arī šo jēdzienu var interpretēt tādējādi, ka kopīgā kontrole attiecas arī uz situācijām, kurās nav skaidras “vienošanās” attiecībā uz datu apstrādes mērķi un līdzekļiem un/vai darbības nav saskaņotas starp vienībām? Vai apstāklis, kas attiecas uz personas datu apstrādes līdzekļa (IT lietotnes) izveides posmu, kurā tika apstrādāti personas dati, un lietotnes izveides mērķis ir juridiski nozīmīgs kopīgas datu kontroles jēdziena interpretācijai? Vai “vienošanos” starp kopīgiem pārziņiem var saprast tikai kā skaidru un definētu kopīgas datu kontroles noteikumu ieviešanu?

                  6.

                  Vai VDAR 83. panta 1. punkta noteikums par to, ka “administratīvie naudas sodi [..] ir iedarbīgi, samērīgi un atturoši”, ir interpretējams kā tāds, kas attiecas arī uz atbildības uzlikšanas gadījumiem “pārzinim”, ja IT produkta izveides procesa laikā izstrādātājs veic arī personas datu apstrādes darbības, un vai apstrādātāja veiktās neatbilstošās personas datu apstrādes darbības vienmēr automātiski rada pārziņa juridisko atbildību? Vai šis noteikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas arī uz pārziņa atbildību bez vainas?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-684/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Papierfabriek Doetinchem B.V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/27

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 12. novembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Papierfabriek Doetinchem B.V./Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

      (Lieta C-684/21)
      (2022/C 84/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Papierfabriek Doetinchem B.V.

         Atbildētāja apelācijas tiesvedbā: Sprick GmbH Bielefelder Papier- und Wellpappenwerk & Co.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Saskaņā ar Tiesas judikatūru tas, vai ražojuma izskata iezīmes nosaka vienīgi tā tehniskā funkcija, ir jāvērtē, ņemot vērā attiecīgo dizainparaugu (1), attiecīgā ražojuma izskata īpašību izvēli pamatojošos objektīvos apstākļus, informāciju par tā izmantošanu vai arī tādu alternatīvu dizainparaugu esamību, kas ļauj pildīt to pašu tehnisko funkciju (Tiesas spriedums, 2018. gada 8. marts, DOCERAM, C-395/16, ECLI:EU:C:2018:172). Kāda nozīme, ņemot vērā citu dizainparaugu esamības aspektu, ir apstāklim, ka dizainparauga īpašniekam ir dizainparauga tiesības arī uz vairākiem alternatīviem dizainparaugiem?

                  2)

                  Vai, vērtējot to, vai izskatu nosaka vienīgi tehniskā funkcija, ir jāņem vērā, ka [ražojuma] forma pieļauj daudzkrāsainību, ja krāsu izvietojums pats par sevi no reģistrācijas neizriet?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša: vai tas ietekmē dizainparauga aizsardzības apjomu?

         (1)  Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta C-685/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 15. novembrī iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – YV/Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

      (Lieta C-685/21)
      (2022/C 84/36)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: YV

         Atbildētāja: Stadtverkehr Lindau (B) GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai apdrošinātājs Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 11. panta 1. punkta un 13. panta 2. punkta izpratnē ir arī uzņēmums, kas nav apdrošināšanas sabiedrība, bet kas, ņemot vērā atkāpi no obligātās apdrošināšanas Direktīvas 2009/103/EK (2) 5. panta 1. punkta izpratnē, saskaņā ar piemērojamām tiesībām kā “kvaziapdrošinātājs” ir atbildīgs par tā turētajiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem tāpat kā apdrošinātājs saskaņā ar apdrošināšanas tiesību normām?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija) (OV 2012, L 351, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/103/EK (2009. gada 16. septembris) par civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu saistībā ar mehānisko transportlīdzekļu izmantošanu un kontroli saistībā ar pienākumu apdrošināt šādu atbildību (kodificēta versija) (OV 2009, L 263, 11. lpp.).


title: Lieta C-695/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. novembrī iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 19. novembrī iesniedza Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) – Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV/Belgische Staat

      (Lieta C-695/21)
      (2022/C 84/37)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Recreatieprojecten Zeeland BV, Casino Admiral Zeeland BV, Supergame BV

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Prejudiciālais jautājums

      Vai LESD 56. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā ierobežotam un kontrolētam skaitam azartspēļu zāļu pārvaldītāju valsts teritorijā piemēro atkāpi no šādu spēļu zāļu reklamēšanas vispārēja aizlieguma, vienlaikus neparedzot iespēju, ka citās dalībvalstīs reģistrētu azartspēļu zāļu pārvaldītājiem attiecībā uz šīm spēļu zālēm tiek piemērota tāda pati atkāpe no reklāmas aizlieguma valsts teritorijā?


title: Lieta C-769/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. decembrī iesniedza Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – AAS “BTA Baltic Insurance Company”/Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/29

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 13. decembrī iesniedza Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – AAS “BTA Baltic Insurance Company”/Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija
      (Lieta C-769/21)
      (2022/C 84/38)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Administratīvā rajona tiesa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: AAS “BTA Baltic Insurance Company”

         Atbildētāji: Iepirkumu uzraudzības birojs, Tieslietu ministrija

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvas 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (1) 18. panta pirmajā daļā definētajiem iepirkuma principiem, it īpaši dalībvalstu pienākumu nodrošināt vienlīdzīgu un nediskriminējošu attieksmi pret visiem ekonomikas dalībniekiem un samērīguma principu, ir saskanīgs tāds nacionālais regulējums, kas paredz imperatīvu pasūtītāja pienākumu pārtraukt iepirkuma procedūru, ja tiek konstatēts, ka sākotnēji izraudzītais pretendents, kurš atteicās slēgt iepirkuma līgumu ar pasūtītāju, ir uzskatāms par vienu tirgus dalībnieku ar nākamo pretendentu, kurš piedāvājis pasūtītāja interesēm un vajadzībām atbilstošu piedāvājumu?

         (1)  OV 2014, L 94, 65. lpp.


title: Lieta C-786/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrī NEC Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-341/18 NEC/Komisija

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 16. decembrīNEC Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 29. septembra spriedumu lietā T-341/18 NEC/Komisija
      (Lieta C-786/21 P)
      (2022/C 84/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: NEC Corp. (pārstāvji: R. Bachour, Solicitor, A. Pliego Selie, W. Brouwer, R. Warning, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  taisīt galīgo spriedumu šajā apelācijas tiesvedībā un atcelt apstrīdēto lēmumu un/vai samazināt naudas sodu atbilstoši prasījumiem šajā apelācijas sūdzībā, vai pakārtoti – nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā to izskatītu atbilstoši Tiesas spriedumam, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību apelācijas instancē un Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar pirmo apelācijas sūdzības pamatu, kas sastāv no trim daļām, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pārbaudot, vai apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktais naudas soda apmērs varētu tikt palielināts recidīva dēļ, ir pieļāvusi tiesību kļūdu un nav sniegusi pietiekamu vai atbilstīgu pamatojumu.
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, atzīdama, ka ar apstrīdēto lēmumu apelācijas sūdzības iesniedzējai varēja tikt uzlikts atsevišķs sods par recidīvu, lai gan tās atbildība ir uzskatāma tikai par atvasinātu atbildību un ir arī kvalificēta kā tāda.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, atbalstīdama naudas soda apmēra palielināšanu recidīva dēļ attiecībā uz laikposmu pirms 2010. gada 20. maija, tas ir, pirms apelācijas sūdzības iesniedzējai tika paziņots, ka tā ir izdarījusi pārkāpumu. Tas neesot nedz tiesiski, nedz samērīgi, it īpaši ņemot vērā to, ka laika sprīdis starp Komisijas lēmuma pieņemšanu lietā DRAMs (1) un Tokin Corporation pārkāpuma izbeigšanu bija īss, un to, ka tādēļ, objektīvi spriežot, neesot iespējams atzīt, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja būtu piekritusi vai citādi atbalstījusi Tokin Corporation pārkāpumu.
      Treškārt, pārsūdzētajā spriedumā katrā ziņā esot pieļauta tiesību kļūda, jo tajā, pārbaudot naudas soda apmēru un konstatējot laikposmu, attiecībā uz kuru tas tika uzlikts, esot nepareizi piemērots samērīguma princips.
      Ar otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētajā spriedumā nekonsekvenci attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas atbildības kvalifikāciju aizstādama ar savu izpratni par faktiem un Komisijas argumentāciju apstrīdētajā lēmumā, ir sagrozījusi apstrīdēto lēmumu un piekritusi apstrīdētajā lēmumā pieļautajai acīmredzamajai nekonsekvencei attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējas dalību konstatētajā pārkāpumā.
      Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētajā spriedumā savas neierobežotās jurisdikcijas ietvaros pārbaudot naudas soda apmēru, ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo esot nepareizi piemērojusi samērīguma principu un neesot izpildījusi pienākumu norādīt pietiekamu un atbilstīgu pamatojumu.

         (1)  Komisijas Lēmums (2010. gada 19. maijs) par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.511 – DRAMs).


title: Lieta C-789/21: Prasība, kas celta 2021. gada 16. decembrī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/30

      Prasība, kas celta 2021. gada 16. decembrī – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
      (Lieta C-789/21)
      (2022/C 84/40)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: G. Braun, L. Malferrari un Iv. Zalogin)

         Atbildētāja: Bulgārijas Republika

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka, savlaicīgi nesavienodama Bulgārijas Komercreģistru ar Uzņēmumu reģistru savstarpējās savienojamības sistēmu (BRIS), Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2017/1132 (2017. gada 14. jūnijs) attiecībā uz sabiedrību tiesību dažiem aspektiem (1), it īpaši no šīs direktīvas 166. panta un III pielikuma A daļas un B daļas 2. zemsvītras piezīmes.

                  —

                  piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Bulgārijas Republika nav ievērojusi iepriekšminētās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2017/1132 (2017. gada 14. jūnijs) attiecībā uz sabiedrību tiesību dažiem aspektiem normas, jo savlaicīgi nav savienojusi Bulgārijas Komercreģistru ar Uzņēmumu reģistru savstarpējās savienojamības sistēmu (BRIS).

         (1)  OV 30.6.2017., L 169, 46. lpp.


title: Lieta C-824/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. decembrī Oriol Junqueras i Vies iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. oktobra rīkojumu lietā T-100/20 Junqueras i Vies/Parlaments

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/32

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. decembrīOriol Junqueras i Vies iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2021. gada 14. oktobra rīkojumu lietā T-100/20 Junqueras i Vies/Parlaments
      (Lieta C-824/21 P)
      (2022/C 84/43)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Oriol Junqueras i Vies (pārstāvis: M. Marsal i Ferret, abogado)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

            pirmkārt:
          atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sestās palātas 2021. gada 14. oktobra rīkojumu lietā T-100/20;

         otrkārt: atzīt šā lietas dalībnieka celto prasību par pilnībā pieņemamu;

         treškārt: atgriezt šo lietu agrākā tiesvedības stadijā, lai pēc prasības atzīšanas par pieņemamu Eiropas Savienības Vispārējās tiesas sestā palāta turpinātu tās izskatīšanu;

         ceturtkārt: piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saistībā ar iebildes par nepieņemamību procedūru un šo apelācijas tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai tiek izvirzīti 4 pamati ar attiecīgu juridisko pamatojumu:

         Pirmkārt: Apstrīdētais rīkojums esot pretrunā LESD 263. pantam, jo tajā uzskatīts, ka O. Junqueras nav tiešas intereses, jo prasības celšanas laikā viņš nebija Eiropas Parlamenta deputāts. Vispārēja tiesa kļūdaini uzskatot, ka ir notikusi mandāta atsaukšana atbilstoši Eiropas Vēlēšanu aktam (13. pants), jo Spānijas Karalistes iekšējais lēmums ir lēmums par tiesību tikt ievēlētam neesamību, kuras sekas ir amatu nesavienojamība. Tā kā šis lēmums nav mandāta atsaukšana atbilstoši Eiropas Vēlēšanu akta 13. pantam (un tas nevar būt kāds no Eiropas Vēlēšanu akta 7. pantā atļautajiem amatu nesavienojamības iemesliem), O. Junqueras faktiskā un tiešā interese celt prasību saglabājas. Pakārtoti –Spānijas Karalistes iekšējais lēmums Vispārējās tiesas rīkojumā esot izprasts sagrozīti, tā rezultātā ir uzskatīts, ka O. Junqueras nav tiešas intereses, un šis rīkojums ir pretrunā LESD 263. pantam.

         Otrkārt: Ar pārsūdzēto rīkojumu tiekot pārkāptas tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā prasības (Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā– “Harta”) 47. pants, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā– “ECPAK”) 6. un 13. pants) un LESD 263. pants. Ar šo rīkojumu tiekot iepriekšizlemti atzinumi par lietas būtību, kas ir jāpieņem [lietās] C-115/21[P] u T-24/20 (1), un kļūdaini uzskatīts, ka ar tiesvedībām, kas norisinās Savienības tiesās, O. Junqueras nevar panākt sava Eiropas Parlamenta deputāta mandāta atjaunošanu. O. Junqueras mandāts varot gan tikt atjaunots, un tādējādi pastāvot viņa faktiska un tieša interese celt prasību.

         Treškārt: Ar pārsūdzēto rīkojumu tiekot pārkāptas tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā prasības (Hartas 47. pants, ECPAK 6. un 13. pants) un LESD 263. pants. Rīkojumā par hipotētisku tiekot uzskatīts tas, ka Spānijas Karalistes tiesās un Tribunal Constitucional (Konstitucionālā tiesa, Spānija) celto prasību rezultātā varētu tikt panākta O. Junqueras Eiropas Parlamenta deputāta atjaunošana, un ka līdz ar to viņam neesot faktiskas un pastāvošas intereses celt prasību. Rīkojumā neesot ņemts vērā, ka pati Tribunal Supremo (Augstākā tiesa, Spānija) ir apstiprinājusi, ka viens no iespējamajiem O. Junqueras prasību rezultātiem ir viņa mandāta atjaunošana, un tādēļ kļūdaini esot tas, ka rīkojumā šī atjaunošana ir kvalificēta par hipotētisku; O. Junqueras ir faktiska un tieša interese celt prasību. Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā un piekļuvi tiesai esot pārkāptas arī ar to, ka Vispārējā tiesa nesasaistīja lēmumu par pieņemamību ar lēmumu pēc būtības, ar ko šīs tiesības nepārprotami būtu tikušas vairāk ievērotas.

         Ceturtkārt: Pārsūdzētajā rīkojumā esot noliegts, ka pastāv citi iemesli, kas pamato O. Junqueras interesi panākt apstrīdētā akta atcelšanu, pat ja tā atcelšanas gadījumā nevarētu tikt noteikti tā izpildes pasākumi. Tas esot pretrunā LESD 263. pantam, jo šādi iemesli pastāv gan un uz tiem ir ticis norādīts. Konkrēti, ņemot vērā to, ka nodrošināt imunitātes aizstāvēšanu tika lūgts pirms sprieduma krimināllietā un lēmuma par mandāta zaudēšanu, O. Junqueras pārstāvji uzskata, ka O. Junqueras kā Eiropas Parlamenta deputāta statusa atzīšana un procedūra saistībā ar lūgumu aizstāvēt viņa imunitāti būtu nozīmējuši (atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas 2019. gada 19. decembra spriedumā C-502/19 (2) noteiktajam), ka ir jāaptur ikviena tiesvedība pret O. Junqueras, un viņa pārsūdzības apmierināšana apstiprinātu, ka minētie dalībvalstī pieņemtie lēmumi ir pretrunā Savienības tiesībām; šim apstāklim ir nozīme visās prasībās, kuras vai nu dalībvalsts tiesās, vai Eiropas Savienības tiesās ir cēlis O. Junqueras, t.sk. prasībās, kuras viņš nākotnē varētu celt Eiropas Cilvēktiesību tiesā, un O. Junqueras ir interese celt prasību atbilstoši LESD 263. pantam.

         (1)  Rīkojums, 2020. gada 15. decembris, Junqueras i Vies/Parlaments (T-24/20, EU:T:2020:601).

         (2)  Spriedums, 2019. gada 19. decembris, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115)


title: Lieta C-206/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 29. oktobra rīkojums (Tribunal administratif de Dijon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/33

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 29. oktobra rīkojums (Tribunal administratif de Dijon (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Préfet de Saône-et-Loire

      (Lieta C-206/21) (1)

      (2022/C 84/44)
      Tiesvedības valoda – franču
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 278, 12.7.2021.


title: Lieta C-334/21: Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 9. novembra rīkojums (Tribunale di Rieti (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret G.B., R.H., piedaloties: Procura della Repubblica di Rieti

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/33

      Tiesas priekšsēdētāja 2021. gada 9. novembra rīkojums (Tribunale di Rieti (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret G.B., R.H., piedaloties: Procura della Repubblica di Rieti

      (Lieta C-334/21) (1)

      (2022/C 84/45)
      Tiesvedības valoda – itāļu
      Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 310, 2.8.2021.


title: Apvienotās lietas C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 un C-840/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lēmums 2006/928/EK – Mehānisms, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju – Raksturs un tiesiskās sekas – Saistošs raksturs attiecībā uz Rumāniju – Tiesiskums – Tiesnešu neatkarība – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Cīņa pret korupciju – Savienības finanšu interešu aizsardzība – LESD 325. panta 1. punkts – FIA konvencija – Kriminālprocesi – Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa, Rumānija) spriedumi par atsevišķu pierādījumu iegūšanas likumību un iztiesāšanas sastāva likumību liela mēroga korupcijas jomā – Valsts tiesu pienākums nodrošināt Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) nolēmumu pilnīgu iedarbību – Tiesnešu disciplināratbildība šo nolēmumu neievērošanas gadījumā – Tiesības nepiemērot Savienības tiesībām neatbilstošus Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) nolēmumus – Savienības tiesību pārākuma princips)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)
      (Apvienotās lietas C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 un C-840/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lēmums 2006/928/EK - Mehānisms, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju - Raksturs un tiesiskās sekas - Saistošs raksturs attiecībā uz Rumāniju - Tiesiskums - Tiesnešu neatkarība - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Cīņa pret korupciju - Savienības finanšu interešu aizsardzība - LESD 325. panta 1. punkts - FIA konvencija - Kriminālprocesi - Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa, Rumānija) spriedumi par atsevišķu pierādījumu iegūšanas likumību un iztiesāšanas sastāva likumību liela mēroga korupcijas jomā - Valsts tiesu pienākums nodrošināt Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) nolēmumu pilnīgu iedarbību - Tiesnešu disciplināratbildība šo nolēmumu neievērošanas gadījumā - Tiesības nepiemērot Savienības tiesībām neatbilstošus Curtea Constituțională (Konstitucionālā tiesa) nolēmumus - Savienības tiesību pārākuma princips)
      (2022/C 84/03)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie, Tribunalul Bihor

         Kriminālprocesos pret

      PM (C-357/19) RO (C-357/19), SP (C-357/19), TQ (C-357/19), KI (C-379/19), LJ (C-379/19), JH (C-379/19), IG (C-379/19), FQ (C-811/19), GP (C-811/19), HO (C-811/19), IN (C-811/19), NC (C-840/19)

         Piedaloties: Ministerul Public – Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Direcţia Naţională Anticorupţie (C-357/19, C-811/19 un C-840/19), QN (C-357/19), UR (C-357/19), VS (C-357/19), WT (C-357/19), Autoritatea Naţională pentru Turism (C-357/19), Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (C-357/19), SC Euro Box Promotion SRL (C-357/19), Direcţia Naţională Anticorupţie – Serviciul Teritorial Oradea (C-379/19), JM (C-811/19)
      Kā arī tiesvedībā
      CY, Asociaţia “Forumul Judecătorilor din România” pret Inspecţia Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (C-547/19)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Lēmums 2006/928/EK (2006. gada 13. decembris), ar ko izveido mehānismu, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Rumānijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju, kamēr tas nav atcelts, Rumānijai ir saistošs kopumā. Tā pielikumā minētie trūkumu novēršanas mērķi ir vērsti uz to, lai šī dalībvalsts ievērotu LES 2. pantā noteikto tiesiskuma vērtību, un tie šai dalībvalstij ir saistoši tādējādi, ka šai dalībvalstij ir jāveic atbilstoši pasākumi šo mērķu sasniegšanai, saskaņā ar LES 4. panta 3. punktā noteikto lojālas sadarbības principu pienācīgi ņemot vērā ziņojumus, ko Eiropas Komisija izstrādājusi, pamatojoties uz minēto lēmumu, it īpaši minētajos ziņojumos formulētos ieteikumus.

                  2)

                  LESD 325. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar 2. pantu Konvencijā par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3. pantu, un kas parakstīta Luksemburgā 1995. gada 26. jūlijā, kā arī Lēmums 2006/928 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru spriedumi korupcijas jomā un krāpšanas PVN jomā, ko pirmajā instancē nav taisījuši šajās jomās specializējušies iztiesāšanas sastāvi vai ko apelācijas instancē nav taisījuši iztiesāšanas sastāvi, kuru visi locekļi ir iecelti izlozes kārtībā, tiek atzīti par absolūti spēkā neesošiem tādējādi, ka attiecīgās ar korupciju saistītās lietas un lietas par krāpšanu PVN jomā attiecīgā gadījumā pēc tam, kad par šiem galīgajiem apelācijas instancē pasludinātajiem spriedumiem ir celtas ārkārtas prasības, ir jāizskata atkārtoti pirmajā un/vai otrajā instancē, ciktāl šī valsts tiesiskā regulējuma vai šīs prakses piemērošana var izraisīt sistēmisku nesodāmības risku par tādiem nodarījumiem kā krāpšana lielā apjomā, kura apdraud Savienības finanšu intereses, vai korupcija vispār. Pienākums nodrošināt, ka par šādiem noziedzīgiem nodarījumiem tiek piemēroti efektīvi un atturoši kriminālsodi, neatbrīvo iesniedzējtiesu no pārbaudes par to, vai ir ievērotas Hartas 47. pantā garantētās pamattiesības, un šī tiesa nevar piemērot valsts standartu pamattiesību aizsardzībai, kas ietver šādu sistēmisku nesodāmības risku.

                  3)

                  LES 2. pants un 19. panta 1. punkta otrā daļa, kā arī Lēmums 2006/928 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru valsts konstitucionālās tiesas nolēmumi ir saistoši vispārējās jurisdikcijas tiesām, ja vien ar valsts tiesībām tiek garantēta minētās konstitucionālās tiesas neatkarība it īpaši no likumdošanas varas un izpildvaras, kā noteikts šajās tiesību normās. Savukārt šīs LES un minētā lēmuma tiesību normas ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru fakts, ka valsts vispārējās jurisdikcijas tiesas neievēro valsts konstitucionālās tiesas nolēmumus, var būt par pamatu to disciplināratbildībai.

                  4)

                  Savienības tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums vai prakse, saskaņā ar kuru valsts vispārējās jurisdikcijas tiesām ir saistoši valsts konstitucionālās tiesas nolēmumi un tās tādēļ nedrīkst pēc savas ierosmes nepiemērot no šiem nolēmumiem izrietošo judikatūru, jo pretējā gadījumā šīs tiesas pieļauj disciplināru pārkāpumu, lai gan tās, ņemot vērā Tiesas spriedumu, uzskata, ka šī judikatūra ir pretrunā LES 19. panta 1. punkta otrajai daļai, LESD 325. panta 1. punktam vai Lēmumam 2006/928.

         (1)  OV C 288, 26.8.2019.

         OV C 246, 22.7.2019.

         OV C 372, 4.11.2019.

         OV C 54, 17.2.2019.

         OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta C-724/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret HP (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Eiropas izmeklēšanas rīkojums – Direktīva 2014/41/ES – 2. panta c) punkta i) apakšpunkts – Jēdziens “izdevējiestāde” – 6. pants – Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izdošanas nosacījumi – 9. panta 1. un 3. punkts – Eiropas izmeklēšanas rīkojuma atzīšana – Eiropas izmeklēšanas rīkojums, kura mērķis ir iegūt ar telesakariem saistītu informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus, ko izdevis prokurors, kurš valsts tiesību aktā, ar ko ir transponēta Direktīva 2014/41, ir norādīts kā “izdevējiestāde” – Tiesas ekskluzīva kompetence līdzīgā valsts lietā norīkot šajā rīkojumā norādīto izmeklēšanas pasākumu)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/5

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret HP
      (Lieta C-724/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Eiropas izmeklēšanas rīkojums - Direktīva 2014/41/ES - 2. panta c) punkta i) apakšpunkts - Jēdziens “izdevējiestāde” - 6. pants - Eiropas izmeklēšanas rīkojuma izdošanas nosacījumi - 9. panta 1. un 3. punkts - Eiropas izmeklēšanas rīkojuma atzīšana - Eiropas izmeklēšanas rīkojums, kura mērķis ir iegūt ar telesakariem saistītu informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus, ko izdevis prokurors, kurš valsts tiesību aktā, ar ko ir transponēta Direktīva 2014/41, ir norādīts kā “izdevējiestāde” - Tiesas ekskluzīva kompetence līdzīgā valsts lietā norīkot šajā rīkojumā norādīto izmeklēšanas pasākumu)
      (2022/C 84/05)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Spetsializiran nakazatelen sad

         Pamata kriminālprocesa dalībnieks

      HP

         piedaloties: Spetsializirana prokuratura

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/41/ES (2014. gada 3. aprīlis) par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās 2. panta c) punkta i) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tas, ka prokuroram ir kompetence kriminālprocesa pirmstiesas izmeklēšanas posmā izdot Eiropas izmeklēšanas rīkojumu šīs direktīvas izpratnē, lai iegūtu ar telesakariem saistītu informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus, ja līdzīgā valsts lietā izmeklēšanas pasākuma noteikšana, lai piekļūtu šādiem datiem, ietilpst ekskluzīvā tiesas kompetencē.

                  2)

                  Direktīvas 2014/41 6. pants un 9. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka izpildiestāde atzīst Eiropas izmeklēšanas rīkojumu, kas ir izdots, lai iegūtu ar telesakariem saistītu informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus, nevar aizstāt izdevējvalsts tiesībās paredzētās prasības, ja šo rīkojumu nepamatoti ir izdevis valsts prokurors, lai gan līdzīgā valsts lietā izmeklēšanas pasākuma noteikšana, lai piekļūtu šādiem datiem, ietilpst ekskluzīvā tiesas kompetencē.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-874/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – Aeris Invest Sàrl/Vienotā noregulējuma valde (VNV) (Apelācija – Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Vienotā noregulējuma valde (VNV) – Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga – Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA – Uzņēmuma pārdošanas instruments – Kapitāla instrumentu norakstīšana vai konvertācija – Regula (ES) Nr. 806/2014 – 20. pants – Jēdziens “galīgais vērtējums” – Sekas – Atteikums veikt ex post galīgo vērtējumu vai atturēšanās to veikt – Tiesību aizsardzības līdzekļi – Atcelšanas prasība)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/6

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – Aeris Invest Sàrl/Vienotā noregulējuma valde (VNV)
      (Lieta C-874/19 P) (1)

      (Apelācija - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Vienotā noregulējuma valde (VNV) - Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga - Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA - Uzņēmuma pārdošanas instruments - Kapitāla instrumentu norakstīšana vai konvertācija - Regula (ES) Nr. 806/2014 - 20. pants - Jēdziens “galīgais vērtējums” - Sekas - Atteikums veikt ex post galīgo vērtējumu vai atturēšanās to veikt - Tiesību aizsardzības līdzekļi - Atcelšanas prasība)
      (2022/C 84/06)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aeris Invest Sàrl (pārstāvji: sākotnēji R. Vallina Hoset un A. Sellés Marco, abogados, vēlāk Vallina Hoset, E. Galán Burgos un M. Varela Suárez, abogados)

         Otra lietas dalībniece: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: J. King, L. Pogarcic Mataija un E. Muratori, piedaloties F. Louis un G. Barthet, avocats, kā arī H.-G. Kamann un L. Hesse, Rechtsanwälte)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Aeris Invest Sàrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta C-876/19 P: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – PlasticsEurope AISBL/Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Francijas Republika, ClientEarth (Apelācija – To vielu saraksta izstrāde, uz kurām attiecas licencēšana – To vielu saraksts, kuras ar laiku iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā – Ieraksta par bisfenolu A kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, atjaunināšana)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/6

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – PlasticsEurope AISBL/Eiropas Ķimikāliju aģentūra, Francijas Republika, ClientEarth

      (Lieta C-876/19 P) (1)

      (Apelācija - To vielu saraksta izstrāde, uz kurām attiecas licencēšana - To vielu saraksts, kuras ar laiku iekļaujamas Regulas (EK) Nr. 1907/2006 XIV pielikumā - Ieraksta par bisfenolu A kā vielu, kas rada ļoti lielas bažas, atjaunināšana)
      (2022/C 84/07)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PlasticsEurope AISBL (pārstāvji: sākotnēji R. Cana, E. Mullier un F. Mattioli, pēc tam R. Cana un E. Mullier, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji: W. Broere, A. K. Hautamäki un M. Heikkilä, kuriem palīdz S. Raes, advokāts) Francijas Republika (pārstāvji: T. Stehelin un E. Leclerc), ClientEarth (pārstāvis: P. Kirch, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā pārējo lietas dalībnieku prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvis: D. Klebs)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  PlasticsEurope AISBL sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) un ClientEarth tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Francijas Republika un Vācijas Federatīvā Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Apvienotās lietas C-478/19 un C-479/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kapitāla brīva aprite – Slēgti ieguldījumu fondi – Atvērti ieguldījumu fondi – Ieguldījumi nekustamajos īpašumos – Nodeva par ieraksta veikšanu zemesgrāmatā un nodeva par īpašuma nostiprināšanu zemesgrāmatā – Nodokļu priekšrocības, kas piešķirtas tikai slēgtiem nekustamo īpašumu ieguldījumu fondiem – Atšķirīga attieksme – Situāciju salīdzināmība – Objektīvi nošķiršanas kritēriji)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/4

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 16. decembra spriedums (Corte suprema di cassazione (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH/Agenzia delle Entrate

      (Apvienotās lietas C-478/19 un C-479/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kapitāla brīva aprite - Slēgti ieguldījumu fondi - Atvērti ieguldījumu fondi - Ieguldījumi nekustamajos īpašumos - Nodeva par ieraksta veikšanu zemesgrāmatā un nodeva par īpašuma nostiprināšanu zemesgrāmatā - Nodokļu priekšrocības, kas piešķirtas tikai slēgtiem nekustamo īpašumu ieguldījumu fondiem - Atšķirīga attieksme - Situāciju salīdzināmība - Objektīvi nošķiršanas kritēriji)
      (2022/C 84/04)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: UBS Real Estate Kapitalanlagegesellschaft mbH

         Atbildētāja: Agenzia delle Entrate

         Rezolutīvā daļa

      EKL 56. pants (tagad pēc grozījumiem – LESD 63. pants) ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru nodevas par ieraksta veikšanu zemesgrāmatā un nodevas par īpašuma nostiprināšanu zemesgrāmatā samazinājums tiek piešķirts tikai slēgtiem nekustamo īpašumu fondiem, izslēdzot atvērtus nekustamo īpašumu fondus, lai gan šo divu kategoriju fondi ir objektīvi salīdzināmās situācijās, ja vien šāda atšķirīga attieksme nav attaisnota ar mērķi ierobežot sistēmiskos riskus nekustamā īpašuma tirgū.

         (1)  OV C 357, 21.10.2019.


title: Lieta C-934/19 P: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Vienotā noregulējuma valde (VNV) (Apelācija – Ekonomikas un monetārā savienība – Banku savienība – Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums – Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) – Vienotā noregulējuma valde (VNV) – Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga – Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA – Uzņēmuma pārdošanas instruments – Kapitāla instrumentu norakstīšana vai konvertācija – Regula (ES) Nr. 806/2014 – 20. pants – Jēdziens “galīgais vērtējums” – Sekas – Atteikums vai atturēšanās veikt ex post galīgo vērtējumu – Tiesību aizsardzības līdzekļi – Atcelšanas prasība)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/7

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 21. decembra spriedums – Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC/Vienotā noregulējuma valde (VNV)
      (Lieta C-934/19 P) (1)

      (Apelācija - Ekonomikas un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošana un noregulējums - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Vienotā noregulējuma valde (VNV) - Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga - Noregulējuma shēmas pieņemšana attiecībā uz Banco Popular Español SA - Uzņēmuma pārdošanas instruments - Kapitāla instrumentu norakstīšana vai konvertācija - Regula (ES) Nr. 806/2014 - 20. pants - Jēdziens “galīgais vērtējums” - Sekas - Atteikums vai atturēšanās veikt ex post galīgo vērtējumu - Tiesību aizsardzības līdzekļi - Atcelšanas prasība)
      (2022/C 84/08)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Algebris (UK) Ltd, Anchorage Capital Group LLC (pārstāvji: T. Soames, avocat, R. East, solicitor, N. Chesaites, advocaat un D. Mackersie, barrister)

         Otra lietas dalībniece: Vienotā noregulējuma valde (VNV) (pārstāvji: J. King, L. Pogarcic Mataija un E. Muratori, piedaloties H.-G. Kamann un L. Hesse, Rechstanwälte un F. Louis, avocat)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Algebris (UK) Ltd un Anchorage Capital Group LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 87, 16.3.2020.


title: Lieta C-124/20: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tirdzniecības politika – Regula (EK) Nr. 2271/96 – Aizsardzība pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām – Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, kurus noteikušas Amerikas Savienotās Valstis – Šīs trešās valsts noteiktas sekundārās sankcijas, kas personām liedz ārpus šīs valsts teritorijas uzturēt darījumattiecības ar noteiktiem Irānas uzņēmumiem – Aizliegums pakļauties šādiem tiesību aktiem – Parastā uzteikuma tiesību īstenošana)

text:
               21.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 84/8

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 21. decembra spriedums (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bank Melli Iran/Telekom Deutschland GmbH

      (Lieta C-124/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tirdzniecības politika - Regula (EK) Nr. 2271/96 - Aizsardzība pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, kurus noteikušas Amerikas Savienotās Valstis - Šīs trešās valsts noteiktas sekundārās sankcijas, kas personām liedz ārpus šīs valsts teritorijas uzturēt darījumattiecības ar noteiktiem Irānas uzņēmumiem - Aizliegums pakļauties šādiem tiesību aktiem - Parastā uzteikuma tiesību īstenošana)
      (2022/C 84/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bank Melli Iran

         Atbildētāja: Telekom Deutschland GmbH

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 2271/96 (1996. gada 22. novembris), ar ko paredz aizsardzību pret trešās valsts pieņemtu tiesību aktu eksteritoriālas piemērošanas sekām un no tiem izrietošām vai ar tiem pamatotām darbībām – redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. janvāra Regulu (ES) Nr. 37/2014 un Komisijas 2018. gada 6. jūnija Deleģēto regulu (ES) 2018/1100, ar kuru groza Regulas Nr. 2271/96 pielikumu –, 5. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to grozītās Regulas Nr. 2271/96 11. pantā minētajām personām ir aizliegts pakļauties šīs regulas pielikumā uzskaitītajos tiesību aktos paredzētajām prasībām vai aizliegumiem, pat ja trešās valsts, kura ir pieņēmusi šos tiesību aktus, administratīvās vai tiesu iestādes nav sniegušas norādījumus, kuru mērķis būtu nodrošināt to ievērošanu.

                  2)

                  Regulas Nr. 2271/96 – redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Regulu Nr. 37/2014 un Deleģēto regulu 2018/1100, – 5. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj, ka šīs grozītās regulas 11. pantā minētā persona, kurai nav atļaujas minētās grozītās regulas 5. panta otrās daļas izpratnē, var uzteikt ar “īpaši apzīmētu un bloķētu personu sarakstā” (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List) iekļauto personu noslēgtos līgumus, nepievienojot pamatojumu šādam uzteikumam. Tomēr šīs pašas grozītās regulas 5. panta pirmajā daļā ir prasīts, lai civilprocesā par apgalvoto šajā tiesību normā paredzētā aizlieguma pārkāpumu, ja valsts tiesas rīcībā esošo pierādījumu kopums pirmšķietami norāda uz to, ka grozītās Regulas Nr. 2271/96 11. pantā minētā persona, kurai šajā ziņā nav atļaujas, ir pakļāvusies šīs grozītās regulas pielikumā uzskaitītajiem tiesību aktiem, šai pēdējai minētajai personai ir jāsniedz juridiski pietiekami pierādījumi, ka tās rīcība nav bijusi vērsta uz to, lai pakļautos minētajiem tiesību aktiem.

                  3)

                  Regula Nr. 2271/96 – redakcijā ar grozījumiem, kuri izdarīti ar Regulu Nr. 37/2014 un Deleģēto regulu 2018/1100, – it īpaši tās 5. un 9. pants, lasot tos Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. panta un 52. panta 1. punkta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj, ka līgumu uzteikums, ko veic šīs grozītās regulas 11. pantā minētā persona, lai pakļautos ar minētās grozītās regulas pielikumā uzskaitītajiem tiesību aktiem pamatotajām prasībām vai aizliegumiem, lai gan šai personai nav atļaujas šīs pašas grozītās regulas 5. panta otrās daļas izpratnē, tiek atzīts par spēkā neesošu, ja vien šī atzīšana par spēkā neesošu nerada šai personai nesamērīgas sekas, ņemot vērā grozītās Regulas Nr. 2271/96 mērķus, kas ir aizsargāt iedibināto tiesisko kārtību un Eiropas Savienības intereses kopumā. Šajā samērīguma pārbaudē ir jālīdzsvaro šo mērķu sasniegšana, kas īstenojama ar līguma uzteikuma, kurā nav ievērots šīs grozītās regulas 5. panta pirmajā daļā paredzētais aizliegums, atzīšanu par spēkā neesošu, un iespēja, ka attiecīgajai personai tiks radīti ekonomiski zaudējumi, kā arī šo zaudējumu mērogs gadījumā, ja šī persona nevarētu izbeigt savas darījumattiecības ar personu, kas iekļauta to personu sarakstā, uz kurām attiecas no minētās grozītās regulas pielikumā uzskaitītajiem tiesību aktiem izrietošās sekundārās sankcijas.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.