title: Lieta C-421/12: Prasība, kas celta 2012. gada 13. septembrī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/11

         Prasība, kas celta 2012. gada 13. septembrī — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-421/12)
   2012/C 355/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. van Beek, M. Owsiany-Hornung)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               Konstatēt, ka:

                           —

                           izslēdzot no 2007. gada 5. jūnija Likuma, ar kuru transponēta Direktīva 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi (1), piemērošanas jomas brīvo profesiju pārstāvjus, kā arī zobārstus un kustību terapeitus, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi minētās direktīvas 3. pantā, kopsakarā ar 2. panta b) un d) punktu, paredzētos pienākumus;

                           —

                           atstājot spēkā 2010. gada 6. aprīļa Likuma par tirgus praksi un patērētāju aizsardzību 20., 21. un 29. pantu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi 4. pantā paredzētos pienākumus;

                           —

                           atstājot spēkā 1993. gada 25. jūnija Likuma par izbraukuma un gadatirgu darbību veikšanu un organizēšanu 4. panta 1. punkta trešo daļu, kas ieviesta ar 2005. gada 4. jūlija Likuma, ar kuru groza 1993. gada 25. jūnija Likumu par izbraukuma darbību veikšanu un publisko iepirkumu organizēšanu, 7. pantu, kā arī Karaļa 2006. gada 24. septembra Dekrēta par izbraukuma darbību veikšanu un organizēšanu 5. panta 1. punkta 4. apakšpunktu, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2005/29/EK par negodīgu komercpraksi 4. pantā paredzētos pienākumus.

               —

               piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš Direktīvas 2005/29/EK transponēšanai beidzās 2007. gada 12. jūnijā.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-549/13: Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums ( Vergabekammer Arnsberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesdruckerei GmbH / Stadt Dortmund Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 56. pants — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Ierobežojumi — Direktīva 96/71/EK — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras — Valsts tiesiskais regulējums, kurā pretendentiem un to apakšuzņēmējiem ir noteikts pienākums apņemties maksāt personālam, kas sniedz pakalpojumus, kuri ir publiskā iepirkuma priekšmets, minimālo darba algu — Citā dalībvalstī reģistrēts apakšuzņēmējs

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/17

         Tiesas (devītā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedums (Vergabekammer Arnsberg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Bundesdruckerei GmbH/Stadt Dortmund

   (Lieta C-549/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 56. pants - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Ierobežojumi - Direktīva 96/71/EK - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras - Valsts tiesiskais regulējums, kurā pretendentiem un to apakšuzņēmējiem ir noteikts pienākums apņemties maksāt personālam, kas sniedz pakalpojumus, kuri ir publiskā iepirkuma priekšmets, minimālo darba algu - Citā dalībvalstī reģistrēts apakšuzņēmējs)
   2014/C 421/23
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Vergabekammer Arnsberg

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Bundesdruckerei GmbH

      Atbildētāja: Stadt Dortmun

      Rezolutīvā daļa:

   Situācijā, kāda tiek aplūkota pamatlietā, kurā pretendents plāno pildīt publiskā iepirkuma līgumu, izmantojot vienīgi darba ņēmējus, kurus nodarbina citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā atrodas līgumslēdzēja iestāde, reģistrēts apakšuzņēmējs, LESD 56. pantam ir pretrunā, ka tiek piemērots dalībvalsts, kurā atrodas šī līgumslēdzēja iestāde, tiesiskais regulējums, ar kuru šim apakšuzņēmējam noteikts pienākums maksāt minētajiem darba ņēmējiem šajā regulējumā noteikto minimālo darba algu.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta T-793/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. novembrī – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (“Boxes”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. novembrī – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO – Zaharieva (“Boxes”)
   (Lieta T-793/16)
   (2017/C 022/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turcija) (pārstāvis – T. Tsenova, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgārija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs “Boxes” – Kopienas dizainparaugs Nr. 002 343 244–0002

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 12. septembra lēmums lietā R 1143/2015-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt par spēkā neesošu reģistrēto Kopienas dizainparaugu Nr. 002343244–0002 “Bobo Cornet” un

               —

               piespriest EUIPO un Elka Zaharieva atlīdzināt Solen tiesāšanās izdevumus, kas tai radušies saistībā ar tiesvedību Vispārējā tiesā un saistībā ar administratīvo procesu, it īpaši saistībā ar spēkā neesamības atzīšanas un apelācijas procesiem EUIPO.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 62. panta un 63. panta 1. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-6/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra rīkojums – NICO /Padome Prasība atcelt tiesību aktu — Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Līdzekļu iesaldēšana — Termiņš prasības celšanai — Termiņa sākums — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/25

         Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra rīkojums – NICO/Padome
   (Lieta T-6/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Līdzekļu iesaldēšana - Termiņš prasības celšanai - Termiņa sākums - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 089/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Šveice) (pārstāvji – J. Grayston, solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers un N. Pilkington, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un I. Rodios)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2012. gada 15. oktobra Lēmumu 2012/635/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 282, 58. lpp.), un Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 945/2012, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 282, 16. lpp.), ciktāl prasītāja nosaukums ir iekļauts to personu un vienību sarakstā, kam piemēro šos ierobežojošos pasākumus

      Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: lieta T-87/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko EDP-Energias de Portugal S.A. iesniedza 2005. gada 25. februārī

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/44

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko EDP-Energias de Portugal S.A. iesniedza 2005. gada 25. februārī
   (lieta T-87/05)
   (2005/C 82/78)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 25. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla EDP-Energias de Portugal S.A., Lisabona (Portugāle), kuru pārstāv advokāti C. Botelho, R. García-Gallardo, A. Weitbrecht un J. Ruiz Calzado.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 9. decembra lēmumu lietā Nr. COMP/M.3440 EDP/GNI/GDP, ar kuru tiek paziņots, ka koncentrācija, kas izriet no Energias de Portugal SA un ENI Portugal Investment S.p.A. kopīgi iegūtās kontroles pār Gás de Portugal SGPS S.A., nav saderīga ar kopējo tirgu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apstrīdētajā lēmumā Komisija atzinusi, ka ar kopējo tirgu nav saderīga koncentrācija, prasītājai kopā ar ENI Portugal Investment S.p.A. iegūstot kopīgu kontroli pār Gás de Portugal SGPS S.A. – sabiedrību, kura darbojas visos izplatīšanas un piegādes ķēdes posmos gāzes nozarē Portugālē.
   Sava prasības pieteikuma pamatojumam prasītāja, pirmkārt, norāda, ka, uzsākot procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, Komisija pārkāpusi labas pārvaldības principu un nav ņēmusi vērā būtiskas procesuālās prasības, jo nav pienācīgi ļāvusi prasītājam piekļūt rezultātiem, kas iegūti, veicot koncentrācijas dalībnieku piedāvāto saistību tirgus pārbaudi, un, izvērtējot veikto tirgus pārbaudi, nav taisnīgi un rūpīgi novērtējusi piedāvātās saistības.
   Prasītāja turklāt apgalvo, ka Komisija arī pārkāpusi saskaņā ar EKL 253. pantu tai uzlikto pienākumu atbilstoši pamatot savus lēmumus gadījumos, kad tā balstījusies uz informāciju, kas tika atzīta par konfidenciālu un netika atklāta prasītājai.
   Prasītāja atsaucas arī uz to, ka Portugāles gāzes tirgus uzskatāms par “jaunu” tirgu saskaņā ar Direktīvas 2003/55 (1) 28. panta 2. punktu un līdz 2007. gada aprīlim uz to attiecas atkāpe no minētās direktīvas. Prasītāja uzskata, ka, novērtējot koncentrācijas ietekmi uz gāzes tirgu, kurā nepastāv konkurence, Komisija pārkāpa Portugāles valdības tiesības pārstrukturizēt gāzes nozari laika posmā, uz kuru attiecas atkāpe. Turklāt tā norāda, ka Komisija patvaļīgi veikusi pastāvīgu pārbaudi, kas paredzēta Regulas 4064/89 (2) 2. pantā, liekot novērtēt piedāvātās koncentrācijas ietekmi atkāpes perioda beigās, t.i., dažus gadus vēlāk.
   Prasītāja uzskata, ka minētā panta, kā arī pienākuma sniegt pamatojumu pārkāpums izpaužas tādējādi, ka Komisija nav novērtējusi to, vai prasītājas un Gás de Portugal dominējošā stāvokļa pastiprināšana elektrības un gāzes tirgos būtu radījusi būtiskus konkurences traucējumus.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpusi Regulas 4064/89 8. panta 2. un 3. punktu, izlemjot, ka, neraugoties uz pušu piedāvātajām saistībām, piedāvātie darījumi jāatzīst par nesaderīgiem ar kopējo tirgu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2003/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu, OV L 176, 57. lpp.

      (2)  Padomes 1989. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli, OV L 257/90, 13. lpp.


title: Lieta T-109/04: Vispārējās tiesas 2010. gada 16. aprīļa rīkojums — DB Schenker Rail Deutschland /Komisija

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/56

      Vispārējās tiesas 2010. gada 16. aprīļa rīkojums — DB Schenker Rail Deutschland/Komisija
      (Lieta T-109/04) (1)

      (2010/C 161/89)

         Tiesvedības valoda — vācu

      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 146, 29.05.2004.


title: Lieta T-560/08 P: Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Komisija/ Meierhofer (Apelācija — Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Lēmums, kurā konstatēta mutvārdu pārbaudījuma neizturēšana — Komisijas atteikums veikt procesa organizatorisko pasākumu)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/38

         Vispārējās tiesas 2010. gada 12. maija spriedums — Komisija/Meierhofer

   (Lieta T-560/08 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Lēmums, kurā konstatēta mutvārdu pārbaudījuma neizturēšana - Komisijas atteikums veikt procesa organizatorisko pasākumu)
   2010/C 179/65
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Stefan Meierhofer (Minhene, Vācija) (pārstāvis — H.-G. Schiessl, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. oktobra spriedumu lietā F-74/07 Meierhofer/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 14. oktobra spriedumu lietā F-74/07 Meierhofer/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts);

               2)

               lietu nosūtīt Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta T-246/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Coesagro /Padome un Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/47

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. jūlijā — Coesagro/Padome un Komisija
   (Lieta T-246/07)
   (2007/C 211/87)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: S. Coop. And. Ecijana de Servicios Agropecuarios (Coesagro), Seviļa (Spānija) (pārstāvis — Luis Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un piespriest Padomei un Komisijai solidāri izmaksāt prasītājai finansiālu kompensāciju par kopējo summu EUR 1 035 466,00 (viens miljons trīsdesmit pieci tūkstoši četri simti sešdesmit seši) apmērā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kas jau ir izvirzīti lietā T-217/07 Las Palmeras/Padome un Komisija.


title: Lieta T-392/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — AEPI /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Ģeogrāfiskā tirgus sadale — Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām — Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences — Pierādījumi — Nevainīguma prezumpcija)

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/26

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. aprīļa spriedums — AEPI/Komisija
   (Lieta T-392/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Autortiesības attiecībā uz muzikālo darbu publisko izpildījumu interneta, satelītapraides un kabeļu retranslācijas ceļā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Ģeogrāfiskā tirgus sadale - Divpusēji nolīgumi starp valstu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijām - Saskaņota darbība, kas izslēdz iespēju izsniegt daudzteritoriālas un daudzrepertuāru licences - Pierādījumi - Nevainīguma prezumpcija)
   2013/C 156/44
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — sākotnēji P. Xanthopoulos un T. Asprogerakas Grivas, vēlāk T. Asprogerakas Grivas, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Christoforou un F. Castillo de la Torre, pārstāvji, kam palīdz sākotnēji M. Moustakali, vēlāk S. Dempegiotis, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmumu C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 16. jūlija Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/C2/38.698 — CISAC) 3. pantu, ciktāl tas attiecas AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2008) 3435, galīgā redakcija, 4. pantu, ciktāl tajā ir ietverta atsauce uz šī lēmuma 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz AEPI;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina pusi no AEPI tiesāšanās izdevumiem;

               5)

               AEPI sedz pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem;

               6)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus attiecībā uz pagaidu noregulējuma tiesvedību pats.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-153/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Sony Logistics Europe BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 1. aprīlī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden — Sony Logistics Europe BV/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-153/10)
   2010/C 179/24
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Sony Logistics Europe BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienu tiesības un it īpaši Muitas kodeksa (1) 12. panta 2. un 5. punkts, kā arī 217. panta 1. punkts un Īstenošanas regulas (2) 11. pants kopsakarā ar Muitas kodeksa 243. pantu ir interpretējami tādējādi, ka kāda procesa dalībnieks lietā par uzliktu muitas nodokli var apstrīdēt šo nodokļa uzlikšanu, iesniedzot saistošu izziņu par tarifu, kas attiecībā uz tām pašām precēm izsniegta citā dalībvalstī un kas šajā laikā ir pārsūdzēta tiesā, bet tomēr beigu beigās tiek grozīta?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši: vai preču deklarētājs, kas, iesniedzot muitas deklarācijas par preču laišanu brīvā apgrozībā, rīkojas savā vārdā un labā, tādā lietā kā šī var pamatoti atsaukties uz saistošo izziņu par tarifu, kuras turētājs ir nevis viņš pats, bet gan saistīta sabiedrība, kuras uzdevumā tas ir iesniedzis attiecīgās muitas deklarācijas?

               3)

               Ja uz otro jautājumu tiek atbildēts noliedzoši: vai Kopienu tiesības pieļauj to, ka kāds lietas dalībnieks tādā gadījumā kā šis var pamatoti atsaukties uz dalībvalsts tiesību normu (rīkojumu), ar ko dalībvalsts iestādes ir radījušas tiesisko paļāvību, ka deklarēto preču tarifu klasifikācijas nolūkā ir iespējams atsaukties uz trešai personai attiecībā uz tām pašām precēm izsniegtu saistošo izziņu par tarifu?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-74/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Nógrád Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2008. gada 30. janvāra rīkojumu — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft. / Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Nógrád Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2008. gada 30. janvāra rīkojumu — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

   (Lieta C-74/08)
   (2008/C 116/18)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Iesniedzējtiesa
   Nógrád Megyei Bíróság
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft

      Atbildētājs: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2004. gada 1. maijā, kad Ungārijas Republika pievienojās Eiropas Savienībai, általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (1992. gada Likums LXXIV par apgrozījuma nodokli; turpmāk tekstā — “Áfa.tv.”) 38. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktā kārtība bija saderīga ar Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. pantā noteikto? (1)

               2)

               Vai noliedzošas atbildes gadījumā prasītājai ir iespēja, izmantojot atskaitīšanas tiesības, tieši atsaukties uz Sestās direktīvas 17. pantu pretēji Áfa.tv. 38. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktajam?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-436/04: Tiesas (otrā palāta) spriedums  2006. gada 9. martā  ( Hof van Cassatie van België ) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret  Léopold Henri van Esbroeck  (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu — 54. un 71. pants — Ne bis in idem princips — Ratione temporis piemērošana — Jēdziens  tas pats nodarījums  — Narkotisko vielu imports un eksports, par kurām dažādās līgumslēdzējās valstīs ir uzsākts kriminālprocess)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/18

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 9. martā (Hof van Cassatie van België) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Léopold Henri van Esbroeck

   (Lieta C-436/04) (1)

   (Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu - 54. un 71. pants - Ne bis in idem princips - Ratione temporis piemērošana - Jēdziens “tas pats nodarījums” - Narkotisko vielu imports un eksports, par kurām dažādās līgumslēdzējās valstīs ir uzsākts kriminālprocess)
   (2006/C 131/31)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie van België

   Lietas dalībnieks pamata procesā

      Léopold Henri van Esbroeck

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hof van Cassatie van België — Konvencijas, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu, 54. un 71. panta interpretācija — Ne bis in idem princips — Persona, kura vienā dalībvalstī ir saukta pie kriminālatbildības par nelegālu narkotiku eksportu, un kurai, sauktai pie kriminālatbildības Norvēģijā par nelegālu narkotiku eksportu, tur ir piespriests sods pirms tam, kad šajā valstī varēja piemērot Šengenas Nolīgumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               54. pantā Konvencijā, ar ko īsteno Šengenas 1985. gada 14. jūnija Nolīgumu starp Beniluksa Ekonomikas savienības valstu valdībām, Vācijas Federatīvās Republikas valdību un Francijas Republikas valdību par pakāpenisku kontroles atcelšanu pie kopīgām robežām, kas parakstīta 1990. gada 19. jūnijā Šengenā, nostiprinātais ne bis in idem princips ir jāpiemēro Līgumslēdzējā valstī ierosinātajā kriminālprocesā par nodarījumiem, par kuriem ieinteresētā persona jau ir notiesāta citā Līgumslēdzējā valstī pat tad, ja šajā otrajā valstī minētā notiesājošā sprieduma pasludināšanas brīdī minētā konvencija vēl nebija stājusies spēkā, ar nosacījumu, ka tā attiecīgajās Līgumslēdzējās valstīs bija spēkā brīdī, kad tiesa, kas izskata lietu, otrās tiesvedības laikā izvērtēja ne bis in idem principa piemērošanas nosacījumus;

               2)

               Tās pašas konvencijas 54. pants ir interpretējams tādējādi, ka:

                           —

                           nozīmīgs kritērijs KĪŠL minētā panta piemērošanā sevī ietver nodarījuma būtības kvalificēšanas kritēriju, ko saprot kā konkrēto nodarījumu, kas nedalāmi savstarpēji saistīti, kopuma esamību neatkarīgi no šo nodarījumu vai aizsargājamo juridisko interešu juridiskās kvalifikācijas;

                           —

                           nodarījumi par to pašu narkotisko vielu eksportēšanu un importēšanu, kas ir sodāmi un par kuriem persona tiek saukta pie kriminālatbildības dažādās KĪŠL Līgumslēdzējās valstīs, principā ir uzskatāmi par “tiem pašiem nodarījumiem” šī 54. panta izpratnē; galīgais vērtējums šajā sakarā ir jāveic valstu kompetentajām tiesām.

      (1)  OV C 300, 04.12.2004.


title: Lieta C-298/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Confédération paysanne/Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

text:
               8.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 273/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Confédération paysanne/Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

   (Lieta C-298/12)
   2012/C 273/08
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Confédération paysanne

      Atbildētāja: Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003 (1) 40. panta 1. un 5. punkts, ņemot vērā to formulējumu un mērķi, atļauj dalībvalstīm tiesības uz pamatsummas pārvērtēšanu tiem lauksaimniekiem, kuru ražošanu negatīvi ietekmējušas agrovides saistības, kuras tiem bija visu pārskata periodu vai tā daļu, balstīt uz salīdzinājumu starp tiešo maksājumu summām, kas saņemtas ar šādām saistībām ietekmētajos gados, un atbalsta summām, kas saņemtas neietekmētajos gados?

               2)

               vai Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003 40. panta 2. un 5. punkts atļauj dalībvalstīm tiesības uz pamatsummas pārvērtēšanu tiem lauksaimniekiem, kuru ražošanu negatīvi ietekmējušas agrovides saistības, kuras tiem bija visu pārskata periodu, balstīt uz salīdzinājumu starp tiešo maksājumu summu, kas saņemta pēdējā no gadiem, kurus nav ietekmējušas agrovides saistības, tostarp tad, ja šis gads bija astoņus gadus pirms pārskata perioda sākuma, un vidējo pārskata periodā saņemto ikgadējo tiešo maksājumu summu?

      (1)  Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.).


title: Lieta T-874/16: Prasība, kas celta 2016. gada 9. decembrī – RA/Revīzijas palāta

text:
               13.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/22

         Prasība, kas celta 2016. gada 9. decembrī – RA/Revīzijas palāta
   (Lieta T-874/16)
   (2017/C 046/25)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: RA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 14. marta lēmumu nepaaugstināt prasītāju amatā AD 11 pakāpē;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu prasītājs izvirza iebildumu saistībā ar Eiropas Savienības Revīzijas palātā spēkā esošās amatā paaugstināšanas sistēmas, kas īstenota ar Lēmumu 53-2014 par paaugstināšanu amatā, prettiesiskumu, jo tā ietekmē iecēlējinstitūcijas iespējas metodiski konstatēt nevienlīdzības gadījumus ierēdņu novērtēšanas veidā, kuru subjektīvi īsteno dažādi iestādes vērtētāji.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar 2016. gada 14. marta lēmumu nepaaugstināt prasītāju AD 11 pakāpē ir ticis pārkāpts Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 45. pants, jo iecēlējinstitūcija neesot veikusi viņa nopelnu vienlīdzīgu un objektīvu salīdzinošo vērtējumu, balstoties uz līdzvērtīgu informāciju un datiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildē, ar ko noraidīta sūdzība, sniegtais pamatojums liecina, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā.


title: Lieta T-203/15: Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”)

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/46

         Prasība, kas celta 2015. gada 23. aprīlī – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”)
   (Lieta T-203/15)
   (2015/C 198/63)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “WORLD OF BINGO” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 552 162

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 23. februāra lēmums lietā R 1900/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta F-125/06: Prasība, kas celta 2006. gada 30. oktobrī — Deffaa pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 30. oktobrī — Deffaa pret Komisiju
   (Lieta F-125/06)
   (2006/C 310/68)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Walter Deffaa, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas priekšsēdētāja 2006. gada 12. janvāra lēmumu, ciktāl tajā prasītāju, kuru paaugstināja ĢD “Iekšējā audita dienests” (DG IAS) ģenerāldirektora amatā, klasificē A*15 pakāpē, 4. līmenī sākot ar 2004. gada 1. augustu;

               —

               pakārtoti, atcelt minēto lēmumu, jo ar to prasītājam atsaka [automātisku] paaugstināšanu par vienu līmeni, kā paredzēts Civildienesta noteikumu 44. panta 2. daļā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Laikā, kad prasītājs ieņēma direktora amatu Budžeta ģnerāldirektorātā (DG BUDGET) un bija klasificēts A 2 pakāpē (tagad A*15), viņš pieteica savu kandidatūru DG IAS ģenerāldirektora amatam (A1 pakāpe), kas bija minēta paziņojumā par vakanci COM/228/03 (1). Viņa kandidatūru izraudzījās, un viņu paaugstināja iepriekš minētajā amatā un klasificēja A*15 pakāpē, 4. līmenī.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs vispirms norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu nav ievērots ne Civildienesta noteikumu 45. pants — saskaņā ar ko paaugstināšanu amatā īsteno, norīkojot ierēdni nākamajā augstākā viņa funkciju grupas pakāpē — ne arī paziņojums par vakanci, kurā saskaņā ar Kopienu judikatūru, ir noteikta tiesiskā kārtība, saskaņā ar kuru ir jānorisinās jānorisinās procedūrai.
   Turklāt prasītājs atsaucas, pirmkārt, uz to, ka nav ievērota judikatūra, saskaņā ar ko tieši paziņojums par vakanci ir akts, ar kuru nosaka precīzu attiecīgā ieņemamā amata līmeni un, otrkārt, uz Civildienesta noteikumu 31. pantu.
   Visbeidzot, pakārtoti prasītājs apgalvo, ka Komisija, atsakot viņam Civildienesta noteikumu 44. panta 2. daļā paredzēto paaugstināšanu par vienu līmeni, ir nepamatoti ierobežojusi šīs normas piemērošanas jomu, it īpaši pamatojoties uz kļūdainu interpretāciju Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 7. panta 4. punktam, kurā paredzēts mēneša algas palielinājums, kam, saskaņā ar prasītāja teikto, nav nekāda sakara ar paaugstināšanu par vienu līmeni.

      (1)  OV C 301 A, 12.12.2003., 1. lpp.


title: Lieta F-147/12: Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Sommier/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/45

         Civildienesta tiesas 2016. gada 29. aprīļa rīkojums – Sommier/Komisija
   (Lieta F-147/12) (1)

   (2016/C 222/60)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013., 26. lpp.


title: Lieta T-167/12 P: Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra spriedums — Padome/ AY (Apelācijas sūdzība — Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2010. gada paaugstināšana amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Kvalifikācijas celšana — Sekmīga AST funkciju grupas ierēdņu apmācību programmas sertifikācijas procedūrai, kas atbilst kvalifikācijas līmenim AD funkciju grupā, pārbaudījumu nokārtošana — Pierādījumu sagrozīšana)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/54

         Vispārējās tiesas 2013. gada 8. oktobra spriedums — Padome/AY

   (Lieta T-167/12 P) (1)

   (Apelācijas sūdzība - Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2010. gada paaugstināšana amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Kvalifikācijas celšana - Sekmīga AST funkciju grupas ierēdņu apmācību programmas sertifikācijas procedūrai, kas atbilst kvalifikācijas līmenim AD funkciju grupā, pārbaudījumu nokārtošana - Pierādījumu sagrozīšana)
   2013/C 344/96
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un A. Jensen)

      Otrs lietas dalībnieks: AY (Bousval, Belgique) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. februāra spriedumu lietā F-23/11 AY/Padome (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 8. februāra spriedumu lietā F-23/11 AY/Padome tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa ir atcēlusi lēmumu, ar kuru Eiropas Savienības Padome ir atteikusi paaugstināt AY AST 9 pakāpē 2010. gada paaugstināšanas amatā laikā, un ciktāl tā ir piespriedusi Padomi atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus (šī sprieduma rezolutīvās daļas 1) un 4) punkts);

               2)

               lietu nodot atpakaļ izskatīšanai Civildienesta tiesā;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 180, 27.7.2012.


title: Lieta T-730/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. oktobrī – Espírito Santo Financial Group/ECB

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/35

         Prasība, kas celta 2016. gada 13. oktobrī – Espírito Santo Financial Group/ECB
   (Lieta T-730/16)
   (2016/C 462/45)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Espírito Santo Financial Group SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – R. Oliveira un S. Estima Martins, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 31. augusta lēmumu, kas pieņemts atbilstoši Lēmumam ECB/2004/3 nesniegt pilnu piekļuvi ECB 2014. gada 1. augusta lēmumam, ar kuru tika apturēts Banco Espírito Santo S. A. Eurosistēmas monetārās politikas darījuma partneres statuss un tai noteikts pienākums pilnībā atmaksāt savu parādu Eurosistēmai, un ar ko tika atteikta pilnīga piekļuve ECB struktūru saistītajiem dokumentiem vai lēmumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve pieprasītajai informācijai, kas ir iekļauta ECB Padomes lēmumos, ir jāatceļ, jo tajā nav norādīts pamatojums.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve pieprasītajai informācijai, kas ir iekļauta ECB Padomes lēmumos, ir jāatceļ, jo tajā ir kļūdaini interpretēts un tātad pārkāpts Lēmuma ECB/2004/3 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta pirmais, otrais un septītais ievilkums.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve papildus informācijai, kas ir iekļauta ECB Valdes priekšlikumos, ir jāatceļ, jo tajā nav norādīts pamatojums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve papildus informācijai, kas ir iekļauta ECB Valdes priekšlikumos, ir jāatceļ, jo tajā ir kļūdaini interpretēts un tātad pārkāpts Lēmuma ECB/2004/3 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrais un septītais ievilkums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve papildus informācijai, kas ir iekļauta ECB Valdes priekšlikumos, ir jāatceļ, jo tajā ir kļūdaini interpretēts un tātad pārkāpts Lēmuma ECB/2004/3 4. panta 2. punkta pirmais ievilkums.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums, ar kuru ir atteikta piekļuve papildus informācijai, kas ir iekļauta ECB Valdes priekšlikumos, ir jāatceļ, jo tajā ir kļūdaini interpretēts un tātad pārkāpts Lēmuma ECB/2004/3 4. panta 3. punkts.


title: Lieta C-186/15: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — Priekšnodokļa atskaitīšana — 173. panta 1. punkts — Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi) — Atskaitāmās pievienotās vērtības nodokļa summas noteikšana — Atskaitāmā daļa — 174. pants — Atskaitāmā daļa, kas aprēķināta, piemērojot sadali atbilstoši apgrozījumam — 173. panta 2. punkts — Atkāpi ietverošs regulējums — 175. pants — Noteikums par atskaitāmās daļas noapaļošanu — 184. un 185. pants — Atskaitījumu koriģēšana

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/9

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Finanzgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück

   (Lieta C-186/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - Priekšnodokļa atskaitīšana - 173. panta 1. punkts - Ar nodokli apliekamiem darījumiem un atbrīvotiem darījumiem vienlaicīgi izmantotas preces un pakalpojumi (jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi) - Atskaitāmās pievienotās vērtības nodokļa summas noteikšana - Atskaitāmā daļa - 174. pants - Atskaitāmā daļa, kas aprēķināta, piemērojot sadali atbilstoši apgrozījumam - 173. panta 2. punkts - Atkāpi ietverošs regulējums - 175. pants - Noteikums par atskaitāmās daļas noapaļošanu - 184. un 185. pants - Atskaitījumu koriģēšana)
   (2016/C 305/13)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Münster

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kreissparkasse Wiedenbrück

      Atbildētāja: Finanzamt Wiedenbrück

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 175. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka dalībvalstīm nav jāpiemēro šajā normā paredzētais noapaļošanas noteikums, ja atskaitāmā daļa ir aprēķināta atbilstoši kādai no šīs direktīvas 173. panta 2. punktā paredzētajām izņēmuma metodēm;

               2)

               Direktīvas 2006/112 184. un nākamie panti ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalstīm korekcijas gadījumā nav pienākuma piemērot šīs direktīvas 175. panta 1. punktā ietverto noapaļošanas noteikumu, kad saskaņā ar to valsts tiesisko regulējumu atskaitāmā daļa ir tikusi aprēķināta atbilstoši kādai no minētās direktīvas 173. panta 2. punktā vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 5. punkta trešajā daļā norādītajām metodēm.

      (1)  OV C 254, 3.8.2015.


title: Lieta C-346/09: Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 22. jūnija spriedums ( Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland BV u.c. (Lauksaimniecība — Dzīvnieku veselība — Direktīva 90/425/EEK — Valsts pagaidu tiesiskais regulējums, kura mērķis ir cīnīties pret govju sūkļveida encefalopātijas izplatīšanos, aizliedzot ražot un pārdot lopbarībā pārstrādātas dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas — Šī tiesiskā regulējuma piemērošana pirms Lēmuma 2000/766/EK, kurā paredzēts šāds aizliegums, stāšanās spēkā — Šī tiesiskā regulējuma piemērošana diviem produktiem, kuri var tikt atbrīvoti no šajā lēmumā paredzētā aizlieguma — Saderīgums ar Direktīvu 90/425/EEK un Lēmumiem 94/381/EK un 2000/766/EK)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/5

         Tiesas (otrā palāta) 2011. gada 22. jūnija spriedums (Gerechtshof te ’s-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staat der Nederlanden/Denkavit Nederland BV u.c.
   (Lieta C-346/09) (1)

   (Lauksaimniecība - Dzīvnieku veselība - Direktīva 90/425/EEK - Valsts pagaidu tiesiskais regulējums, kura mērķis ir cīnīties pret govju sūkļveida encefalopātijas izplatīšanos, aizliedzot ražot un pārdot lopbarībā pārstrādātas dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas - Šī tiesiskā regulējuma piemērošana pirms Lēmuma 2000/766/EK, kurā paredzēts šāds aizliegums, stāšanās spēkā - Šī tiesiskā regulējuma piemērošana diviem produktiem, kuri var tikt atbrīvoti no šajā lēmumā paredzētā aizlieguma - Saderīgums ar Direktīvu 90/425/EEK un Lēmumiem 94/381/EK un 2000/766/EK)
   2011/C 232/07
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Staat der Nederlanden

      Atbildētāji: Denkavit Nederland BV, Cehave Landbouwbelang Voeders BV, Arie Blok BV, Internationale Handelsmaatschappij “Demeter” BV u.c.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te's-Gravenhage — Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvas 90/425/EEK par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 224, 29. lpp.), Komisijas 1994. gada 27. jūnija Lēmuma 94/381/EK par noteiktiem aizsardzības pasākumiem pret govju sūkļveida encefalopātiju un zīdītāju izcelsmes proteīnu barību (OV L 172, 23. lpp.), Padomes 2000. gada 4. decembra Lēmuma 2000/766/EK par noteiktiem aizsardzības pasākumiem pret pārnēsājamo govju sūkļveida encefalopātiju un dzīvnieku izcelsmes proteīnu izmantošanu lopbarībā (OV, L 306, 32. lpp.) un Komisijas 2000. gada 29. decembra Lēmuma 2001/9/EK par vajadzīgiem kontroles pasākumiem Padomes Lēmuma 2000/766/EK par noteiktiem aizsardzības pasākumiem pret pārnēsājamo govju sūkļveida encefalopātiju un dzīvnieku izcelsmes proteīnu izmantošanu lopbarībā īstenošanai (OV 2001, L 2, 32. lpp.) interpretācija –Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru aizliedz ražot un tirgot audzējamu lopu barībai domātus pārstrādātus dzīvnieku izcelsmes proteīnus — Spēkā stāšanās datums un pārejas periods

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības, it īpaši Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva par veterinārajām un zootehniskajām pārbaudēm, kas piemērojamas Kopienā iekšējā tirdzniecībā ar noteiktiem dzīviem dzīvniekiem un produktiem, lai izveidotu iekšējo tirgu, kā arī Komisijas 1994. gada 27. jūnija Lēmums 94/381/EK par noteiktiem aizsardzības pasākumiem pret govju sūkļveida encefalopātiju un zīdītāju izcelsmes olbaltumvielu barību un Padomes 2000. gada 4. decembra Lēmums 2000/766/EK par noteiktiem aizsardzības pasākumiem pret pārnēsājamo govju sūkļveida encefalopātiju un dzīvnieku izcelsmes proteīnu izmantošanu dzīvnieku barībā, neaizliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā aizsardzības pret govju sūkļveida encefalopātiju nolūkā uz noteiktu laiku ir aizliegts ražot un pārdot lopbarībā pārstrādātas dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas, tiktāl, ciktāl situācija attiecīgajā dalībvalstī prasa steidzamu rīcību, kas pamato šādu pasākumu tūlītēju veikšanu nopietnu sabiedrības vai dzīvnieku veselības apsvērumu dēļ. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai ir izpildīts šis pēdējais minētais nosacījums un ievērots samērīguma princips.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-344/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. jūlija spriedums — Bouychou /Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Lēmums par Francijas piešķirtā atbalsta sabiedrībai Stardust Marine atgūšanu — Lēmuma atcelšana ar Tiesas spriedumu)

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/32

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. jūlija spriedums — Bouychou/Komisija
   (Lieta T-344/04) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Lēmums par Francijas piešķirtā atbalsta sabiedrībai Stardust Marine atgūšanu - Lēmuma atcelšana ar Tiesas spriedumu)
   (2007/C 211/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Denis Bouychou, sabiedrības Stardust Marine nodošanas plāna izpildes komisārs, Parīze (Francija) (pārstāvji — B. Vatier un M. Verger, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un C. Giolito)
   Priekšmets
   Prasība par zaudējumu atlīdzību par iespējamiem zaudējumiem, kas radušies Komisijas 1999. gada 8. septembra Lēmuma 2000/513/EK par Francijas piešķirto atbalstu uzņēmumam Stardust Marine, ko pārstāv Bouychou kā plāna izpildes komisārs, rezultātā.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepamatotu;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta C-437/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. augustā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Unitrading Ltd , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 2. augustā iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) — Unitrading Ltd, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-437/13)
   2013/C 325/21
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Unitrading Ltd

      Otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai [Eiropas Savienības Pamattiesību] Hartas (1) 47. pantā noteiktās tiesības nosaka, ka, ja muitas iestādes pierādījumu sniegšanas par importēto preču izcelsmi sakarā vēlas pamatoties uz trešās personas veiktu izmeklēšanu, saistībā ar ko šī trešā persona neizpauž sīkāku informāciju vai nu muitas iestādēm, vai deklarantam, un kā rezultātā aizstāvībai ir grūti vai neiespējami pārbaudīt vai atspēkot izmantotā secinājuma pareizību un tiek apgrūtināts tiesas uzdevums izvērtēt izmeklēšanas rezultātus, šādus rezultātus tiesa var neņemt vērā ? Vai atbildē uz šo jautājumu būtiski ir tas, ka trešā persona nesniedz attiecīgo informāciju muitas iestādēm un ieinteresētajai personai, pamatojoties uz “law enforcement sensitive information” [tiesībsargājošo iestāžu sensitīvo informāciju]?

               2)

               Vai Hartas 47. pantā paredzētās tiesības paredz, ka tad, kad muitas iestādes nevar izpaust sīkāku informāciju par veikto izmeklēšanu, uz kuru pamatojas to nostāja, ka precēm ir noteikta izcelsme — rezultāti, kas tiek pamatoti apstrīdēti, — muitas iestādēm — ciktāl to no tām var saprātīgi sagaidīt — būtu jārīkojas atbilstīgi ieinteresētās personas lūgumam, ka tā uz sava rēķina ieinteresētās personas apgalvotajā izcelsmes valstī veic novērošanu un/vai paraugu ņemšanu ?

               3)

               Vai atbildē uz pirmo un otro jautājumu nozīme ir tam, ka pēc maksājamo muitas nodevu paziņošanas vēl ierobežotu laiku preču paraugu daļas bija pieejamas, kurām ieinteresētā persona varēja piekļūt, lai veiktu izmeklēšanu citā laboratorijā, pat ja šādas izmeklēšanas rezultāts neietekmētu faktu, ka muitas iestāžu izmantotās laboratorijas rezultāti nevarētu tikt pārbaudīti, kādēļ arī tad tiesai nebūtu iespējas — ja otra laboratorija secinātu ieinteresētās personas norādīto izcelsmi — salīdzināt abu laboratoriju rezultātu attiecībā uz ticamību ? Ja jā, vai muitas iestādēm būtu jānorāda ieinteresētajai personai, ka ir pieejamas paraugu daļas un ka tā var lūgt šos paraugus šādai izmeklēšanai ?

      (1)  OV 2000, C 364, 1. lpp.


title: Lieta C-154/06: Prasība, kas celta  2006. gada 21. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 21. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku
   (Lieta C-154/06)
   (2006/C 131/59)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un K. Nyberg)

      Atbildētāja: Somijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, attiecībā uz Ālandu salu autonomo apgabalu nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. decembra Direktīvu 2003/108/EK (1), ar ko groza Direktīvu 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Somijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 13. augustā.

      (1)  OV L 345, 106. lpp.


title: Lieta F-109/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. decembra spriedums – DG / ENISA Civildienests — Pagaidu darbinieks — Līguma izbeigšana — Pamatojuma trūkums — Novērtēšanas procedūras neņemšana vēra — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/43

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 3. decembra spriedums – DG/ENISA

   (Lieta F-109/13) (1)

   (Civildienests - Pagaidu darbinieks - Līguma izbeigšana - Pamatojuma trūkums - Novērtēšanas procedūras neņemšana vēra - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2015/C 026/56)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DG (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (pārstāvji – sākotnēji P. Empadinhas, pārstāvis, C. Meidanis, advokāts, vēlāk P. Empadinhas un S. Purser, pārstāvji, C. Meidanis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja atlaišanu, piespriest atjaunot prasītāju amatā un samaksāt finansiālās priekšrocības, kuras viņam būtu bijis jāsaņem kopš viņa darba līguma beigām, atskaitot jebkādus ieņēmumus, kas, iespējams, saņemti šajā pašā laikposmā, pieskaitot procentus, kas aprēķināti par 3 punktiem pārsniedzot ECB noteikto likmi, kā arī prasība atlīdzināt iespējami nodarīto morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DG sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūras tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 15, 18.1.2014, 21. lpp.


title: lieta T-367/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gibtelecom Limited iesniedza 2004. gada 15. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/24

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gibtelecom Limited iesniedza 2004. gada 15. septembrī
   (lieta T-367/04)
   (2004/C 284/48)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gibtelecom Limited, Gibraltārs, kuru pārstāv M. Llamas, Barrister un B. O'Connor, Solicitor.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 5. jūlija lēmumu, ar ko noraidīta Gibtelecom iesniegtā sūdzība saskaņā ar EKL 86. pantu kopsakarā ar EKL 82. pantu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt Gibtelecom izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar apstrīdēto lēmumu Komisija noraidīja prasītāja 1996. gada 31. oktobrī iesniegto sūdzību, ar ko tika apgalvots, ka Spānijas telekomunikāciju operators, Telefonica SA, pretēji EKL 82. pantam, ir vairākkārt ļaunprātīgi izmantojis dominējošo stāvokli, atsakoties atpazīt Gibraltāra starptautisko tālsarunu kodu (“350”) un uzstājot uz ierobežojošu nosacījumu pieņemšanu automātiskai tiešā savienojuma trafika apmaiņai starp Spāniju un Gibraltāru. Vēlāk prasītājs šo sūdzību pārveidoja par sūdzību pret Spāniju saskaņā ar EKL 86. pantu, kopsakarā ar EKL 82., EKL 49. un EKL 12. pantu, apgalvojot, ka Telefonica rīkojusies saskaņā ar instrukcijām, ko tā bija saņēmusi no Spānijas valdības, kas uzskata, ka tai pieder augstākā vara pār Gibraltāru.
   Pamatojot savu pieteikumu, prasītājs atsaucas uz virkni, kā apgalvo prasītājs, acīmredzamu novērtējuma kļūdu apstrīdētajā lēmumā. Prasītājs uzskata, ka Komisija ir kļūdaini uzskatījusi, ka Telefonica nav valsts uzņēmums vai ka tas bauda īpašas tiesības EKL 86. panta izpratnē.
   Tālāk prasītājs norāda, ka Spānija ar savām darbībām ir pārkāpusi Direktīvās 90/388 (1), 97/33 (2), 2002/21 (3) 2002/77 (4) paredzētās normas par numurēšanu un pieeju. Tāpat prasītājs uzskata, ka saskaņā ar EKL 86. pantu prasība sakarā ar pienākumu neizpildi pret Spāniju var tikt celta neatkarīgi no tā, vai Spānijas pasākumi, lai Telefonica neatpazītu Gibraltāra starptautisko tālsarunu kodu, bija vispārpiemērojami.
   Tāpat prasītājs izvirza vairākus procesuālus un administratīvus pamatus lēmuma atcelšanai, šajā sakarā atsaucoties uz prasītāja pamatoto cerību pārkāpumu, ko esot radījusi Komisijas trīs locekļu 2000. gada 7. jūnijā Spānijai un Apvienotajai Karalistei nosūtītā vēstule, ar kuru tie pieprasa, lai abas valstis, starp citiem jautājumiem, rastu risinājumu sūdzībai par numurēšanu. Bez tam, tā paša prasījuma kontekstā, prasītājs norāda, ka Komisija nav rīkojusies neitrāli, un ka tā ir pārkāpusi principu, kas liek Komisijai rīkoties saprātīgā laika periodā.

      (1)  Komisijas 1990. gada 28. jūnija Direktīva 90/388/EEK par konkurenci telekomunikāciju pakalpojumu tirgos, OV L 192, 24.7.1990., 10.-16. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīva 97/33/EK par starpsavienojumiem telekomunikācijās saistībā ar universālu pakalpojumu nodrošināšanu un savietojamību, piemērojot atvērta tīkla nodrošināšanas principus (ATNP), OV L 199, 26.7.1997., 32.-52. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva), OV L 108, 24.4.2002., 33.-50. lpp.

      (4)  Komisijas 2002. gada 16. septembris Direktīva 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū (dokuments attiecas uz Eiropas Ekonomisko Telpu), OV L 249, 17.9.2002., 21.-26. lpp.


title: Lieta C-286/12: Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

         Prasība, kas celta 2012. gada 7. jūnijā — Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-286/12)
   2012/C 217/31
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Enegren un K. Talabér-Ritz)

      Atbildētāja: Ungārija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, pieņemot tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā noteikts, ka 62 gadu vecumā obligāti jāizbeidz tiesnešu, prokuroru un notāru darba tiesiskās attiecības, tādējādi paredzot atšķirīgu attieksmi vecuma dēļ, kas nav attaisnota ar leģitīmu mērķi un katrā ziņā nav ne piemērota, ne vajadzīga izvirzītā mērķa sasniegšanai, Ungārija nav izpildījusi tai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (1), 2. pantā un 6. panta 1. punktā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Saskaņā ar Ungārijas tiesisko regulējumu par tiesnešu, prokuroru un notāru obligāto maksimālo vecumu šajās profesijās strādājošo darba tiesiskās attiecības beidzas, viņiem sasniedzot kādu noteiktu vecumu — pašreiz 62 gadu vecumu —, lai gan agrāk viņi drīkstēja turpināt pildīt savus amata pienākumus līdz 70 gadu vecuma sasniegšanai. Apstrīdētajā tiesiskajā regulējumā ir noteikts, ka līdz 2012. gada 1. janvārim jauno maksimālo vecumu sasniegušo tiesnešu un prokuroru darba tiesiskās attiecības beidzas 2012. gada 30. jūnijā, savukārt šo vecumu laikā no 2012. gada 1. janvāra līdz 31. decembrim sasniegušo tiesnešu un prokuroru darba tiesiskās attiecības beidzas 2012. gada 31. decembrī. Notāru gadījumā maksimālā obligātā vecuma samazināšana no 70 uz 62 gadiem stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī.
   Komisijas prasība sakarā ar pienākumu neizpildi ir balstīta uz šādu juridisko pamatojumu un argumentiem.
   Pirmkārt, apstrīdētajā valsts tiesiskajā regulējumā tiekot paredzēta atšķirīga attieksme vecuma dēļ direktīvas 2. panta izpratnē, ņemot vērā, ka attieksme pret obligāto maksimālo vecumu sasniegušajiem tiesnešiem, prokuroriem un notāriem tajā nav tik labvēlīga kā pret citām joprojām strādājošām personām, kuras šo vecumu nav sasniegušas.
   Lai uz tiesisko regulējumu, kurā paredzēta atšķirīga attieksme vecuma dēļ, neattiektos diskriminācijas aizliegums, šim regulējumam ir jāatbilst direktīvas 6. panta 1. punktā noteiktajām prasībām. Atbilstoši šajā tiesību normā noteiktajam, pirmkārt, attiecīgajam tiesiskajam regulējumam ir jābūt objektīvi attaisnotam ar leģitīmu mērķi un, otrkārt, šā mērķa sasniegšanas līdzekļiem ir jābūt atbilstīgiem un vajadzīgiem (samērīguma princips).
   Šajā ziņā Komisija apgalvo, ka apstrīdētajā tiesiskajā regulējumā neesot nedz skaidri noteikts leģitīms mērķis, nedz arī šāds mērķis esot izsecināms no tā konteksta, kas jau pats par sevi esot direktīvas pārkāpums, ņemot vērā, ka šis apstāklis liedz veikt valsts tiesiskā regulējuma likumības un samērīguma pārbaudi tiesā. Jautājumā par pienākumu neizpildes konstatēšanas [administratīvajā] procedūrā norādīto mērķu leģitimitāti Komisija apgalvo, ka par diskriminācijas vecuma dēļ aizlieguma nepiemērošanu attaisnojošiem ir uzskatāmi tikai ar sociālās politikas jomu saistīti mērķi.
   Visbeidzot, Komisijas ieskatā, apstrīdētais valsts tiesiskais regulējums neesot nedz atbilstīgs, nedz vajadzīgs, lai sasniegtu apgalvotos leģitīmos mērķus, ņemot vērā, ka i) ne vairāk kā pusotru gadu ilgs pārejas posms esot ārkārtīgi īss, ievērojot darba tiesisko attiecību obligātā maksimālā vecuma kraso samazinājumu no 70 līdz 62 gadu vecumam, un ii) pārejas posms neesot saskanīgs ar vecuma pensijas vispārīgo reformu, kuras gaitā vispārīgais pensijas vecums pieaugs no 62 līdz 65 gadiem astoņu gadu laikā no 2014. līdz 2022. gadam, līdz ar to — tikai divus gadus vēlāk — tiks no jauna palielināts obligātais maksimālais vecums šīm darba tiesiskajām attiecībām. Tādēļ Komisija uzskata, ka ar apstrīdēto valsts tiesisko regulējumu tiek nesamērīgi aizskartas attiecīgo tiesnešu, prokuroru un notāru tiesiskās intereses un ka tas pārsniedz tā mērķa sasniegšanai vajadzīgo.

      (1)  OV L 303, 16. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 5. nod., 4. sēj., 79. lpp. (turpmāk tekstā — “direktīva”).


title: Lieta T-557/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija spriedums — H.Eich /ITSB — Arav ( “H.EICH” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “H.EICH” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “H SILVIAN HEACH” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/19

         Vispārējās tiesas 2012. gada 19. jūnija spriedums — H.Eich/ITSB — Arav (“H.EICH”)
   (Lieta T-557/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “H.EICH” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “H SILVIAN HEACH” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 227/29
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: H.Eich Srl (Signa, Itālija) (pārstāvji — D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi un B. Passaretti, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — G. Mannucci un R. Pethke)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Arav Holding Srl (Palma Campania, Itālija) (pārstāvis — R. Bocchini, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. septembra lēmumu lietā R 1411/2009-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Arav Holding Srl un H.Eich Srl

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. septembra lēmumu lietā R 1411/2009-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina H.Eich Srl tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā;

               3)

               ITSB atlīdzina nepieciešamos izdevumus, kas radušies saistībā ar procesu Apelāciju pirmajā padomē;

               4)

               Arav Holding Srl sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 29.1.2011.


title: Lietas T-56/97 izslēgšana no reģistra

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/62

         Lietas T-56/97 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 217/126)

      (tiesvedības valoda — holandiešu)

   2005. gada 16. jūnijā Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-56/97 W.C.G.M Stoffelen/Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija.

      (1)  OV C 142, 10.05.1997.


title: Tiesas spriedums (ceturtā palāta) 2004. gada 8. jūlija lietā C-400/03 (Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Waterman SAS pret Directeur général des douanes et droits indirects (Kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu pozīcija — Pildspalvu ietvari)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (ceturtā palāta)
   2004. gada 8. jūlija
   lietā C-400/03 (Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Waterman SAS pret Directeur général des douanes et droits indirects (1)

   (Kopējais muitas tarifs - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcija - Pildspalvu ietvari)
   (2004/C 217/18)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C – 400/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris (Francija) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Waterman SAS, iepriekš Waterman SA, un Directeur général des douanes et droits indirects prejudiciālu nolēmumu par Paskaidrojumu kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijām 4202 12 11 un 4202 12 19, kas ietverti Komisijas paziņojumā ar nosaukumu “Paskaidrojumi par Eiropas Kopienas kombinēto nomenklatūru” (OV 2000, C 199, 1. lpp.) atbilstību kopējā muitas tarifa kombinētajai nomenklatūrai, kas noteikta Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I. pielikumā (OV L 256, 1. lpp.), ar grozījumiem, kas veikti ar Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regulu (EK) Nr. 2263/2000 (OV L 264, 1. lpp.), Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši J.-P. Puissochet un K. Lenaerts (referents), ģenerāladvokāte: C. Stix-Hackl, sekretāre: L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Uzdotā jautājuma izvērtēšana neatklāja nekādu pamatojumu, kas varētu ietekmēt Paskaidrojumu kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijām 4202 12 11 un 4202 12 19, kas ietverti Komisijas paziņojumā ar nosaukumu “Paskaidrojumi par Eiropas Kopienas kombinēto nomenklatūru”, spēkā esamību.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta C-553/12 P: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/ Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE ( DEI ), Grieķijas Republika, Energeiaki Thessalonikis AE , Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE ( H.E. & D.S.A. ) Apelācija — Konkurence — EKL 82. pants un 86. panta 1. punkts — Privileģētu tiesību, ko Grieķijas Republika piešķīrusi publiskam uzņēmumam brūnogļu atradņu izpētei un izmantošanai, saglabāšana — Šo tiesību izmantošana — Konkurētspējas priekšrocības brūnogļu piegādes un elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgos — Dominējošā stāvokļa saglabāšana, paplašināšana vai pastiprināšana

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/6

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 17. jūlija spriedums – Eiropas Komisija/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Grieķijas Republika, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)
   (Lieta C-553/12 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - EKL 82. pants un 86. panta 1. punkts - Privileģētu tiesību, ko Grieķijas Republika piešķīrusi publiskam uzņēmumam brūnogļu atradņu izpētei un izmantošanai, saglabāšana - Šo tiesību izmantošana - Konkurētspējas priekšrocības brūnogļu piegādes un elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgos - Dominējošā stāvokļa saglabāšana, paplašināšana vai pastiprināšana)
   2014/C 315/08
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Christoforou un A. Antoniadis, pārstāvji, kuriem palīdz A. Oikonomou, dikigoros)

      Otrs lietas dalībnieks: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), (pārstāvis – P. Anestis, dikigoros), Grieķijas Republika (pārstāvji – M.-T. Marinos, P. Mylonopoulos un K. Boskovits), Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Mytilinaios AE, Protergia AE, Alouminion AE (pārstāvji – N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos un E. Chrisafis, dikigoroi)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā DEI/Komisija (T-169/08, EU:T:2012:448);

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par tiem tajā izvirzītajiem pamatiem, par kuriem Eiropas Savienības Tiesa nav lēmusi;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta C-199/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums ( Rechtbank van koophandel te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Europese Gemeenschap/Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Eiropas Savienības pārstāvība valstu tiesās — EKL 282. pants un LESD 335. pants — Prasība par zaudējumu atlīdzību Savienībai ar kādu aizliegtu vienošanos nodarīta kaitējuma dēļ — Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Tiesības celt prasību tiesā — Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība — Regulas Nr. 1/2003 16. pants)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/14

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 6. novembra spriedums (Rechtbank van koophandel te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Europese Gemeenschap/Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl

   (Lieta C-199/11) (1)

   (Eiropas Savienības pārstāvība valstu tiesās - EKL 282. pants un LESD 335. pants - Prasība par zaudējumu atlīdzību Savienībai ar kādu aizliegtu vienošanos nodarīta kaitējuma dēļ - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Tiesības celt prasību tiesā - Pušu procesuālo tiesību vienlīdzība - Regulas Nr. 1/2003 16. pants)
   2013/C 9/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van koophandel te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Europese Gemeenschap

      Atbildētājas: Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van koophandel te Brussel — EKL 282. panta (pašlaik LESD 335. pants) interpretācija — Eiropas Savienības pārstāvība valstu tiesās — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Tiesību normas, kas piemērojamas, iestādēm ceļot šādu prasību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos kā pamatlietā tām nav pretrunā, ka Eiropas Komisija pārstāv Eiropas Savienību valsts tiesā, kura izskata civilprasību par kaitējuma atlīdzinājumu, kas Savienībai nodarīts aizliegtas vienošanās vai darbības dēļ, kas aizliegtas EKL 81. pantā un LESD 101. pantā un varēja būt skārušas kādus publiskā iepirkuma līgumus, kuru slēgšanas tiesības ir piešķīrušas dažādas Savienības iestādes un struktūras, un tam nav vajadzīgs, lai Komisijai būtu šo iestāžu un struktūru tālab piešķirts pilnvarojums;

               2)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam nav pretrunā tas, ka Eiropas Komisija valsts tiesā Eiropas Savienības vārdā ceļ prasību par kaitējuma atlīdzinājumu, kas Savienībai nodarīts aizliegtas vienošanās vai darbības dēļ, kuras neatbilstība EKL 81. pantam vai LESD 101. pantam ir tikusi konstatēta šīs iestādes lēmumā.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta C-206/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-78/13 Red Bull/ITSB 2015. gada 14. aprīlī iesniedza Sun Mark Ltd un Bulldog Energy Drink Ltd

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/7

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedumu lietā T-78/13 Red Bull/ITSB 2015. gada 14. aprīlī iesniedza Sun Mark Ltd un Bulldog Energy Drink Ltd

   (Lieta C-206/15 P)
   (2016/C 048/11)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Sun Mark Ltd un Bulldog Energy Drink Ltd (pārstāvji – A. Meskarian, Solicitor, S. Zaiwalla, Solicitor, T. Sampson, Barrister)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Ar 2015. gada 24. novembra rīkojumu Tiesa (desmitā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.


title: Lieta F-1/14: Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — ZZ /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/54

         Prasība, kas celta 2014. gada 6. janvārī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-1/14)
   2014/C 52/108
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt EPSO lēmumu nepielaist prasītāju pie novērtēšanas posma izglītības līmeņa dēļ, kas neatbilst pilnam vismaz trīs gadus ilgam universitātes izglītības ciklam, ko apliecina diploms un kam ir saistība ar amata pienākumiem, vai pienācīga līmeņa profesionālai apmācībai/kvalifikācijai, kam ir saistība ar amata pienākumiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atlases komisijas 2013. gada 3. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt EUR 1 000 par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               lemt par izdevumiem, tiesāšanās izdevumiem un honorāriem un, ņemot vērā atbildētājas lēmuma par atteikumu aizskarošo raksturu, piespriest Komisijai atlīdzināt tos.


title: Lieta T-384/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūlijā – Tri-Ocean Trading/Padome

text:
               5.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/30

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. jūlijā – Tri-Ocean Trading/Padome
   (Lieta T-384/16)
   (2016/C 326/53)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tri-Ocean Trading (Džordžtauna, Kaimanu Salas) (pārstāvji – P. Saini, QC, R. Mehta, Barrister un N. Sheikh, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 27. maija Lēmumu (KĀDP) 2016/850, ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2016, L 141, 125. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2016. gada 27. maija Īstenošanas regulu (ES) 2016/840, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2016, L 141, 30. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka neesot izpildīts nosacījums iekļaušanai apstrīdētā lēmuma un apstrīdētās regulas pielikumā, kā paredzēts Lēmuma 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (“sākotnējais lēmums”) 28. panta 1. punktā un Padomes Regulas (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (“sākotnējā regula”) 15. panta 1. punkta a) apakšpunktā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu nedz apstrīdētajā lēmumā, nedz apstrīdētajā regulā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot neattaisnoti un nesamērīgi ierobežotas prasītāja tiesības uz īpašumu un reputāciju.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā.


title: Lieta T-254/14: Prasība, kas celta 2014. gada 18. aprīlī – Warenhandelszentrum /ITSB – Baumarkt Max Bahr  ( “NEW MAX” )

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 18. aprīlī – Warenhandelszentrum/ITSB – Baumarkt Max Bahr (“NEW MAX”)
   (Lieta T-254/14)
   2014/C 194/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Warenhandelszentrum Ltd. (Neu–Ulm, Vācija) (pārstāvis – F. Hirschel, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 29. janvāra lēmumu lietā R 2035/2012-1 un pieļaut prasītājas pieteiktās preču zīmes reģistrāciju;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “NEW MAX”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5. un 37. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 0 1 06  474

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “MAX”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un reģistrācijai pieteikto preču zīmi pilnībā noraidīt

      Izvirzītie pamati: starp strīdus preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas


title: Lieta F-76/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – ZZ/Padome

text:
               27.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/51

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – ZZ/Padome
   (Lieta F-76/15)
   (2015/C 245/64)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – J. N. Louis un N. de Montigny, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Briseles Norēķinu biroja lēmumu, ar ko ir noraidīts pieteikums par slimības, no kuras cieš prasītājas dēls, turpmāku atzīšanu par smagu slimību un pieteikums par ar to saistīto medicīnisko izdevumu segšanu pilnā apmērā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Briseles Norēķinu biroja vadītāja 2014. gada 8. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīts pieteikums par slimības, no kuras cieš prasītājas dēls, turpmāku atzīšanu par smagu slimību un viņas pieteikums par ar to saistīto medicīnisko izdevumu segšanu pilnā apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-387/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

text:
               9.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. jūnijā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

   (Lieta C-387/17)
   (2017/C 338/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte suprema di cassazione

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Atbildētāja: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Prejudiciālie jautājumi

   Lūgums Tiesai atbildēt, vai [pamatlietas apstākļos, saistībā ar prasību par zaudējumu atlīdzību, kas celta pret valsti kā likumdevēju, par to, ka laikposmā no 1976. gada līdz 1980. gadam un saskaņā ar šīs pašas dalībvalsts likumu (1974. gada Likums Nr. 684) kuģošanas sabiedrībai, kura darbojās tolaik neliberalizētā tirgū (jūras kabotāža), ir tikušas faktiski piešķirtas subsīdijas, kuras veidoja valsts atbalstu saskaņā ar EKL 87. panta (agrāk [EK līguma] 92. pants un tagad LESD 107. pants) 1. punktu, kas nebija nedz paziņots, nedz atļauts saskaņā ar EKL 88. pantu (agrāk [EK līguma] 93. pants un tagad LESD 108. pants)]:

               1)

               lai kvalificētu minēto atbalstu (kā “pastāvošu” un tātad ne “jaunu”), ir piemērojams un ar kādiem nosacījumiem Regulas Nr. 659/1999 (1) 1. panta b) punkta v) apakšpunkts, kurā ir noteikts: “v) atbalsts, ko uzskata par pastāvošu atbalstu, jo ir iespējams konstatēt, ka tā ieviešanas laikā tas nav bijis atbalsts, bet pēc tam kopējā tirgus attīstības dēļ — dalībvalstij neieviešot izmaiņas — tas kļuvis par atbalstu. Ja daži pasākumi kļūst par atbalstu tādēļ, ka Kopienas tiesību akti nosaka kādas darbības liberalizāciju, tad pēc datuma, kas noteikts liberalizācijai, šādus neuzskata pasākumus [pasākumus neuzskata] par pastāvošu atbalstu”, vai tomēr ir piemērojams un ar kādiem nosacījumiem princips (kuram formāli ir cits tvērums nekā iepriekš minētajai materiālo tiesību normai) – kuru Vispārējā tiesa noteikusi 2000. gada 15. jūnija spriedumā apvienotajās lietās T-298/97, T-312/97, T-313/97, T-315/97, no T-600/97 līdz T-607/97, T-1/98, no T-3/98 līdz T-6/98 un T-23/98 (Alzetta u.c./Komisija, 143. punkts), ko, ciktāl tam ir nozīme šajā lietā, Tiesa ir apstiprinājusi 2004. gada 29. aprīļa spriedumā lietā C-298/00 P (66.-69. punkts) – atbilstīgi kuram “[..] tāda valsts atbalsta shēma, kas izveidota konkurencei sākotnēji slēgtā tirgū, šī tirgus liberalizācijas ietvaros ir uzskatāma par jau pastāvoša atbalsta shēmu, jo tās izveides brīdī tā neietilpa Līguma 92. panta 1. punkta [vēlāk [EKL] 87. panta 1. punkts] piemērošanas jomā, kas, ņemot vērā šajā normā paredzētos nosacījumus saistībā ar ietekmi uz tirdzniecību starp dalībvalstīm un konkurences deformēšanu, ir piemērojams tikai attiecībā uz konkurencei atvērtām nozarēm”?

               2)

               vai tomēr iepriekš minētā atbalsta kvalificēšanas nolūkā ir piemērojams un ar kādiem nosacījumiem tās pašas Regulas Nr. 659/1999 1. panta b) punkta iv) apakšpunkts, atbilstoši kuram “pastāvošs atbalsts” ir “atbalsts, ko uzskata par pastāvošu atbalstu saskaņā ar 15. pantu” – kas ir tiesību norma, kurā savukārt ir noteikts desmit gadu noilguma periods nelikumīgi piešķirtā atbalsta atgūšanai, – vai arī ir piemērojami un ar kādiem nosacījumiem (kas ir vai nav analogi iepriekš minētajā materiālo tiesību normā paustajam principam) Tiesas pastāvīgi apstiprinātie tiesiskās paļāvības aizsardzības un tiesiskās noteiktības principi?

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta C-42/11: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums ( Cour d'Appel d'Amiens (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots attiecībā uz Joao Pedro Lopes da Silva Jorge (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — 4. panta 6. punkts — Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamats — Ieviešana valsts tiesībās — Apcietinātais, kas ir izsniegšanas dalībvalsts pilsonis — Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu — Dalībvalsts tiesību akts, kurā paredzēta iespēja neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi gadījumā, ja pieprasītās personas ir minētās valsts pilsoņi)

text:
               27.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/5

      Tiesas (virspalāta) 2012. gada 5. septembra spriedums (Cour d'Appel d'Amiens (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Eiropas apcietināšanas orderis, kas izdots attiecībā uz Joao Pedro Lopes da Silva Jorge

      (Lieta C-42/11) (1)

      (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - 4. panta 6. punkts - Eiropas apcietināšanas ordera fakultatīvas neizpildes pamats - Ieviešana valsts tiesībās - Apcietinātais, kas ir izsniegšanas dalībvalsts pilsonis - Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu - Dalībvalsts tiesību akts, kurā paredzēta iespēja neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi gadījumā, ja pieprasītās personas ir minētās valsts pilsoņi)
      (2012/C 331/07)
      Tiesvedības valoda — franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'Appel d'Amiens

         Lietas dalībnieks pamata procesā

         Joao Pedro Lopes da Silva Jorge

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel d'Amiens — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/JAI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp) 4. panta 6. punkta, kā arī LESD 18. panta interpretācija — Eiropas apcietināšanas orderis, kas izsniegts, lai izpildītu brīvības atņemšanas sodu — Dalībvalsts tiesību akti, kuros paredzēta iespēja neizpildīt Eiropas apcietināšanas orderi gadījumā, ja pieprasītā persona ir šīs valsts pilsonis — Diskrimināciju pilsonības dēļ

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 4. panta 6. punkts un LESD 18. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, kaut arī dalībvalsts, transponējot minētā 4. panta 6. punktu, var nolemt ierobežot situācijas, kurās valsts izpildes tiesu iestāde var atteikt personas, uz kuru attiecas šī norma, nodošanu, no šīs normas piemērošanas jomas nevar pilnībā un automātiski izslēgt citu dalībvalstu pilsoņus, kas paliek tās teritorijā vai ir tās rezidenti, lai kāda arī būtu to saikne ar šo valsti.
      Valsts tiesai ir pienākums, ņemot vērā valsts tiesības kopumā un piemērojot tajās atzītās interpretācijas metodes, interpretēt valsts tiesības cik vien iespējams atbilstoši Pamatlēmuma 2002/584 tekstam un mērķim, lai nodrošinātu šī pamatlēmuma pilnīgu efektivitāti un rastu risinājumu, kas atbilstu tā mērķim.

         (1)  OV C 103, 02.04.2011.


title: Lieta T-825/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecība — Itālijas valsts programma datu vākšanai zivsaimniecības nozarē par 2009. –2010. gadu — Prasītājam izmaksātā avansa daļas atgūšana — Revīzijas palātas sākotnējais ziņojums — Nepārsūdzams akts — Sagatavojošs tiesību akts — Iepriekšējas informatīvas vēstules — Paziņojums par parādu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/44

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta
   (Lieta T-825/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Zivsaimniecība - Itālijas valsts programma datu vākšanai zivsaimniecības nozarē par 2009. –2010. gadu - Prasītājam izmaksātā avansa daļas atgūšana - Revīzijas palātas sākotnējais ziņojums - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Iepriekšējas informatīvas vēstules - Paziņojums par parādu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
   (2016/C 270/50)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerno, Itālija) (pārstāvis – F. Tedeschini, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Moro, D. Nardi un K. Walkerová) un Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji – N. Scafarto un L. Massocchi)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, kas esot ietverts Komisijas 2014. gada 30. septembrī izdotajā paziņojumā par parādu saistībā ar EUR 458 347,35 atgūšanu, Revīzijas palātas 2013. gada 27. februāra ziņojumu, Komisijas 2013. gada 12. jūlija un 2014. gada 6. augusta vēstules un jebkādus iepriekšējos aktus vai katrā ziņā – vēlākos aktus – pat ja par tiem nav zināms, kuri ietekmē prasītāja īpašumtiesisko situāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus sedz savus, kā arī Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-239/15: Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Cryo–Save/ITSB – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (“Cryo-Save”)

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 15. maijā – Cryo–Save/ITSB – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (“Cryo-Save”)
   (Lieta T-239/15)
   (2015/C 236/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cryo–Save AG (Freienbach, Šveice) (pārstāvis – C. Onken, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Cryo-Save” – Kopienas preču zīme Nr. 4 625 216

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 3. marta lēmums lietā R 2567/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, ka Anulēšanas nodaļas 2013. gada 30. oktobra lēmums tiek atcelts un pieteikums par Kopienas preču zīmes Nr. 4 625 216 atcelšanu tiek noraidīts;
               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 56. panta 2. punkta, lasot to kopā ar Regulas Nr. 2868/95 37. noteikuma b) punkta iv) apakšpunktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-473/12: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums ( Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte (Personas datu apstrāde — Direktīva 95/46/EK — 10. un 11. pants — Pienākums informēt — 13. panta 1. punkta d) un g) apakšpunkts — Izņēmumi — Izņēmumu piemērojamība — Privātdetektīvi, kuri rīkojas reglamentētas profesijas kontroles organizācijas interesēs — Direktīva 2002/58/EK — 15. panta 1. punkts)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/13

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 7. novembra spriedums (Cour constitutionnelle (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

   (Lieta C-473/12) (1)

   (Personas datu apstrāde - Direktīva 95/46/EK - 10. un 11. pants - Pienākums informēt - 13. panta 1. punkta d) un g) apakšpunkts - Izņēmumi - Izņēmumu piemērojamība - Privātdetektīvi, kuri rīkojas reglamentētas profesijas kontroles organizācijas interesēs - Direktīva 2002/58/EK - 15. panta 1. punkts)
   2014/C 9/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Atbildētāji: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte,

      Personas, kas iestājušās lietā: Union professionnelle nationale des détectives privés de Belgique (UPNDP), Association professionnelle des inspecteurs et experts d’assurances ASBL (APIEA), Conseil des ministres

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour constitutionnelle (Beļģija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 11. panta 1. punkta un 13. panta 1. punkta d) un g) apakšpunkta, kā arī LES 6. panta 3. punkta interpretācija — Saskaņošana pilnībā? — Dalībvalsts pilnvaras paredzēt ierobežojumu vai izņēmumu pienākumam tūlīt informēt attiecīgo personu — Šī pienākuma izņēmuma apjoms — Privātdetektīvu profesionālo darbību iekļaušana — Noraidošas atbildes gadījumā, Direktīvas 95/46/EK 13. panta saderīgums ar LES 6. panta 3. punktu, precīzāk, ar vienlīdzīgas attieksmes principu un nediskriminācijas principu

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir nevis pienākums, bet iespēja savās valsts tiesībās transponēt vienu vai vairākus tajā paredzētos pienākuma informēt datu subjektus par viņu personas datu apstrādi izņēmumus.
   Privātdetektīva, kurš rīkojas profesionālas organizācijas interesēs, darbība, lai izmeklētu kādas reglamentētas profesijas, šajā gadījumā nekustamā īpašuma aģenta, ētikas pārkāpumus, ietilpst Direktīvas 95/46 13. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētajā izņēmumā.

      (1)  OV C 26, 26.1.2013.


title: Lieta F-131/15: Civildienesta tiesas (otrā plāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Stips/Komisija Civildienests – Pagaidu darbinieks, kuru atalgo no apropriācijām pētniecībai un ieguldījumiem – Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta d) punkts – Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums – Pārklasificēšana augstākā pakāpē – 2013. pārklasificēšanas gads – Pārklasificēšanas gada slēgšana pēc 2014. gada 1. janvāra – Regulas Nr. 1023/2013 stāšanās spēkā – Piekļuves AD 13 pakāpei kārtība – Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta un I pielikuma A iedaļas 1. punkta piemērošana pēc analoģijas – Atteikums pārklasificēt AD 12 pakāpes pagaidu darbinieku – Tiesības tikt pārklasificētam, – Tiesiskās noteiktības un atpakaļejoša spēka aizlieguma principi – Tiesības uz labu pārvaldību

text:
               3.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 364/38

      Civildienesta tiesas (otrā plāta) 2016. gada 19. jūlija spriedums – Stips/Komisija
      (Lieta F-131/15) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieks, kuru atalgo no apropriācijām pētniecībai un ieguldījumiem - Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta d) punkts - Uz nenoteiktu laiku noslēgts līgums - Pārklasificēšana augstākā pakāpē - 2013. pārklasificēšanas gads - Pārklasificēšanas gada slēgšana pēc 2014. gada 1. janvāra - Regulas Nr. 1023/2013 stāšanās spēkā - Piekļuves AD 13 pakāpei kārtība - Civildienesta noteikumu 45. panta 1. punkta un I pielikuma A iedaļas 1. punkta piemērošana pēc analoģijas - Atteikums pārklasificēt AD 12 pakāpes pagaidu darbinieku - Tiesības tikt pārklasificētam, - Tiesiskās noteiktības un atpakaļejoša spēka aizlieguma principi - Tiesības uz labu pārvaldību)
      (2016/C 364/46)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Adolf Stips (Besozzo, Itālija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un C. Berardis-Kayser)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas lēmumu par prasītāja nepārklasificēšanu pakāpē AD 13 2013. pārklasificēšanas gadā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt 2015. gada 21. janvāra lēmumu, ar kuru Eiropas Komisija nepārklasificēja A. Stips AD 13 pakāpē 2013. pārklasificēšanas gadā,

                  2)

                  Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina A. Stips tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 414, 14.12.2015, 45. lpp.