title: Lieta C-351/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — KGH Belgium NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 4. jūlijā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) — KGH Belgium NV/Belgische Staat

   (Lieta C-351/11)
   2011/C 282/12
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: KGH Belgium NV

      Atbildētāja: Belgische Staat

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 217. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka, nosakot nodokļa summas iegrāmatošanas praktisko kārtību, dalībvalstis var aprobežoties tikai ar to, ka to valsts tiesību aktos tiek iekļautas tiesību normas, kurās ir vienīgi paredzēts, ka

                           —

                           šo valsts tiesību aktu izpratnē “iegrāmatošana” nozīmē “muitas parādam atbilstošās nodokļa summas ierakstīšanu grāmatvedības dokumentos vai citos to vietā izmantotos dokumentos” — šajā gadījumā tas ir 1. panta 6. punkts Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1994. gada 1. janvāra, aizstāts ar 1. panta 4. punktu likumā par grozījumu izdarīšanu Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli (1993. gada 30. decembraBelgisch Staatsblad, 29031. lpp.),
                           un

                           —

                           ka iegrāmatošanu un no muitas parāda izrietošo nodokļu summu samaksas nosacījumus reglamentē Eiropas Kopienas regulas — šajā gadījumā tas ir 3. pants Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1990. gada 1. jūlija, grozīts ar 72. pantu 1989. gada 22. decembra likumā par nodokļu tiesību normām (1989. gada 29. decembraBelgisch Staatsblad, 21141. lpp.),

                     vai arī dalībvalstīm, ieviešot Muitas kodeksa 217. panta 2. punktu, savos valsts tiesību aktos ir jānosaka šā kodeksa 217. panta 1. punktā paredzētās iegrāmatošanas praktisko kārtību, lai parādnieks varētu pārliecināties, vai muitas iestādes patiešām ir veikušas šo iegrāmatošanu?

               2)

               Vai Muitas kodeksa 217. panta 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka gadījumā, ja valsts tiesību aktos ir vienīgi paredzēts, ka

                           —

                           šo valsts tiesību aktu izpratnē “iegrāmatošana” nozīmē “muitas parādam atbilstošās nodokļa summas ierakstīšanu grāmatvedības dokumentos vai citos to vietā izmantotos dokumentos” — šajā gadījumā tas ir 1. panta 6. punkts Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1994. gada 1. janvāra, aizstāts ar 1. panta 4. punktu likumā par grozījumu izdarīšanu Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli (1993. gada 30. decembraBelgisch Staatsblad, 29031. lpp.),
                           un

                           —

                           ka iegrāmatošanu un no muitas parāda izrietošo nodokļu summu samaksas nosacījumus reglamentē Eiropas Kopienas regulas — šajā gadījumā tas ir 3. pants Vispārīgajā likumā par muitas un akcīzes nodokli, kas koordinēts ar Karaļa 1977. gada 18. jūlija dekrētu (1977. gada 21. septembraBelgisch Staatsblad, 11425. lpp.), apstiprināts ar 1978. gada 6. jūlija likumu par muitas un akcīzes nodokli (1978. gada 12. augustaBelgisch Staatsblad, 9013. lpp.) un, sākot no 1990. gada 1. jūlija, grozīts ar 72. pantu 1989. gada 22. decembra likumā par nodokļu tiesību normām (1989. gada 29. decembraBelgisch Staatsblad, 21141. lpp.),

                     muitas iestādes var atzīt, ka to veiktā nodokļa summas ierakstīšana 1552 B veidlapā vai ievadīšana (datorizētā muitas un akcīzes nodokļa) parādu datubāzē, kā arī šo iestāžu jebkurā citā veidā veiktā nodokļa summas ierakstīšana vai ievadīšana citos iepriekš minēto līdzekļu vietā izmantotos dokumentos, ir uzskatāma par iegrāmatošanu Muitas kodeksa 217. panta 1. punkta izpratnē?

               3)

               Vai gadījumā, ja muitas iestāžu veiktā nodokļa summas ierakstīšana 1552 B veidlapā var tikt uzskatīta par iegrāmatošanu Muitas kodeksa 217. panta 1. punkta izpratnē, Muitas kodeksa 217. pants ir interpretējams tādējādi, ka vienīgi precīzas no muitas parāda izrietošās nodokļa summas ierakstīšana 1552 B veidlapā ir atzīstama par iegrāmatošanu Muitas kodeksa 217. panta 1. punkta izpratnē?


title: Lieta C-216/14: Amtsgericht Laufen (Vācija) 2014. gada 30. aprīļa lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gavril Covaci

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/17

      Amtsgericht Laufen (Vācija) 2014. gada 30. aprīļa lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – krimināllieta pret Gavril Covaci

   (Lieta C-216/14)
   2014/C 253/22
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Laufen

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Gavril Covaci

   Otra lietas dalībniece: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Direktīvas 2010/64/ES (1) 1. panta 2. punkts, 2. panta 1. un 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tiesas rīkojums, kurā, piemērojot Vācijas Gerichtsverfassungsgesetz [Likums par tiesu varu] 184. pantu, apsūdzētajām personām tiek prasīts pārsūdzību, lai tā būtu pieņemama tikai tiesas darba valodā, šajā gadījumā – vācu?

               2)

               Vai Direktīvas 2012/13/ES (2) 2. pantam, 3. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 6. panta 1. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā rīkojums, kurā apsūdzētajai personai uzdots nosaukt dokumentus saņemt pilnvaroto personu, ja pārsūdzības iesniegšanas termiņš jau sākas līdz ar dokumentu izsniegšanu tos saņemt pilnvarotajai personai un tam, vai apsūdzētā persona vispār uzzina par izvirzīto apsūdzību, galu galā nav nozīmes?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīva 2010/64/ES par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā, OV L 280, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Direktīva 2012/13/ES par tiesībām uz informāciju kriminālprocesā, OV L 142, 1. lpp.


title: Lieta C-120/14 P: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Christoph Klein/Eiropas Komisija Apelācija — Ārpuslīgumiskā atbildība — Direktīva 93/42/EEK — 8. un 18. pants — Medicīnas ierīces — Komisijas bezdarbība pēc lēmuma par laišanas tirgū aizliegumu paziņošanas — Noilguma termiņš — Juridiskās palīdzības lūguma apturoša iedarbība attiecībā uz noilguma termiņu — Noteikuma par drošību procedūra

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/11

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Christoph Klein/Eiropas Komisija
   (Lieta C-120/14 P) (1)

   (Apelācija - Ārpuslīgumiskā atbildība - Direktīva 93/42/EEK - 8. un 18. pants - Medicīnas ierīces - Komisijas bezdarbība pēc lēmuma par laišanas tirgū aizliegumu paziņošanas - Noilguma termiņš - Juridiskās palīdzības lūguma apturoša iedarbība attiecībā uz noilguma termiņu - Noteikuma par drošību procedūra)
   (2015/C 205/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Christoph Klein (pārstāvji – H. Ahlt un M. Ahlt, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Sipos un G. von Rintelen)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu Klein/Komisija (T-309/10, EU:T:2014:19) atcelt tiktāl, ciktāl ar šo spriedumu Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, ko Christoph Klein, iespējams, ir cietis no 2006. gada 15. septembra;

               2)

               apelācijas sūdzību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               4)

               atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

      (1)  OV C 184, 16.6.2014.


title: Lieta T-251/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. maija rīkojums — Meyer-Falk /Komisija (Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti par organizētās noziedzības apkarošanu un tieslietu sistēmas reformu Bulgārijā — Piekļuves atteikums — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/50

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 19. maija rīkojums — Meyer-Falk/Komisija
   (lieta T-251/06) (1)

   (Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti par organizētās noziedzības apkarošanu un tieslietu sistēmas reformu Bulgārijā - Piekļuves atteikums - Strīda priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 180/93
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Thomas Meyer-Falk, Bruchsal (Vācija) (pārstāvis — S. Crosby, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un A. Antoniadis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 6. novembra lēmumu, ar kuru prasītājam atteikta iespēja iepazīties ar diviem dokumentiem par organizētās noziedzības apkarošanu un tieslietu sistēmas reformu Bulgārijā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 236, 13.09.2008.


title: Lieta T-226/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel /ITSB — Schwarzbräu ( Alaska ) (Kopienas preču zīme — Atzīšanas par spēkā neesošu process — Kopienas vārdiska preču zīme Alaska — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/36

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 8. jūlija spriedums — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel/ITSB — Schwarzbräu (“Alaska”)
   (Lieta T-226/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atzīšanas par spēkā neesošu process - Kopienas vārdiska preču zīme “Alaska” - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2009/C 205/65
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH, Ebersburg (Vācija) (pārstāvis — P. Wadenbach, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Schwarzbräu GmbH, Zusmarshausen (Vācija) (pārstāvis — L. Schlarmann, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 8. aprīļa lēmumu lietā R 1124/2004-4 attiecībā uz atzīšanas par spēkā neesošu procesu starp Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH un Schwarzbräu GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Schwarzbräu GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta T-359/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (“TestBild”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TestBild” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “test” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Preču un pakalpojumu līdzība — Apzīmējumu līdzība — Raksturīgā atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/41

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūlija spriedums – Axel Springer/EUIPO – Stiftung Warentest (“TestBild”)
   (Lieta T-359/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “TestBild” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “test” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču un pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Raksturīgā atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 277/60)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Axel Springer SE (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – K. Hamacher un G. Müllejans, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve – D. Walicka)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Stiftung Warentest (Berlīne) (pārstāvji – sākotnēji R. Mann, J. Smid, T. Brach, H. Nieland un A.-K. Kornrumpf, vēlāk J. Smid, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 4. maija lēmumu lietā R 555/2015-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Stiftung Warentest un Axel Springer

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 4. maija lēmumu lietā R 555/2015-4, ciktāl tajā konstatēta sajaukšanas iespējas esamība attiecībā uz “iespiedprodukciju, it īpaši – žurnāliem testēšanas jomā, patērētājiem paredzēto informāciju, prospektiem, katalogiem, grāmatām, avīzēm un periodiskiem izdevumiem; mācību un uzskates līdzekļiem (izņemot aparatūru)”, kas ietilpst 16. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 296, 16.8.2016.


title: Lieta T-448/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 29. jūnija spriedums – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (“Mr. KEBAB”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Mr. KEBAB” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Spānijas grafiska preču zīme “MISTER KEBAP” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               21.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 277/43

         Vispārējās tiesas 2017. gada 29. jūnija spriedums – Mr. Kebab/EUIPO – Mister Kebap (“Mr. KEBAB”)
   (Lieta T-448/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Mr. KEBAB” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Spānijas grafiska preču zīme “MISTER KEBAP” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 277/63)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mr. Kebab s. r. o. (Košice-Západ, Slovākija) (pārstāvis – L. Vojčík, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Folliard-Monguiral un R. Cottrellovú)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mister Kebap, SL (Finestrat, Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2006. gada 11. maija lēmumu lietā R 987/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mister Kebap un Mr. Kebab

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mr. Kebab s. r. o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta T-274/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. marta spriedumu lietā F-28/10 Mioni /Komisija 2011. gada 25. maijā iesniedza Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/32

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 15. marta spriedumu lietā F-28/10 Mioni/Komisija 2011. gada 25. maijā iesniedza Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni

   (Lieta T-274/11 P)
   2011/C 232/57
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, avocat)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt pārsūdzēto spriedumu, ko Eiropas Savienības Civildienesta tiesas otrā palāta pasludināja 2011. gada 15. martā, kas ierakstītā sūtījuma paziņots 2011. gada 15. martā un ar kuru tika noraidīta apelācijas sūdzības iesniedzēja 2010. gada 7. maijā celtā prasība;

               —

               piespriest atbildētājai, piemērojot Reglamenta 87. panta 2. punktu, atlīdzināt šīs instances tiesāšanās izdevumus, ieskaitot nepieciešamos izdevumus, kas radušies saistībā ar tiesvedību, tostarp, piemērojot Reglamenta 91. panta b) punktu, — domicila, transporta un uzturēšanās izdevumus, kā arī advokātu honorārus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pants, kā arī sagrozīti pierādījumi, kas iesniegti Civildienesta tiesā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Civildienesta tiesai, pirmkārt, ka tā nav ievērojusi tā lietas materiālu dokumentus ar numuru 22, 23, 24 un 25, sava sprieduma 31. punktā nospriežot, ka viņa klātbūtne Francijā laikā no 1999. gada līdz 2000. gadam nevarēja tikt saistīta ar apelācijas sūdzības iesniedzēja gribu pārvietot savu interešu centru uz savu dzimteni un, otrkārt, ka pārsūdzētā sprieduma 29., 31. un 33. punktā tā ir nesaskanīgi novērtējusi parastās dzīvesvietas jēdzienu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesai iesniegtie pierādījumi ir tikuši sagrozīti un ka neesot ticis norādīts pamatojums, jo Civildienesta tiesa attaisno ekspatriācijas pabalsta novēlotu atcelšanu “ar pārpratumu attiecībā uz vietu, kur apelācijas sūdzības iesniedzējs bija ieguvis vidējo izglītību”. Apelācijas sūdzības iesniedzējs pārmet Civildienesta tiesai to, ka tā nav ņēmusi vērā viņa lietas materiālu dokumentu Nr. 15, nav atbildējusi uz viņa prasības pieteikuma 31. punktu un tādējādi ir veikusi acīmredzami neprecīzus konstatējumus pēc būtības.


title: Lieta F-64/14: Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūlijā  – ZZ /Komisija

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 12. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-64/14)
   2014/C 361/47
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Civildienests – Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepielaist prasītāju tulkošanas pārbaudījumam konkursā EPSO/AD/263/13 rezerves saraksta sagatavošanai itāļu valodas tulkiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu 19/11/2013 nepielaist prasītāju tulkošanas pārbaudījumiem;

               —

               ja nepieciešams, atcelt Lēmumu 2/4/2014 noraidīt prasītāja sūdzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta F-149/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-149/12)
   2013/C 108/89
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt ikmēneša ieturējumu EUR 500 apmērā, kas ir veikts no prasītāja invaliditātes pabalsta laikposmā no 2012. gada aprīļa līdz jūnijam

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, kas ir ietverts prasītāja pensijas izmaksas lapā par 2012. gada aprīli, ieturēt EUR 500 no prasītājam izmaksājamā invaliditātes pabalsta, kas prasītājam jāizmaksā par šo mēnesi;

               —

               atcelt lēmumu, kas ir ietverts prasītāja pensijas izmaksas lapā par 2012. gada maiju, ieturēt EUR 500 no invaliditātes pabalsta, kas prasītājam jāizmaksā par šo mēnesi;

               —

               atcelt lēmumu, kas ir ietverts prasītāja pensijas izmaksas lapā par 2012. gada jūniju, ieturēt EUR 500 no invaliditātes pabalsta, kas prasītājam jāizmaksā par šo mēnesi;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem noraida sūdzības par iepriekš minētajiem lēmumiem;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam šādas summas: EUR 500, pieskaitot procentus par šo summu pēc likmes 10 % gadā un ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. maija līdz faktiskai šīs summas samaksai; EUR 500, pieskaitot procentus par šo summu pēc likmes 10 % gadā un ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. jūnija līdz faktiskai šīs summas samaksai; EUR 500, pieskaitot procentus par šo summu pēc likmes 10 % gadā un ikgadējo kapitalizāciju, sākot no 2012. gada 1. jūlija līdz faktiskai šīs summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-540/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. decembrī — Esso u.c./Komisija

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/56

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. decembrī — Esso u.c./Komisija
   (Lieta T-540/08)
   (2009/C 44/98)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Esso Société Anonyme Française, Courbevoie (Francija), Esso Deutschland GmbH, Hamburga (Vācija), ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA, Antverpene (Beļģija), Exxon Mobil Corp, Irving (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Snelders, R. Subiotto, L.-P. Rudolf, M. Piergiovanni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra lēmumu par izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta COMP/39.181 — sveču vasks);

               —

               samazināt prasītājiem ar šo lēmumu piemēroto naudas sodu; un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra lēmumu (C(2008) 5476, galīgā redakcija) lietā COMP/39.181 — sveču vasks (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) un samazināt prasītājiem piemēroto naudas sodu.
   Savu prasījumu pamatojumā prasītāji norāda uz šādiem diviem pamatiem:
   Ar pirmo pamatu prasītāji apgalvo, ka lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Esso Société Anonyme Française (turpmkāk tekstā — “Esso”) piemērotā soda aprēķins ir balstīts uz aprēķina metodi, kas neatspoguļo neapšaubāmo faktu, ka pirms Exxon un Mobil apvienošanās Exxon parafīna vaska uzņēmējdarbība nebija saistīta ar jebkādu pārkāpumu. Prasītāji apgalvo, ka saskaņā ar apstrīdēto lēmumu Esso ir sodīts tā it kā Exxon pārkāpumu būtu veicis septiņu gadu garumā pirms apvienošanās, neņemot vērā, ka apstrīdētajā lēmumā ir atzīts, ka tā tas nebija noticis. Kā rezultātā ar apstrīdēto lēmumu tiek [pārmērīgi] pārvērtēta relatīvā Esso nozīme pārkāpuma veikšanā un ir pārkāpts vienlīdzības un samērīguma princips, kā arī Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 3. punkts un 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai (2).
   Ar otro pamatu prasītāji apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas kļūdas tiesību piemērošanā, jo tajā ir noteikts, ka prasītāju līdzdalība pārkāpumā saistībā ar parafīna vasku beidzās tikai 2003. gada novembrī. Prasītāji it īpaši apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Komisija, nosakot prasītāju līdzdalības ilgumu pārkāpumā saistībā ar parafīna vasku, nav ievērojusi Komisijas uzlikto pierādīšanas pienākumu. Turklāt prasītāji apgalvo, ka apstrīdētā lēmumā nav izdarīti atbilstīgi secinājumi par neapstrīdamo faktu, ka prasītāji nepiedalījās un netika informēti par rezultātiem, kuri tika pieņemti “tehniskās sanāksmēs”, kas notika pēc 2003. gada 27. — 28. februāra.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003., L 1, 1. lpp.).

      (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006., C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-34/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu – Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi (ONEM)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Tribunal du travail de Bruxelles (Beļģija) 2009. gada 26. janvāra rīkojumu – Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l'emploi (ONEM)
   (Lieta C-34/09)
   2009/C 90/15
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal du travail de Bruxelles

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Gerardo Ruiz Zambrano

      Atbildētājs: Office national de l'emploi (ONEM)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12., 17. un 18. pants vai viens vai vairāki no tiem, atsevišķi vai kopā ņemti, Savienības pilsonim piešķir tiesības uzturēties tās dalībvalsts teritorijā, kuras pilsonība viņam ir, neatkarīgi no tā, vai pirms viņš ir izmantojis savas tiesības pārvietoties dalībvalstīs?

               2)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12., 17. un 18. pants saistībā ar Pamattiesību hartas (ko 2000. gada 7. decembrī pieņēma Nicas Eiropadome un kas pašreizējā redakcijā publicēta OV 2007, C 303) 21., 24. un 34. panta normām jāinterpretē tādējādi, ka tiesības, kuras ar tiem atzīst, ikvienam Savienības pilsonim bez diskriminācijas pilsonības dēļ brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstīs nozīmē, ka tad, ja pilsonis ir mazgadīgs bērns, kurš ir augšupējā radinieka, kas ir trešās valsts pilsonis, apgādībā, šim bērnam ir jāgarantē viņa tiesības uzturēties tās dalībvalsts teritorijā, kurā viņš dzīvo un kuras pilsonis viņš ir, neatkarīgi no tā, vai pirms tam viņš pats vai ar sava likumiskā pārstāvja starpniecību ir izmantojis savas pārvietošanās tiesības, saistot šīs uzturēšanās tiesības ar lietderīgo iedarbību, kuras nepieciešamība atzīta Kopienu judikatūrā (2004. gada 19. oktobra spriedums lietā C 200/02 Zhu un Chen), piešķirot augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis, kura apgādībā bērns ir un kuram ir pietiekami līdzekļi un apdrošināšana slimības gadījumiem, atvasinātas uzturēšanās tiesības, kādas šim pašam trešās valsts pilsonim būtu, ja viņa apgādībā esošais nepilngadīgais bērns būtu Savienības pilsonis, kuram nav tās dalībvalsts pilsonības, kurā viņš dzīvo?

               3)

               Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12., 17. un 18. pants saistībā ar Pamattiesību hartas 21., 24. un 34. panta normām jāinterpretē tādējādi, ka nepilngadīga bērna, kas ir dalībvalsts pilsonis, tiesības uzturēties tās valsts teritorijā, kurā viņš dzīvo, nozīmē, ka ir jāpiešķir atbrīvojums no prasības par darba atļauju viņa augšupējam radiniekam, kurš ir trešās valsts pilsonis, kura apgādībā šis nepilngadīgais bērns ir un kurš, ja vien tā dzīvesvietas dalībvalsts tiesību aktos nebūtu noteikta prasība par darba atļauju, ar algota darba veikšanu, kas to pakļauj minētās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmai, izpilda nosacījumu par pietiekamiem līdzekļiem un apdrošināšanu slimības gadījumiem, lai šī bērna uzturēšanās tiesības būtu saistītas ar lietderīgo iedarbību, kura atzīta Kopienu judikatūrā (iepriekš minētais spriedums lietā Zhu un Chen) nepilngadīgam bērnam, kurš ir Eiropas pilsonis un kuram ir cita, nevis tās dalībvalsts pilsonība, kurā viņš dzīvo, un ir augšupējā radinieka, kas ir trešās valsts pilsonis, apgādībā?


title: Lieta T-117/08: Prasība, kas celta 2008. gada 11. martā — Itālija/Komisija un EESK

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/26

         Prasība, kas celta 2008. gada 11. martā — Itālija/Komisija un EESK
   (Lieta T-117/08)
   (2008/C 116/48)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija un Eiropas Ekonomiskā un Sociālā komiteja
   Prasītājas prasījumi:

               —

               Itālijas Republika apstrīd Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā šādus EESK publicētos aktus:

                           1.

                           paziņojumu par vakanci Nr. 73/07 attiecībā uz Eiropas Ekonomiskās un Sociālās komitejas ģenerālsekretāra amatu, kas tika publicēts tikai angļu, franču un vācu valodu versijā 2007. gada 28. decembra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 316 A;

                           2.

                           publicētā paziņojuma par vakanci grozījumu, kas tika publicēts tikai angļu, franču un vācu valodu versijās 2008. gada 30. janvāra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī Nr. C 25 A.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamata un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-156/07 Spānija/Komisija (1).
   Papildu Regulas Nr. 1/58 un EKL 290. panta pārkāpumam prasītāja cita starpā norāda, pamatojoties uz kompetences neesamību, EKL 12. panta, Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas 22. panta, Eiropas Savienības Līguma 6. panta un vairāku Eiropas Civildienesta noteikumu pantu pārkāpumu, kā arī pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu šajā lietā.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007., 42. lpp.


title: Lieta T-530/11: Prasība, kas celta 2011. gada 7. oktobrī — Chivas /ITSB — Glencairn Scotch Whisky ( “CHIVALRY” )

text:
               10.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/19

         Prasība, kas celta 2011. gada 7. oktobrī — Chivas/ITSB — Glencairn Scotch Whisky (“CHIVALRY”)
   (Lieta T-530/11)
   2011/C 362/29
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — A. Carboni, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glāzgova, Apvienotā Karaliste)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 14. jūlija lēmumu lietā R 2334/2010-1 un nodot pieteikumu atpakaļ izskatīšanai ITSB; un

               —

               piespriest atbildētājam un visām personām, kas iestājušās lietā šajā apelācijā, segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt izdevumus, kas prasītājai radušies šajā tiesvedībā un apelācijas procesā Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “CHIVALRY” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 33., 35. un 41. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6616593

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes “CHIVALRY” reģistrācija Nr. 1293610 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; Apvienotās Karalistes grafiskas preču zīmes “CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY” reģistrācija Nr. 2468527 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē; nereģistrēta Apvienotās Karalistes preču zīme, kas ir vārds “CHIVALRY”, kas tirdzniecībā tiek izmantota attiecībā uz viskiju

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 76. panta 1. punkta un 75. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome: (i) esot kļūdaini veikusi faktu konstatējumu par konkrētās sabiedrības daļas pazīmēm un neesot pamatojusi minēto konstatējumu; (ii) pakārtoti 1. prasības pamatam: konstatējot, ka attiecīgais patērētājs “īpaši apzinās preču zīmi un ir tai uzticīgs”, kļūdaini neesot ņēmusi vērā, ka tādas pazīmes palielinot attiecīgā patērētāja uzmanību un atbilstoši samazinot sajaukšanas iespējas rašanos; (iii) neesot ņēmusi vērā svarīgas norādes, kuras ir sniegusi Tiesa, un esot izvēlējusies nepareizu pieeju preču zīmju salīdzināšanā; (iv) esot kļūdaini identificējusi vārdu “CHIVALRY” kā agrākās preču zīmes vizuāli dominējošo elementu un esot nepareizi secinājusi, ka pārējiem grafiskajiem un vārdiskajiem elementiem ir sekundāra nozīme; (v) esot kļūdaini uzskatījusi, ka preču zīmju fonētisko salīdzinājumu var vērtēt tāpat kā vizuālo salīdzinājumu; un (vi) esot nepareizi novērtējusi sajaukšanas iespēju.


title: Lieta T-167/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 6. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Lūgumi sniegt piedāvājumu — Piekļuves atteikums — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasības celšanas termiņš — Termiņa sākums — Pieņemamība — Izņēmums saistībā ar Eiropas Savienības ekonomiskās politikas aizsardzību — Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību — Izņēmums saistībā ar sabiedrisko interešu aizsardzību sabiedriskās drošības jomā — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/40

         Vispārējās tiesas 2012. gada 6. decembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-167/10) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Lūgumi sniegt piedāvājumu - Piekļuves atteikums - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasības celšanas termiņš - Termiņa sākums - Pieņemamība - Izņēmums saistībā ar Eiropas Savienības ekonomiskās politikas aizsardzību - Izņēmums saistībā ar trešo personu komerciālo interešu aizsardzību - Izņēmums saistībā ar sabiedrisko interešu aizsardzību sabiedriskās drošības jomā - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 26/75
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Manhaeve un C. ten Dam)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2010. gada 27. janvāra Lēmumu atteikt piekļuvi lūgumiem sniegt piedāvājumu saistībā ar 3 A daļu konkursa procedūrā DIGIT/PO/2005/113 — ESP-DESIS (OV 2005/S 252-248566) un, otrkārt, atcelt 2010. gada 11. marta Lēmumu atteikt piekļuvi lūgumiem sniegt piedāvājumus saistībā ar visām citām minētā konkursa procedūras daļām, saistībā ar visām daļām konkursa procedūrā DI/0005 ESP (OV 2001/S 53-036539) un ADMIN/DI/2/PO/2003/192 ESP-DIMA (OV 2003/S 249-221337) un saistībā ar ietvarlīgumu BUDG/0101

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 27. janvāra Lēmumu atteikt piekļuvi lūgumiem sniegt piedāvājumu saistībā ar 3 A daļu konkursa procedūrā DIGIT/PO/2005/113 — ESP-DESIS;

               2)

               atcelt 2010. gada 11. marta Lēmumu atteikt piekļuvi lūgumiem sniegt piedāvājumus saistībā ar visām citām minētā konkursa procedūras daļām, saistībā ar visām daļām konkursa procedūrā DI/0005 ESP (JO 2001/S 53-036539) un ADMIN/DI/2/PO/2003/192 ESP-DIMA (JO 2003/S 249-221337) un saistībā ar ietvarlīgumu BUDG/0101;

               3)

               Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 161, 19.06.2010.


title: Lieta T-309/02: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Acegas /Komisija (Valsts atbalsts — Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Prasība atcelt tiesību aktu — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/39

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. jūnija spriedums — Acegas/Komisija
   (lieta T-309/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Tāda atbalsta shēma, ko Itālijas iestādes piešķīrušas noteiktiem sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgāku procentu likmi formā - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Prasība atcelt tiesību aktu - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2009/C 180/71
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Acegas-APS SpA, agrāk — Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas), Trieste (Itālija) (pārstāvji — F. Devescovi, F. Ferletic, L. Daniele, F. Spitaleri un S. Gobbato, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — V. Di Bucci)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 5. jūnija Lēmuma 2003/193/EK par valsts atbalstu, ko Itālija piešķīrusi sabiedrisko pakalpojumu uzņēmumiem, kuru akciju vairākums pieder valstij, atbrīvojumu no nodokļiem un aizdevumu ar izdevīgākiem nosacījumiem formā (OV 2003, L 77, 21. lpp.), 2. un 3. pantu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Acegas-APS SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 289, 23.11.2002.


title: Lieta T-390/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 11. oktobrī ierosinājis Michael Alexander Speiser par Civildienesta tiesas 2007. gada 10. septembra rīkojumu lietā F-146/06 Speiser /Parlaments

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/45

         Apelācija, ko 2007. gada 11. oktobrī ierosinājis Michael Alexander Speiser par Civildienesta tiesas 2007. gada 10. septembra rīkojumu lietā F-146/06 Speiser/Parlaments
   (Lieta T-390/07 P)
   (2007/C 297/92)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Michael Alexander Speiser, Ixelles (Beļģija) (pārstāvis — F. Theumer, Rechtsanwalt)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Parlaments
   Prasītāja prasījumi

               —

               pilnībā atcelt Civildienesta tiesas rīkojuma rezolutīvās daļas 1. un 2. punktu;

               —

               atcelt Civildienesta tiesas rīkojuma rezolutīvās daļas 3. punktu tikai tiktāl, ciktāl pretējai pusei nav piespriests atlīdzināt visus prasītājam radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2007. gada 10. septembra rīkojumu lietā F-146/06 Speiser/Parlaments, kurā apelācijas sūdzības iesniedzēja iesniegtā prasība tika atzīta par acīmredzami nepieņemamu.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs vispirms norāda, ka abu lietas dalībnieku iesniegtie pierādījumi, kas bija būtiski pieņemamajam nolēmumam, tika izvērtēti pretrunīgi un/vai nepietiekami tiesībās paredzētajam apjomam. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzējs iebilst pret to, ka Civildienesta tiesa visam savam lēmumam nav piemērojusi labas ticības, kā arī labas pārvaldības principu. Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa apstrīdētajā rīkojumā ir atkāpusies no judikatūras, kas iedibināta ar 2006. gada 28. jūnija spriedumu lietā F-101/05 Grünheid/Komisija.


title: Lieta C-313/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī ( Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maciej Brzeziński pret Dyrektor Izby Celnej w Warszawie (Iekšējie nodokļi — Nodokļi par mehāniskajiem transportlīdzekļiem — Akcīzes nodoklis — Lietoti transportlīdzekļi — Imports)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/6

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Maciej Brzeziński pret Dyrektor Izby Celnej w Warszawie

   (Lieta C-313/05) (1)

   (Iekšējie nodokļi - Nodokļi par mehāniskajiem transportlīdzekļiem - Akcīzes nodoklis - Lietoti transportlīdzekļi - Imports)
   (2007/C 56/10)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Maciej Brzeziński

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Celnej w Warszawie

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — EK līguma 25., 28. un 90. panta, kā arī Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) 3. panta 3. punkta interpretācija — Valsts (akcīzes) nodoklis, kas skar transportlīdzekļus, veicot to pirmo reģistrāciju valsts teritorijā, kura likmi aprēķina atkarībā no transportlīdzekļa vecuma — Deklarēšanas pienākums piecu dienu laikā no šīs iegādes dienas
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               akcīzes nodoklis, kāds Polijā ir ieviests ar 2004. gada 23. janvāra Likumu par akcīzes nodokli, kas neskar vieglos transportlīdzekļus sakarā ar robežas šķērsošanu, nav ne ievedmuitas nodoklis, ne maksājums ar līdzīgu iedarbību EKL 25. panta nozīmē;

               2)

               EKL 90. panta pirmā daļa ir interpretējama tādā veidā, ka tā nepieļauj akcīzes nodokli, ja tā nodokļa apmērs, ko uzliek par lietotiem transportlīdzekļiem, kuri ir vecāki par diviem gadiem un kuri iegādāti citā dalībvalstī, nevis tajā, kura ir ieviesusi šādu nodokli, pārsniedz tā paša nodokļa atlikušo summu, kas iekļauta līdzīgu transportlīdzekļu tirgus vērtībā, kuri iepriekš ir reģistrēti tajā dalībvalstī, kas ieviesusi šo nodokli. Iesniedzējtiesai šajā lietā ir jāpārbauda, vai sakarā ar attiecīgo tiesisko regulējumu un, it īpaši, piemērojot 7. pantu finanšu ministra 2004. gada 22. aprīļa lēmumā par akcīzes nodokļa samazinājumu, rodas šādas sekas;

               3)

               EKL 28. pants neattiecas uz vienkāršotu deklarāciju, kāda paredzēta 81. panta 1. punkta 1. apakšpunktā 2004. gada 23. janvāra Likumā par akcīzes nodokli, un 3. panta 3. punkts Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvā 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību neaizliedz šādu deklarāciju, ja attiecīgo tiesisko regulējumu var interpretēt tādā veidā, ka minētā deklarācija ir jāiesniedz no brīža, kad iegūtas tiesības izmantot vieglo transportlīdzekli kā īpašniekam, un, vēlākais, no tā reģistrācijas brīža valsts teritorijā saskaņā ar ceļu satiksmes noteikumiem.

      (1)  OV C 281, 12.11.2005.


title: Lieta T-173/09: Prasība, kas celta 2009. gada 5. maijā — Z/Komisija

text:
               18.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 167/15

         Prasība, kas celta 2009. gada 5. maijā — Z/Komisija
   (Lieta T-173/09)
   2009/C 167/30
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Z (Vācija) (pārstāvji — C. Grau un N. Jäger, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               uzlikt atbildētājai pienākumu norādīt prasītājam — piešķirot viņam piekļuvi procesa materiāliem lietā COMP/39.406 — “Jūras cauruļvadi” un it īpaši sniedzot viņa rīcībā Komisijas 2009. gada 28. janvāra lēmuma, ar kuru uzliek nauda sodu Dunlop Oil & Marine/ContiTech AG/Continental AG par apgalvoto piedalīšanos aizliegtajā vienošanās jūras cauruļvadu nozarē laikposmā starp 1986. un 2007. gadu, kopiju — vai viņš cita starpā ir minēts šajā lēmumā, un — apstiprinošas atbildes gadījumā — norādīt kontekstu, kurā minēts prasītāja vārds, un it īpaši to, kādā mērā Komisijas lēmumā ir iekļautas ziņas, kam ir nozīme no konkurences tiesību un krimināltiesību viedokļa un kas ir saistītas ar prasītāja personu;

               —

               izslēgt tādā veidā, kas vēl būtu jāprecizē pēc piekļuves sniegšanas lietas materiāliem, norādes uz prasītāja vārdu, it īpaši ziņas, kurām ir nozīme no konkurences tiesību un krimināltiesību viedokļa un kuras ir saistītas ar prasītāja personu, Komisijas 2009. gada 28. janvāra lēmumā, ar kuru uzliek nauda sodu Dunlop Oil & Marine/ContiTech AG/Continental AG par apgalvoto piedalīšanos aizliegtajā vienošanās jūras cauruļvadu nozarē laikposmā starp 1986. un 2007. gadu;

               —

               tostarp neminēt prasītāja vārdu un izvairīties no jebkādām norādēm uz prasītāju lēmuma nekonfidenciālajā redakcijā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs apstrīd Eiropas Komisijas 2009. gada 5. marta atteikumu sniegt viņam piekļuvi procesa dokumentiem lietā COMP/39.406 — “Jūras cauruļvadi”. Turklāt prasītājs lūdz izslēgt iespējamas ziņas par viņa personu Komisijas 2009. gada 28. janvāra lēmumā šajā lietā, kā arī aizliegt norādes uz viņa personu lēmuma nekonfidenciālajā redakcijā.
   Pamatojot savu prasību, prasītājs norāda, ka tiesības uz piekļuvi lietas materiāliem un uz visu norāžu uz viņa personu izslēgšanu izriet no prasītāja pamattiesību un elementāru procesuālo tiesību, proti, tiesību tikt uzklausītam, tiesību uz piekļuvi lietas materiāliem un nevainīguma prezumpcijas principa, pārkāpuma. Turklāt tiesības uz piekļuvi lietas materiāliem izriet no tiesībām uz publisku piekļuvi Komisijas dokumentiem atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1049/2001 (1).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-348/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Globosat Programadora/ITSB – Sport TV Portugal ( “SPORT TV INTERNACIONAL” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPORT TV INTERNACIONAL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “SPORTV”  — Relatīvs atteikuma pamats — Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums

text:
               28.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/19

         Vispārējās tiesas 2014. gada 12. marta spriedums – Globosat Programadora/ITSB – Sport TV Portugal (“SPORT TV INTERNACIONAL”)
   (Lieta T-348/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SPORT TV INTERNACIONAL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “SPORTV” - Relatīvs atteikuma pamats - Agrākas preču zīmes izmantošanas pierādījums - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikums)
   2014/C 129/24
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Globosat Programadora Ltda (Rio de Janeiro, Brazīlija) (pārstāvis – S. Micallef, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Sport TV Portugal, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – B. Braga da Cruz un J. Pimenta, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 23. maija lēmumu lietā R 2079/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Globosat Programadora Ltda un Sport TV Portugal, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Globosat Programadora Ltda atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 311, 13.10.2012.


title: Lieta F-109/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — ZZ/ENISA

text:
               18.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 15/21

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī —ZZ/ENISA

   (Lieta F-109/13)
   2014/C 15/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — L. Levi and A. Tymen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Tīkla un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Atcelt lēmumu par prasītājas darba līguma izbeigšanu un līdz ar to piespriest atbildētājai atjaunot prasītāju darbā, izmaksāt prasītājai viņa finansiālos pabalstus kopš dienas, kurā faktiski tika izbeigts darba līgums, līdz dienai kurā prasītāja tiks atjaunota darbā, atskaitot visus viņas iespējamos ieņēmumus šajā laikposmā, pieskaitot nokavējuma procentus, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas likmi, pieskaitot trīs punktus, un visbeidzot piespriest atbildētajai atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 31. janvāra lēmumu, ar ko izbeigts prasītājas darba līgums;

               —

               atcelt 2013. gada 22. augusta lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība;

               —

               līdz ar to piespriest atjaunot prasītāju darbā un izmaksāt viņas finansiālos pabalstus kopš līguma izbeigšanas līdz viņas atjaunošanai darbā, atskaitot viņas iespējamos ieņēmumus šajā pašā laikposmā, pieskaitot nokavējuma procentus, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas likmi, pieskaitot trīs punktus;

               —

               atlīdzināt prasītājai nodarīto morālo kaitējumu, kas ex aequo et bono aprēķināts EUR 10 000 apmērā;

               —

               piespriest ENISA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-499/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 17. oktobra spriedums — Hammarplast pret ITSB — Steninge Slott ( STENINGE SLOTT ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes STENINGE SLOTT reģistrācijas pieteikums — Agrāka vārdiska preču zīme STENINGE KERAMIK — Sajaukšanas iespēja)

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/15

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 17. oktobra spriedums — Hammarplast pret ITSB — Steninge Slott (“STENINGE SLOTT”)
   (Lieta T-499/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “STENINGE SLOTT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka vārdiska preču zīme “STENINGE KERAMIK” - Sajaukšanas iespēja)
   (2006/C 310/29)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hammarplast AB, Tingsryd (Zviedrija) (pārstāvis — R. Almaraz Palmero, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Steninge Slott AB, Märast (Zviedrija) (pārstāvis — M. Björkenfeldt, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 394/2003-2 par iebildumiem, ko valsts preču zīmes “STENINGE KERAMIK” īpašnieks iesniedza pret Kopienas preču zīmes “STENINGE SLOTT” reģistrāciju.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 57, 05.03.2005.


title: Lieta C-106/08: Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 6. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-106/08)
   (2008/C 128/41)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki:

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvós un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka visi, sākot no 2006. gada 1. maija, pirmo reizi ekspluatācijā nodotie transportlīdzekļi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 3821/85 I B pielikumā noteikto būtu aprīkoti ar reģistrācijas kontrolierīcēm, un nenodrošinot autovadītājus ar attiecīgām kartēm, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes Regulas (EK) Nr. 2135/98, kas grozīta ar 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 561/2006, 2. panta 1. punkta a) apakšpunkts;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Regulas Nr. 561/2006 2. panta 2. punktā ir noteikts, ka “dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās var izsniegt vadītāja kartes, vēlākais, divdesmitajā dienā pēc Regulas (EK) Nr. 561/2006 publicēšanas”.
   Regula Nr. 561/2006 Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī tika publicēta 2006. gada 11. aprīlī un līdz ar to pienākums iemontēt digitālo tahogrāfu visos transportlīdzekļos, ko pirmoreiz nodod ekspluatācijā Eiropas Kopienā, ir spēkā, sākot no 2006. gada 1. maija.
   Grieķijas Republika atbildēja uz Komisijas 2006. gada 30. maija argumentēto atzinumu un paziņoja, ka, ņemot vērā visus iespējamos kavēkļus, digitālā tahogrāfa kartes autovadītājiem tiks nodrošinātas līdz 2007. gada beigām.
   Komisija secina, ka Grieķijas Republika vēl jo projām nav veikusi šādus pasākumus vai jebkurā gadījumā tā par tiem nav paziņojusi Komisijai.
   Komisija lūdz Tiesai piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-4/12: Prasība, kas celta 2012. gada 3. janvārī — Olive Line International /ITSB — Carapelli Firenze ( “Maestro de Oliva” )

text:
               24.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 3. janvārī — Olive Line International/ITSB — Carapelli Firenze (“Maestro de Oliva”)
   (Lieta T-4/12)
   2012/C 89/42
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olive Line International, SL (Madride, Spānija) (pārstāvis — M. Aznar Alonso, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Carapelli Firenze SpA (Tavarnelle Val di Pesa (Firenze), Itālija)

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apmierināt šo prasību un atzīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2011. gada 21. septembra lēmuma lietā R 1612/2010-2 neatbilstību Padomes Regulai Nr. 40/94 (tagad — Regula Nr. 207/2009) daļā, kurā, atceļot ITSB Iebildumu nodaļas 2010. gada 20. jūlija lēmumu iebildumu procesā Nr. B 1344995, ir noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums attiecībā uz starptautisko reģistrāciju Nr. 938 133 saistībā ar pieteikumā norādītajām precēm, kas ietilpst 29. un 30. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam un, attiecīgā gadījumā, personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt visus izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī administratīvajā iebildumu un apelācijas procesā.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Maestro de Oliva”, attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. un 30. klasē
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Carapelli Firenze SPA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiska preču zīme “MAESTRO” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 29. un 30. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un noraidīt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz daļu no tajā norādītajām precēm

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta un ar to saistīto pantu pārkāpums, jo veids, kādā atbildētāja izmanto pretstatīto preču zīmi, nozīmējot apzinātas izmaiņas sākotnējā minētās pretstatītās preču zīmes koncepcijā un līdz ar to, būtiski maina preču zīmes “MAESTRO” atšķirtspēju, un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespējas


title: Lieta C-254/10 P: Tiesas 2011. gada 3. marta rīkojums — Centre de Coordination Carrefour SNC /Eiropas Komisija (Apelācija — Atbalsta shēma Beļģijā dibinātu koordinācijas centru atbalstam — Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamības nosacījumi — “Intereses celt prasību” jēdziens — Res judicata spēks)

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/8

         Tiesas 2011. gada 3. marta rīkojums — Centre de Coordination Carrefour SNC/Eiropas Komisija
   (Lieta C-254/10 P) (1)

   (Apelācija - Atbalsta shēma Beļģijā dibinātu koordinācijas centru atbalstam - Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamības nosacījumi - “Intereses celt prasību” jēdziens - Res judicata spēks)
   2011/C 252/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Centre de Coordination Carrefour SNC (pārstāvji — X. Clarebout, C. Docclo un M. Pittie, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Urraca Caviedes un J.-P. Keppenne)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2010. gada 18. marta spriedumu lietā T-94/08 Centre de coordination Carrefour/Komisija, ar kuru tā kā nepieņemamu noraidīja prasītāja prasību atcelt Komisijas 2007. gada 13. novembra Lēmumu 2008/283/EK par atbalsta shēmu, ko Beļģija īstenojusi Beļģijā dibinātu koordinācijas centru atbalstam, un ar ko groza Lēmumu 2003/757/EK (OV 2008, L 90, 7. lpp.) — Prasības atcelt tiesību aktu pieņemamības nosacījumi — Intereses celt prasību jēdziens — Res judicata spēks

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Centre de coordination Carrefour SNC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta T-42/17: Prasība, kas celta 2017. gada 25. janvārī – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 25. janvārī – VR-Bank Rhein-Sieg/SRB

   (Lieta T-42/17)
   (2017/C 078/52)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VR-Bank Rhein-Sieg eG (Siegburg, Vācija) (pārstāvji – H. Berger un K. Rübsamen, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā regulējuma valde (VNV)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 15. aprīļa Lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/06) un Vienotā noregulējuma valdes 2016. gada 20. maija Lēmumu par ex ante iemaksu vienoto noregulējumā fondā 2016. gadā pielāgošanu, papildinot valdes 2016. gada 15. aprīļa lēmumu par ex ante iemaksām vienota noregulējuma fondā 2016. gadā (SRB/ES/SRF/2016/13), ciktāl apstrīdētie lēmumi attiecas uz prasītājas iemaksām;
               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem pamatiem, kas izvirzīti lietā T-14/17 Landesbank Baden-Württemberg/SRB.


title: Lieta C-345/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) — Karen Millen Fashions Ltd / Dunnes Stores , Dunnes Stores (Limerick) Ltd

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 24. jūnijā iesniedza Supreme Court (Īrija) — Karen Millen Fashions Ltd/Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

   (Lieta C-345/13)
   2013/C 260/47
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Karen Millen Fashions Ltd

      Atbildētāji: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai, izskatot dizainparauga individuālo būtību, par kuru ir apgalvots, ka tas ir aizsargāts kā nereģistrēts Kopienas dizainparaugs Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (1) izpratnē, informēta lietotāja vispārējais iespaids minētās regulas 6. panta izpratnē ir jāvērtē, ņemot vērā to, vai tas atšķiras no vispārējā iespaida, kas šādam lietotājam rodas a) saistībā ar jebkuru individuālu dizainparaugu, kurš agrāk darīts pieejams sabiedrībai, vai b) saistībā ar jebkādu zināmu dizainparaugu iezīmju apkopojumu no vairākiem nekā viena šāda agrāka dizainparauga?

               2)

               Vai Kopienas dizainparaugu tiesai ir pienākums uzskatīt par spēkā esošu nereģistrētu Kopienas dizainparaugu Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 85. panta 2. punkta izpratnē, ja tiesību īpašnieks tikai norāda, kas ir attiecīgā dizainparauga individuālā būtība, vai tiesību īpašniekam ir pienākums pierādīt, ka konkrētajam dizainparaugam ir individuāla būtība saskaņā ar attiecīgās regulas 6. pantu?

      (1)  OV L 3, 1. lpp.


title: Lieta C-306/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam rīkojumu lietā Compaq Computer International Corporation pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 13. jūlija Gerechtshof te Amsterdam rīkojumu lietā Compaq Computer International Corporation pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
   (Lieta C-306/04)
   (2004/C 228/62)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam 2004. gada 13. jūlija lēmumu lietā Compaq Computer International Corporation pret Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 19. jūlijā.
   Gerechtshof te Amsterdam lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:
   Ja pārdevējs importē datorus, uz kuriem pārdevējs ir instalējis operētājsistēmas, vai saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksa (1) 32. panta 1. punkta b) apakšpunktu programmatūras, ko pircējs pārdevējam dod par velti, vērtība ir jāpievieno šo datoru darījuma cenai, ja programmatūras vērtība nav iekļauta darījuma cenā?

      (1)  OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp.


title: Lieta C-262/08: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums ( Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CopyGene A/S/Skatteministeriet (Sestā PVN direktīva — Atbrīvojumi no nodokļa — 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts — Slimnīcas un medicīniskā aprūpe — Cieši saistītas darbības — Pienācīgā kārtā atzītas, slimnīcām, medicīniskās aprūpes un diagnostikas centriem līdzīgas iestādes — Privātas cilmes šūnu bankas — Jaundzimušo nabassaites asiņu ieguves, pārvadāšanas, analīzes un uzglabāšanas pakalpojumi — Iespējamā cilmes šūnu autotransplantācija vai homotransplantācija)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/3

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 10. jūnija spriedums (Østre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CopyGene A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-262/08) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Atbrīvojumi no nodokļa - 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts - Slimnīcas un medicīniskā aprūpe - Cieši saistītas darbības - Pienācīgā kārtā atzītas, slimnīcām, medicīniskās aprūpes un diagnostikas centriem līdzīgas iestādes - Privātas cilmes šūnu bankas - Jaundzimušo nabassaites asiņu ieguves, pārvadāšanas, analīzes un uzglabāšanas pakalpojumi - Iespējamā cilmes šūnu autotransplantācija vai homotransplantācija)
   2010/C 221/04
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: CopyGene A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Østre Landsret — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta, kas vēlāk kļuvis par Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 132. panta 1. punkta b) apakšpunktu, interpretācija — Atbrīvojums slimnīcas un ārstnieciskajai aprūpei, kā arī ar to cieši saistītajām darbībām — Privātas cilmes šūnu bankas sniegti ar iespējamu slimnīcas aprūpi nākotnē iespējami cieši saistīti jaundzimušo nabassaites asiņu ieguves, pārvadāšanas, analīzes un uzglabāšanas pakalpojumi autologās transplantācijas veikšanai

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               ar “slimnīcas un medicīnisko aprūpi”“cieši saistītu” darbību jēdziens Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz tādām darbībām kā pamata tiesvedībā aplūkotās, kuras ietver nabassaites asiņu ieguvi, pārvadāšanu, analīzi, kā arī nabassaites cilmes šūnu uzglabāšanu, ciktāl slimnīcā sniegtā medicīniskā aprūpe, ar kuru šīs darbības ir tikai iespējami cieši saistītas, nav veikta, uzsākta vai plānota;

               2)

               ja tādus cilmes šūnu banku pakalpojumus kā pamata tiesvedībā aplūkotie sniedz pilnvarots medicīnas personāls, bet šādas cilmes šūnu bankas, lai gan dalībvalsts kompetentās veselības aizsardzības iestādes atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvai 2004/23/EK par kvalitātes un drošības standartu noteikšanu cilvēka audu un šūnu ziedošanai, ieguvei, testēšanai, apstrādei, konservācijai, uzglabāšanai un izplatīšanai tām ir atļāvušas veikt darbības ar cilvēka audiem un šūnām, nesaņem nekādu atbalstu no valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas un tām izmaksātā atlīdzība netiek segta no šīs sistēmas līdzekļiem, Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkts neliedz valsts iestādēm uzskatīt, ka tāds nodokļu maksātājs kā CopyGene A/S nav “cita pienācīgā kārtā atzīta [slimnīcām, medicīniskās aprūpes vai diagnostikas centriem] līdzīga iestāde” Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Tomēr šī tiesību norma nav interpretējama kā tāda, ar kuru būtu prasīts, lai kompetentās iestādes atteiktos privātas cilmes šūnu banku pielīdzināt “pienācīgā kārtā atzītai” iestādei aplūkotā atbrīvojuma no nodokļa saņemšanai. Ciktāl nepieciešams, iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai atzīšanas Sestās direktīvas 77/388 13. panta A daļas 1. punkta b) apakšpunktā noteiktā atbrīvojuma no nodokļa saņemšanai atteikums atbilst Savienības tiesībām, it īpaši nodokļu neitralitātes principam.

      (1)  OV C 209, 15.08.2008.


title: Lieta T-31/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 19. jūlija rīkojums — Du Pont de Nemours (France) u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Direktīva 91/414/EEK — Pieņēmamība — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

text:
               22.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/11

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 19. jūlija rīkojums — Du Pont de Nemours (France) u.c./Komisija
   (Lieta T-31/07 R)
   (Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Direktīva 91/414/EEK - Pieņēmamība - Fumus boni juris - Steidzamība - Interešu izsvēršana)
   (2007/C 223/16)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji Du Pont de Nemours (France) SAS, Puteaux (Francija); Du Pont Portugal — Serviços, Sociedada Unipessoal L
      da, Lisabona (Portugāle); Du Pont Ibérica SL, Barselona (Spānija); Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA, Mechelen (Beļģija); Du Pont de Nemours Italiana Srl, Milāna (Itālija); Du Pont De Nemours (Nederland) BV, Dordrecht (Nīderlande); Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH, Bad Homburg vor der Höhe (Vācija); DuPont CZ s.r.o., Prāga, (Čehijas Republika); DuPont Magyarország Kereskedelmi kft, Budaors (Ungārija); DuPont Poland sp. z o.o., Varšava (Polija); DuPont Romania Srl, Buhareste (Rumānija); DuPont (UK) Ltd, Herts (Apvienotā Karaliste); Dy-Pont Agkro Ellas AE, Halandri (Grieķija); DuPont International Operations SARL, Grand Saconnex (Šveice); un DuPont Solutions (France) SAS, Puteaux (pārstāvji — D. Waelbroeck un N. Rampal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un B. Doherty)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 11. decembra Direktīvas 2006/133/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvas 91/414/EEK, noteiktas normas, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               Līdz sprieduma pasludināšanai lietā apturēt flusilazola iekļaušanas I. pielikumā Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvai 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū paredzēto beigu termiņu, kas ar pielikumu Komisijas 2006. gada 11. decembra Direktīvai 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu, noteikts 2008. gada 30. jūnijā;

               2)

               līdz sprieduma pasludināšanai lietā apturēt Direktīvas 2006/133/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu flusilazolu kā aktīvo vielu, 3. panta 2. punktu, ciktāl tajā kā datums, līdz kuram dalībvalstis, pēc atkārtotas novērtēšanas, groza vai atsauc atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur flusilazolu, noteikts 2008. gada 30. jūnijs;

               3)

               līdz sprieduma pasludināšanai lietā apturēt Direktīvas 2006/133 pielikuma īpašo normu A daļā paredzēto ierobežojumu, kas uzskaita kultūras, kam dalībvalstis var atļaut flusilazola izmantošanu, proti, graudaugi (izņemot rīsus) kukurūza, rapšu sēklas, cukurbietes;

               4)

               atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.


title: Lieta T-420/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – SJM Coordination Center/Komisija

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/23

         Prasība, kas celta 2016. gada 29. jūlijā – SJM Coordination Center/Komisija
   (Lieta T-420/16)
   (2016/C 350/29)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: St. Jude Medical Coordination Center (SJM Coordination Center) (Zaventem, Beļģija) (pārstāvji – F. Louis un J. Ylinen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu C(2015) 9837 final par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem (SA.37667 (2015/C)), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl prasītājs tajā ir iekļauts kā viens no apgalvotā atbalsta saņēmējiem;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots no prasītāja atgūt jebkādas apgalvotā atbalsta summas;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza [desmit] pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota kompetences neesamība.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka Komisijas kompetencē nav pieņemt apstrīdēto lēmumu un ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts kompetenču piešķiršanas princips, ar kuru tiek ierobežotas Savienības kompetences.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka Komisijas pretrunīgo nostāju lēmumā par procedūras uzsākšanu un apstrīdētajā lēmumā dēļ tika pārkāptas prasītāja tiesības tikt uzklausītam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka pasākums esot kļūdaini raksturots kā atbalsta shēma.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir kļūdaini secināts, ka pastāv shēma, ka ar Komisijas pieeju tiekot pārkāpts pienākums veikt visaptverošu, rūpīgu un objektīvu izmeklējamo faktu vērtējumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ticis norādīts pietiekams pamatojums.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka Komisija nav pienācīgi norādījusi pamatojumu, uz ko ir ticis balstīts apstrīdētais lēmums.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot kļūdaini tikusi konstatēta selektivitāte atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā vairākos veidos ir tikusi pieļauta kļūda, veicot visus trīs soļus selektivitātes konstatēšanai: i) Beļģijas Ienākumu nodokļa kodekss (“Code des impôts sur les revenus 1992” jeb “CIR”) 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts un virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem noteikums nevar tikt izslēgts no atsauces sistēmas; ii) prasītājam adresētais lēmums nav atkāpe ne no a) godīgas konkurences principa, ne no b) Beļģijas Ienākumu nodokļa kodeksa sistēmas; un iii) apgalvotā atkāpe būtu attaisnota ar vajadzību novērst nodokļu dubultu uzlikšanu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota priekšrocības neesamība.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā netiek analizēta priekšrocības esamība. Prasītājs uzskata, ka tas nav saņēmis priekšrocību un ka jebkāds tam sniegts labums atbilst godīgas konkurences principam, kas iekļauts ESAO nodokļu paraugkonvencijas 9. pantā, kas Beļģijas tiesībās ieviests ar CIR 185. panta 2. punktu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, jo: i) tajā ir pagalvots, ka atbilstoši godīgas konkurences principam nodokļu administrācija ir tiesīga paaugstināt nodokļa bāzi daudznacionāliem uzņēmumiem (“DNU”), un vienlaikus ir pieprasīts konkrēts dubultas nodokļu uzlikšanas risks, lai varētu to noapaļot uz leju, un ii) priekšrocības analīze ir veikta tikai Beļģijas DNU vienības līmenī.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots tiesiskās noteiktības un tiesiskuma principa pārkāpums.

                           —

                           Apstrīdētajā lēmumā esot pārkāpts tiesiskās noteiktības princips tādēļ, ka: i) esot tikusi pārkāpta judikatūra un pašas Komisijas agrākā prakse un ka ii) neesot tikusi identificēta apgalvotā priekšrocība.

               9.

               Ar devīto pamatu tiek apgalvots, ka atgūšanas dēļ rodas nodokļu dubulta uzlikšana.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā kļūdaini ir pieņemts, ka nepastāv nodokļu dubultas uzlikšanas problēma, kas palielinātos ja prasītājam atgūšanas procesā tiktu uzdots atmaksāt jebkādu summu. Prasītājs uzskata, ka tādēļ apstrīdētais lēmums būtu jāatceļ, ciktāl tajā Beļģijai ir uzdots atgūt jebkādas summas no prasītāja.

               10.

               Ar desmito pamatu tiek apgalvots, ka atgūšana nevar tikt pakļauta Komisijas diskrecionārajai varai.

                           —

                           Prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā Komisijai, šķiet, tiek piešķirta diskrecionāra vara noraidīt nodokļu maksātāju nodokļu bāzes korekcijas, kas balstītas uz attiecīgajiem faktiskajiem apstākļiem lēmuma pieņemšanas laikā.


title: Lieta C-169/07: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. marta spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Sociālais nodrošinājums — Valsts finansēta valsts veselības aizsardzības sistēma — Pabalstu natūrā sistēma — Apdrošinātās personas apmaksāto izdevumu atlīdzināšanas sistēma — Atļauja izveidot privātu ārstniecības iestādi, kurā sniedz ambulatoros zobārstniecības pakalpojumus — Vajadzību, kas pamato ārstniecības iestādes izveidošanu, novērtēšanas kritērijs — Mērķis saglabāt kvalitatīvus, līdzsvarotus un visiem pieejamus medicīniskos vai stacionāros pakalpojumus — Mērķis novērst risku, ka smagi tiek pārkāpts sociālā nodrošinājuma sistēmas finanšu līdzsvars — Saskaņotība — Samērīgums)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/4

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 10. marta spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH/Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung
   (Lieta C-169/07) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Sociālais nodrošinājums - Valsts finansēta valsts veselības aizsardzības sistēma - Pabalstu natūrā sistēma - Apdrošinātās personas apmaksāto izdevumu atlīdzināšanas sistēma - Atļauja izveidot privātu ārstniecības iestādi, kurā sniedz ambulatoros zobārstniecības pakalpojumus - Vajadzību, kas pamato ārstniecības iestādes izveidošanu, novērtēšanas kritērijs - Mērķis saglabāt kvalitatīvus, līdzsvarotus un visiem pieejamus medicīniskos vai stacionāros pakalpojumus - Mērķis novērst risku, ka smagi tiek pārkāpts sociālā nodrošinājuma sistēmas finanšu līdzsvars - Saskaņotība - Samērīgums)
   2009/C 113/07
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH

      Atbildētāji: Wiener Landesregierung, Oberösterreichische Landesregierung

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — EKL 43. un 48. panta interpretācija — Atļauja izveidot privātu ārstniecības iestādi, kurā sniedz ambulatoros zobārstniecības pakalpojumus — No tirgus vajadzību novērtējuma atkarīga atļauja

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 43. un 48. pants nepieļauj tādus valsts tiesību noteikumus kā pamata lietās, saskaņā ar kuriem, lai izveidotu ārstniecības iestādi, kas ir autonoma zobārstniecības poliklīnika, ir jāsaņem atļauja un saskaņā ar kuriem šī atļauja netiek izsniegta, ja, ņemot vērā aprūpi, kuru jau piedāvā ar sociālā nodrošinājuma sistēmu saistīti ārsti, nepastāv nekāda vajadzība, kas pamatotu šādas iestādes izveidošanu, jo šie noteikumi šādu pašu kārtību neattiecina uz vairāku ārstu praksēm un to pamatā nav nosacījums, kurš pietiekami varētu ierobežot valsts iestāžu izmantoto rīcības brīvību.

      (1)  OV C 155, 7.7.2007.


title: Lieta F-25/13: Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — ZZ /Komisija

text:
               1.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/55

         Prasība, kas celta 2013. gada 21. martā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-25/13)
   2013/C 156/103
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par pensijas tiesību, kas iegūtas pirms dienesta Komisijā uzsākšanas, pārnešanu, pamatojoties uz Atalgojuma un individuālo tiesību biroja (PMO) priekšlikumu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt iecēlējinstitūcijas 2012. gada 11. decembra lēmumu, ar kuru tā noraidīja prasītāja 2012. gada 16. augusta un 2012. gada 28. augusta sūdzības par PMO.42012. gada 21. maija, 31. maija un 2. jūlija lēmumiem;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt arī šos PMO.42012. gada 21. maija, 31. maija un 2. jūlija lēmumus, par kuriem prasītājs bija iesniedzis sūdzības;

               —

               atzīt par nelikumīgiem un šajā lietā nepiemērojamiem Vispārīgos Civildienesta noteikumu VII pielikuma 11. un 12. panta īstenošanas noteikumus, kas tika pieņemti 2011. gada 3. martā, piemērojot 1957. gada 25. marta EK līguma 277. pantu, it īpaši to 9. pantu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā instancē saskaņā ar Reglamenta 87. pantu, kā arī nepieciešamās izmaksas, kas radušās šajā tiesvedībā, un it īpaši advokātu dzīvošanas, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī advokātu honorārus atbilstoši šī paša Reglamenta 91. B pantam.


title: Lieta T-334/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. novembra rīkojums — Komisija/ Northumbrian Water

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/36

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 25. novembra rīkojums — Komisija/Northumbrian Water

   (Lieta T-334/06) (1)

   (2009/C 19/69)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-21/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. novembra spriedumu lietā T-363/10 Abbott Laboratories /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 16. janvārī iesniedza Abbott Laboratories

text:
               31.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2011. gada 15. novembra spriedumu lietā T-363/10 Abbott Laboratories/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 16. janvārī iesniedza Abbott Laboratories

   (Lieta C-21/12 P)
   2012/C 98/21
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Abbott Laboratories (pārstāvji — R. Niebel un C. Steuer, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 15. novembra spriedumu lietā T-363/10;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2010. gada 9. jūnija lēmumu lietā Nr. R 1560/2009-1 par Kopienas preču zīmes “RESTORE” reģistrācijas pieteikumu Nr. 008 448 251;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojums par minēto Vispārējās tiesas nolēmumu būtībā ir šāds:

               1.

               Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai faktu vai, attiecīgi, pierādījumu sagrozīšanu. Vispārējā tiesa esot kļūdaini uzskatījusi, ka tas, ka vārdam “restore” piemīt tieša medicīniska nozīme, esot vispārzināms fakts. Tiesvedībā neapstrīdēts esot bijis vienīgi tas, ka “restore” ir jātulko kā “atjaunot”. Taču medicīnisks konteksts šai vārdā neesot saskatāms. Pierādījumu sagrozīšanu rada tas, ka Vispārēja tiesa savu viedokli balsta uz izrakstiem no vārdnīcas. No izrakstiem izrietot, ka “restore” pašam par sevi nav nekādas medicīniskas nozīmes, taču tas esot daudzšķautņains jēdziens, kuru atkarībā no konteksta var saprast dažādi. Tāpēc tā nozīmi nevarot uzskatīt par vispārzināmu faktu, kas līdz ar to izņēmuma veidā nav jāpierāda.

               2.

               Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, preču zīmi “RESTORE” kvalificējot vienīgi kā aprakstošu norādi. Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošana paredzot, ka reģistrācijai pieteiktajam apzīmējumam esot jākalpo tam, lai tirdzniecībā “norādītu” preču veidu utt. Saskaņā ar Tiesas judikatūru aprakstošajam izteicienam “acīmredzami” esot jāizriet no reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma un pašam vārdam esot jābūt aprakstošam.
               Darbības vārds “restore” pats par sevi nevarot norādīt uz reģistrācijas pieteikuma aptverto preču veidu, kvalitāti vai izmantošanas nolūku. Darbības vārds “restore” iegūstot aprakstošu funkciju vienīgi konstrukcijās ar vienu vai vairākiem lietvārdiem (piemēram, “restore one’s health”). Ciktāl tiek pieņemts, ka medicīnisks konteksts izriet no apstākļiem, tad saskaņā ar Tiesas judikatūru tas neesot pietiekami, jo turklāt esot nepieciešama pārnešana no sabiedrības puses interpretācijas ieguldījuma izpratnē. Ar medicīnu saistīta izpratne varētu rasties, tikai pievienojot tādu vārdu kā “health”, kas šajā gadījumā tā neesot. Reģistrācijai pieteiktās preču zīmes “RESTORE” vietā gan Apelāciju padome, gan Vispārējā tiesa esot pārbaudījušas preču zīmi “RESTORE SOMEONE’S HEALTH”.

               3.

               Treškārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts. Apelāciju padome, neatzīstot atbilstošo juridisko kritēriju, preču zīmi “RESTORE” esot kvalificējusi kā apzīmējumu, kam nepiemīt atšķirtspēja, un tāpēc esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atsakot preču zīmes reģistrāciju. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Apelāciju padome un Vispārējā tiesa reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei “RESTORE”, ņemot vērā tās šķietami aprakstošo raksturu, esot noliegusi arī jebkādu atšķirtspēju. Pret to jau ir celti iebildumi apsvērumos par otro apelācijas pamatu.
               Arī jebkādas atšķirtspējas neesamības “pakārtotais pamatojums” (sprieduma 52.-54. punkts) nespēj pamatot spriedumu. Izklāstītie apsvērumi esot vienīgi argumentācijas tautoloģiska atkārtošana, ka aprakstošai preču zīme nekad nav atšķirtspējas. Turklāt aprakstošā rakstura neesamību apstiprinot tas, ka sabiedrība negaida, ka uz medicīnas produkta būs funkcijas apraksts, pat ne viena vārda formā.

               4.

               Ceturtkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ir pārkāpts Regulas Nr. 207/2009 75. panta otrais teikums. Savu lēmumu Apelāciju padome būtībā ir balstījusi uz izrakstiem no vārdnīcas, kuri apelācijas sūdzības iesniedzējai neesot bijuši pieejami un par kuriem tāpēc tā neesot tikusi uzklausīta. Līdz ar to esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, jo saskaņā ar Tiesas judikatūru nolēmumu varot balstīt tikai uz tādiem apstākļiem, par kuriem lietas dalībnieki varēja izteikties. Saskaņā ar Tiesas judikatūru Apelāciju padomei esot pienākums nostājas paušanai darīt zināmus tos faktus, kurus tā pēc savas iniciatīvas ir apzinājusi un kurus tā vēlas izmantot sava nolēmuma pamatā. Šajā ziņā Apelāciju padome tiesvedības būtiskā aspektā neesot sniegusi savus iegūtos izrakstus no vārdnīcas un tādējādi pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam.

               5.

               Piektkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu. Apelāciju padome, neatzīstot Tiesas judikatūru, neesot ievērojusi pastāvošās agrākās reģistrācijas un līdz ar to savu reģistrācijas praksi. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja izprotot, ka šis princips ir saistīts ar nosacījumu par tiesiskuma ievērošanu. Tomēr vienīgi ar norādi uz šo principu nepietiekot, lai atkāptos no vienlīdzīgas attieksmes principa. Tieši pretēji, esot konkrēti jāizklāsta, kāpēc ir jāpieņem, ka agrākām reģistrācijām pašām par sevi jābūt pretlikumīgām.


title: Lieta C-94/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Danfos A/S un Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 17. februārī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — Danfos A/S un Sauer-Danfoss ApS/Skatteministeriet

   (Lieta C-94/10)
   2010/C 100/47
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Danfos A/S un Sauer-Danfoss ApS

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Savienības tiesības nepieļauj, ka dalībvalsts noraida prasību par atmaksāšanu, ko ir cēlis uzņēmums, uz kuru tika pārlikts akcīzes nodoklis, kurš tika uzlikts, pārkāpjot direktīvu, ja šāda noraidīšana — tādos apstākļos kā šajā lietā — ir pamatota ar to, ka pats uzņēmums valstij nodokli nemaksāja?

               2)

               Vai Savienības tiesības nepieļauj, ka dalībvalsts noraida prasību par atmaksāšanu, ko ir cēlis uzņēmums, uz kuru tika pārlikts akcīzes nodoklis, kurš tika uzlikts, pārkāpjot direktīvu, ja šāda noraidīšana — tādos apstākļos kā šajā lietā — ir pamatota ar dalībvalsts norādītajiem iemesliem (konkrētāk — ka uzņēmumam zaudējumi nav nodarīti tieši un ka nepastāv tieša cēloņsakarība starp jebkādiem zaudējumiem un rīcību, kas rada atbildību)?


title: Lieta C-77/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. februārī iesniedza Tribunal d'instance de Quimper (Francija) — CA Consumer Finance/Francine Crouan, dzimusi Weber, Tual Crouan

text:
               27.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. februārī iesniedza Tribunal d'instance de Quimper (Francija) — CA Consumer Finance/Francine Crouan, dzimusi Weber, Tual Crouan

   (Lieta C-77/13)
   2013/C 123/18
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal d'instance de Quimper

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: CA Consumer Finance

      Atbildētāji: Francine Crouan, dzimusi Weber, Tual Crouan

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) nepieļauj tādu valsts tiesību interpretāciju, kurā tiek atļauti līguma noteikumi par vienpusēji veiktām procentu likmes izmaiņām aizdevuma līgumos, atbilstoši kuriem gadījumā, ja līgumā tam nav norādīti atbilstoši iemesli, likmju izmaiņu iemesli un to aprēķina kārtība ir tikai aizdevēja ziņā, ja šie noteikumi atbilst tiesību aktos noteiktajam tekstam un ja aizdevējs līguma izpildes gaitā ir izpildījis tiesību aktos noteiktās prasības informēt aizņēmēju?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta T-257/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Novomatic /ITSB – Berentzen Mally Marketing plus Services  ( “BLACK JACK TM” )

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/32

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. aprīlī – Novomatic/ITSB – Berentzen Mally Marketing plus Services (“BLACK JACK TM”)
   (Lieta T-257/14)
   2014/C 194/41
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (pārstāvis – W. Mosing, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH (Meerbusch, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 18. februāra lēmumu lietā R 329/2012-4, no kā izrietētu, ka ITSB būs pilnībā jānoraida iebildumi preču un/vai preču zīmju līdzības vai attiecīgi sajaukšanas iespējas neesamības dēļ un būs jāpieļauj Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma Nr. 9 4 56  278 reģistrācija atbilstoši šim pieteikumam;

               —

               piespriest ITSB un iebildumu iesniedzējai gadījumā, ja tā ar rakstveida pieteikumu iestātos lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas apelācijas procesā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojā (preču zīmes, paraugi un modeļi) un šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “BLACK JACK TM”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 28. un 41. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 4 56  278

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska un grafiska preču zīme “BLACK TRACK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 75. panta pārkāpums


title: Lieta T-224/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. jūnijā — Imperial Chemical Industries /ITSB ( LIGHT & SPACE )

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. jūnijā — Imperial Chemical Industries/ITSB (“LIGHT & SPACE”)
   (Lieta T-224/07)
   (2007/C 199/80)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Imperial Chemical Industries plc, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, un V. Chandler, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 30. marta lēmumu lietā R 1631/2006-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “LIGHT & SPACE”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 2. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5 147 756

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padomei aplūkojot attiecīgo preču zīmi tā, it kā tā būtu reklāmas sauklis, kvalitātes norāde vai pirkšanas pamudinājums, un nepārbaudot, vai preču zīme tāpat var norādīt uz izcelsmi, tika pārkāpts Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts.
   Turklāt Apelāciju padome nepareizi novērtēja gan preču zīmi pilnībā, gan atsevišķas to veidojošās daļas un pieļāva juridisku kļūdu, izvirzot prasību, ka, lai preču zīme iegūtu atšķirtspēju, tai jāapvieno vārdi, kas ir savdabīgi vai neparasti attiecībā uz attiecīgajām precēm.
   Visbeidzot Apelāciju padome nav izvērtējusi atšķirtspēju attiecībā uz reģistrācijai pieteiktajām konkrētajām precēm.