title: Lieta T-281/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija rīkojums — ABLV Bank/ECB (Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomiskā un monetārā savienība — Banku savienība — Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) — Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga — Mātesuzņēmums un meitasuzņēmums — ECB paziņojums par maksātnespēju vai maksātnespējas iespējamību — Regula (ES) Nr. 806/2014 — Sagatavojoši tiesību akti — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija rīkojums — ABLV Bank/ECB
      (Lieta T-281/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomiskā un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga - Mātesuzņēmums un meitasuzņēmums - ECB paziņojums par maksātnespēju vai maksātnespējas iespējamību - Regula (ES) Nr. 806/2014 - Sagatavojoši tiesību akti - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/59)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ABLV Bank AS (Rīga, Latvija) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā Banka (pārstāvji: G. Marafioti un E. Koupepidou, pārstāvji, kam palīdz J. Rodríguez Cárcamo, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECB 2018. gada 23. februāra lēmumus, ar kuriem tā atzina, ka prasītāja un tās meitasuzņēmums, ABLV Bank Luxembourg SA, kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.), 18. panta 1. punkta izpratnē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     ABLV Bank AS sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-283/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija rīkojums — Bernis u.c./ECB (Prasība atcelt tiesību aktu — Ekonomiskā un monetārā savienība — Banku savienība — Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) — Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga — Mātesuzņēmums un meitasuzņēmums — ECB paziņojums par maksātnespēju vai maksātnespējas iespējamību — Regula (ES) Nr. 806/2014 — Sagatavojoši tiesību akti — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 6. maija rīkojums — Bernis u.c./ECB
      (Lieta T-283/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Ekonomiskā un monetārā savienība - Banku savienība - Kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienotais noregulējuma mehānisms (VNM) - Noregulējuma procedūra, kas piemērojama gadījumā, ja vienība kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīga - Mātesuzņēmums un meitasuzņēmums - ECB paziņojums par maksātnespēju vai maksātnespējas iespējamību - Regula (ES) Nr. 806/2014 - Sagatavojoši tiesību akti - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/60)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Ernests Bernis (Jūrmala, Latvija), Oļegs Fiļs (Jūrmala), OF Holding SIA (Rīga, Latvija), Cassandra Holding Company SIA (Jūrmala) (pārstāvji: O. Behrends, M. Kirchner un L. Feddern, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: G. Marafioti un E. Koupepidou, kam palīdz J. Rodríguez Cárcamo, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ECB 2018. gada 23. februāra lēmumus, ar kuriem tā atzina, ka ABLV Bank AS un tās meitasuzņēmums, ABLV Bank Luxembourg SA, kļūst vai, iespējams, kļūs maksātnespējīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV 2014, L 225, 1. lpp.), 18. panta 1. punkta izpratnē.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA un Cassandra Holding Company SIA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Centrālās bankas (ECB) tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-330/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija rīkojums — Carvalho u.c./Parlaments un Padome (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisija — Klimata un enerģētikas tiesību aktu pakete 2030. gadam — Direktīva (ES) 2018/410 — Regula (ES) 2018/842 — Regula (ES) 2018/841 — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/49

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija rīkojums — Carvalho u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-330/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu un prasība atlīdzināt zaudējumus - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisija - Klimata un enerģētikas tiesību aktu pakete 2030. gadam - Direktīva (ES) 2018/410 - Regula (ES) 2018/842 - Regula (ES) 2018/841 - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/61)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Armando Carvalho (Santa Comba Dão, Portugāle) un citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti rīkojuma pielikumā (pārstāvji: G. Winter, profesors, R. Verheyen, advokāts, un H. Leith, barrister)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: L. Darie un A. Tamás), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Moore un M. Simm)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts daļēji atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/410 (2018. gada 14. marts), ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, lai sekmētu emisiju izmaksefektīvu samazināšanu un investīcijas mazoglekļa risinājumos, un Lēmumu (ES) 2015/1814 (OV 2018, L 76, 3. lpp.), konkrētāk, tā 1. pantu; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/842 (2018. gada 30. maijs) par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam un kas dod ieguldījumu rīcībā klimata politikas jomā, lai izpildītu Parīzes nolīgumā paredzētās saistības, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 (OV 2018, L 156, 26. lpp.), konkrētāk, tā 4. panta 2. punktu un tā I pielikumu; Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/841 (2018. gada 30. maijs) par zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā radušos siltumnīcefekta gāzu emisiju un piesaistes iekļaušanu klimata un enerģētikas politikas satvarā laikposmam līdz 2030. gadam un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 un Lēmumu Nr. 529/2013/ES (OV 2018, L 156, 1. lpp.), konkrētāk, tā 4. pantu, kā arī, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 268. un 340. pantu un ar ko tiek lūgts atlīdzināt prasītājiem nodarīto kaitējumu, izdodot rīkojumu par tā izbeigšanu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Par Climate Action Network Europe, WeMove Europe SCE mbH, Arbeitsgemeinschaft Bäuerliche Landwirtschaft un Eiropas Komisijas iesniegtajiem pieteikumiem par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

                  3)

                     Armando Carvalho un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Climate Action Network Europe, WeMove Europe, Arbeitsgemeinschaft Bäuerliche Landwirtschaft un Komisija katra sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumiem par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 285, 13.8.2018.


title: Lieta T-396/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija rīkojums — ITSA/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesību aktu tuvināšana — Tabakas un saistīto izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana — Tabakas izstrādājumu izsekošanas sistēmas izveide un darbība — Deleģētā regula un īstenošanas akti — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 16. maija rīkojums — ITSA/Komisija
      (Lieta T-396/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesību aktu tuvināšana - Tabakas un saistīto izstrādājumu ražošana, noformēšana un pārdošana - Tabakas izstrādājumu izsekošanas sistēmas izveide un darbība - Deleģētā regula un īstenošanas akti - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/62)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) (Sunbury-on-Thames, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: F. Scanvic, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: I. Rubene un C. Valero)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2018/573 (2017. gada 15. decembris) par tabakas izstrādājumu izsekojamības sistēmu ietvaros noslēdzamo datu glabāšanas līgumu pamatelementiem (OV 2018, L 96, 1. lpp.), Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/574 (2017. gada 15. decembris) par tehniskajiem standartiem attiecībā uz tabakas izstrādājumu izsekojamības sistēmas izveidi un darbību (OV 2018, L 96, 7. lpp.) un Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/576 (2017. gada 15. decembris) par tabakas izstrādājumiem pievienojamo drošības elementu tehniskajiem standartiem (OV 2018, L 96, 57. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Par Eiropas Savienības Padomes pieteikumu par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

                  3)

                     International Tax Stamp Association Ltd (ITSA) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                     Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-422/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija rīkojums — RATP/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti saistībā ar procedūru, ko Komisija uzsākusi pret dalībvalsti — Prasītājas izsniegti dokumenti — Trešās personas pieteikums par piekļuvi dokumentiem — Sākotnējais lēmums piešķirt daļēju piekļuvi — Priekšmeta neesamība — Nepieņemamība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/50

      Vispārējās tiesas 2019. gada 14. maija rīkojums — RATP/Komisija
      (Lieta T-422/18) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti saistībā ar procedūru, ko Komisija uzsākusi pret dalībvalsti - Prasītājas izsniegti dokumenti - Trešās personas pieteikums par piekļuvi dokumentiem - Sākotnējais lēmums piešķirt daļēju piekļuvi - Priekšmeta neesamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 230/63)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Parīze, Francija) (pārstāvji: sākotnēji E. Morgan de Rivery, P. Delelis un C. Lavin, pēc tam P. Delelis un C. Lavin, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Buchet, W. Mölls un C. Ehrbar)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāta 2018. gada 5. marta lēmumu, kurā lemts par pieteikumu piešķirt piekļuvi RATP izsniegtiem dokumentiem, ciktāl ar to šiem dokumentiem ir piešķirta daļēja piekļuve.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Régie autonome des transports parisiens (RATP) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 364, 8.10.2018.


title: Lieta T-473/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija rīkojums — Getsmarter Online/EUIPO (“getsmarter”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “getsmarter” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts) — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/51

      Vispārējās tiesas 2019. gada 8. maija rīkojums — Getsmarter Online/EUIPO (“getsmarter”)
      (Lieta T-473/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “getsmarter” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 3. punkts) - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 230/64)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Getsmarter Online Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: I. Silcock, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: G. Schneider, A. Folliard-Monguiral un H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 10. maija lēmumu lietā R 2632/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “getsmarter” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Getsmarter Online Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-517/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. maija rīkojums — Zott/EUIPO — TSC Food Products (Patēriņam gatava taisnstūrveida kūka) (Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota patēriņam gatava taisnstūrveida kūka — Agrāki Kopienas dizainparaugi — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Atšķirīga kopējā iespaida neesamība — Autora brīvības pakāpe — Informēts lietotājs — Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 1. punkts, 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               8.7.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 230/52

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. maija rīkojums — Zott/EUIPO — TSC Food Products (Patēriņam gatava taisnstūrveida kūka)
      (Lieta T-517/18) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas dizainparaugs, kurā attēlota patēriņam gatava taisnstūrveida kūka - Agrāki Kopienas dizainparaugi - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Atšķirīga kopējā iespaida neesamība - Autora brīvības pakāpe - Informēts lietotājs - Regulas (EK) Nr. 6/2002 4. panta 1. punkts, 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
      (2019/C 230/65)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Zott SE & Co. KG (Mertingen, Vācija) (pārstāvji: E. Schalast, R. Lange un C. Böhler, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: TSC Food Products GmbH (Wels, Austrija) (pārstāvis: M. Gaderer, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 27. jūnija lēmumu lietā R 1341/2017-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp TSC Food Products un Zott.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Zott SE & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 373, 15.10.2018.


title: Lieta T-806/17: Prasība, kas celta 2017. gada 11. decembrī – BASF un REACH & colours/ECHA

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 11. decembrī – BASF un REACH & colours/ECHA

   (Lieta T-806/17)
   (2018/C 052/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Vācija) un REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) (Budapešta, Ungārija) (pārstāvji: R. Cana, E. Mullier un H. Widemann, advokāti, un D. Abrahams, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras 2017. gada 2. oktobrī datēto Lēmumu DSH-30–3-D-0122–2017, ar kuru tika piešķirta piekļuve kopīgajam iesniegumam attiecībā uz vielu heksanātrija 2,2’- [vininilēnbis [(3-sulfonato-4,1-fenilēn)imino [6-(dietilamino)-1,3,5-triazīn-4,2- diil]imino]] bis(benzīn-1,4-disulfonāts) (EK Nr. 255–217-5);

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               veikt tādus citus vai papildu pasākumus, kas varētu būt vajadzīgi taisnīguma nodrošināšanai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Ķimikāliju aģentūra (turpmāk tekstā – “aģentūra”), apstrīdētā lēmuma pamatā neietverot nozīmīgus faktus, ir pieļāvusi kļūdu faktos, kas izraisa spēkā neesamību.

                           —

                           Prasītājas norāda, ka aģentūra, pilnībā ignorējot pušu ieguldītās pūles pirms 2017. gada un izdarot faktiski kļūdainus konstatējumus attiecībā uz pirmās prasītājas identitāti un atbildes uz aģentūras informācijas pieprasījumu iesniegšanas datumu, balstās uz nepareizu faktu konstatējumu, kas ir pretrunā labas pārvaldības principam un padara apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, līdz ar to tas ir jāatceļ.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nenovērtējot visus nozīmīgos faktus un apstākļus, kad tā ir secinājusi, ka prasītājs ECHA ir ieguldījis vairāk pūļu nekā prasītājas, un nav ņēmusi vērā REACH regulas (1) 25. pantu.

                           —

                           Prasītājas norāda, ka aģentūra ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemot vērā visus situācijas, kuru ir paredzēts regulēt ar apstrīdēto lēmumu, nozīmīgos faktus un apstākļus, kad tā ir secinājusi, ka prasītājs ECHA ir ieguldījis vairāk pūļu nekā prasītājas, nav apsvērusi tajā izskatāmā strīda konkrētos faktus un nav ņēmusi vērā prasītāju bažas attiecībā uz prasītāja testu ar mugurkaulniekiem dublēšanos, kas esot pretrunā REACH regulas 25. pantam.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, nostādot prasītājas no tiesiskās noteiktības viedokļa nepieņemamā stāvoklī attiecībā uz iespēju prasītājam ECHA balstīties uz prasītāju sniegtajiem datiem un prasītāja ECHA sniegto datu kvalitāti un atbilstību.

                           —

                           Prasītājas uzskata, ka aģentūra, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir pārkāpusi tiesiskās noteiktības principu, jo tā neierobežo piekļuvi prasītāju kopīgajam iesniegumam, lai gan prasītājs ECHA veic reģistrāciju ar pilnīgu atteikšanos, un tāpēc, ka aģentūra nav pievērsusies pilnīgas atteikšanās dokumentācijas problēmām (kvalitāte un iespējama testu ar mugurkaulniekiem dublēšanās). Prasītājas tāpēc ir tiesiskās nenoteiktības situācijā attiecībā uz to, kā aizsargāt savas tiesības, jo saglabājas neskaidrība par prasītāja ECHA piešķirto tiesību tvērumu un apjomu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka aģentūra nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, nepaskaidrojot, kāpēc tā nav uzskatījusi par nozīmīgu pirms 2017. gada notikušo saraksti.

                           —

                           Aģentūra savu apstrīdēto lēmumu esot pieņēmusi, balstoties vienīgi uz daļu no sarunām, kas noritēja starp pusēm, un esot savu pārskatīšanu patvaļīgi attiecinājusi tikai uz nedaudzajiem informācijas apmaiņas gadījumiem, kuri starp pusēm notika, sākot no 2017. gada janvāra. Prasītājas esot iesniegušas visas starp prasītāju ECHA un prasītājām notikušo korespondenci par attiecīgo vielu, uzsverot, kāpēc šādai korespondencei ir nozīme. Neņemot vērā prasītāju skaidrojumu par attiecīgās korespondences nozīmīgumu, aģentūra neesot norādījusi iemeslus, kāpēc tā neņēma vērā un faktiski pilnīgi ignorēja starp prasītājām un SSS notikušo saziņu pirms 2017. gada janvāra.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1907/2006 (2006. gada 18. decembris), kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) (OV 2006, L 396, 1. lpp.).


title: Lieta C-675/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Ministero della Salute/Hannes Preindl

text:
               12.2.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. novembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Ministero della Salute/Hannes Preindl

   (Lieta C-675/17)
   (2018/C 052/33)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ministero della Salute

      Atbildētājs: Hannes Preindl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas [2005/36/EK] (1) 21., 22. un 24. pants liek dalībvalstij, kurā ir spēkā pilna laika apmācības pienākums un ar to saistītais aizliegums imatrikulēties vienlaikus divos studiju kursos, pēc kuriem tiek izsniegts diploms, automātiski atzīt kvalifikāciju apliecinošus dokumentus, kuri savukārt izcelsmes valstī ir iegūti vienlaikus vai laikposmos, kas daļēji pārklājas?

               2)

               Vai gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, Direktīvas 22. panta a) punktu un 21. pantu var interpretēt tādējādi, ka dalībvalsts iestādei, kurai tiek lūgta atzīšana, katrā ziņā ir atļauts pārbaudīt nosacījumu, ka šādas apmācības kopējais ilgums, līmenis un kvalitāte nav zemāka par nepārtrauktas pilna laika apmācības kopējo ilgumu, līmeni un kvalitāti?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (OV L 255, 22. lpp.).


title: Lieta C-508/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. augustā CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. jūnija spriedumu lietā T-906/16 CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Eiropas Komisija

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/7

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 19. augustāCBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 19. jūnija spriedumu lietā T-906/16 CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-508/17 P)
   (2018/C 123/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (pārstāvis: A. Schuster, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 8. februāra rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-16/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Michael Dobersberger

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Michael Dobersberger

   (Lieta C-16/18)
   (2018/C 123/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Michael Dobersberger

      Atbildētāja: Magistrat der Stadt Wien

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 96/71/EK (1) (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (turpmāk tekstā arī saīsināti – “direktīva”) un it īpaši tās 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta piemērošanas jomā ietilpst arī tādu pakalpojumu sniegšana kā ēdienu un dzērienu izsniegšana pasažieriem, pakalpojumi pārvadājuma laikā vai uzkopšanas pakalpojumi, ko sniedz norīkojošā dalībvalstī (Ungārija) reģistrēta pakalpojumu sniedzēja uzņēmuma darba ņēmēji, lai izpildītu līgumu ar uzņemošajā dalībvalstī (Austrija) reģistrētu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu, ja šie pakalpojumi tiek sniegti starptautiskos vilcienos, kuri šķērso arī uzņemošo dalībvalsti?

               2)

               Vai direktīvas 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir ietverts arī gadījums, kad norīkojošā dalībvalstī reģistrēts pakalpojumu sniedzējs uzņēmums pirmajā jautājumā minētos pakalpojumus sniedz, nevis lai izpildītu līgumu ar uzņemošajā dalībvalstī reģistrētu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu, kurš galu galā izmanto pakalpojumus (pakalpojumu saņēmējs), bet gan lai izpildītu līgumu ar citu uzņemošajā dalībvalstī reģistrētu uzņēmumu, kuram, savukārt, ir līgumattiecības (apakšuzņēmuma līgumu ķēde) ar dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu?

               3)

               Vai direktīvas 1. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir ietverts arī gadījums, kad norīkojošā dalībvalstī reģistrēts pakalpojumu sniedzējs uzņēmums pirmajā jautājumā minēto pakalpojumu sniegšanai izmanto nevis savus darba ņēmējus, bet gan cita uzņēmuma darba ņēmējus, kuri nodoti tā rīcībā vēl norīkojošā dalībvalstī?

               4)

               Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo līdz trešo jautājumu – vai Savienības tiesības, it īpaši pakalpojumu sniegšanas brīvība (LESD 56. un 57. pants), nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru uzņēmumiem, kuri norīko darbā darba ņēmējus pakalpojuma sniegšanai citā dalībvalstī, obligāti ir jāievēro darba noteikumi un nosacījumi direktīvas 3. panta 1. punkta izpratnē un papildu pienākumi (piemēram, it īpaši iesniegt paziņojumu par darba ņēmēju pārrobežu norīkošanu darbā uzņemošās dalībvalsts iestādei un nodrošināt dokumentus par darba samaksas apmēru un par šo darba ņēmēju reģistrāciju sociālās apdrošināšanas sistēmā) arī tad, kad (pirmkārt) pārrobežu darbā norīkotie darba ņēmēji ir mobilie darba ņēmēji starptautiskā dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumā vai uzņēmumā, kas sniedz dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumam raksturīgos pakalpojumus (ēdienu un dzērienu izsniegšana pasažieriem; pakalpojumi pārvadājuma laikā) tā vilcienos, kuri šķērso dalībvalstu robežas, un (otrkārt) norīkošana darbā nav pamatota ne ar vienu pakalpojumu līgumu vai katrā ziņā nav pakalpojumu līguma starp norīkojošo uzņēmumu un citā dalībvalstī strādājošu pakalpojuma saņēmēju, jo norīkojošā uzņēmuma pakalpojumu sniegšanas saistību pret citā dalībvalstī strādājošu pakalpojumu saņēmēju pamatā ir apakšuzņēmuma līgumi (apakšuzņēmuma līgumu ķēde), un (treškārt) darbā norīkotajiem darba ņēmējiem darba tiesiskās attiecības ir nevis ar norīkojošo uzņēmumu, bet gan ar trešo uzņēmumu, kurš savus darba ņēmējus ir nodevis norīkojošā uzņēmuma rīcībā vēl norīkojošā uzņēmuma reģistrācijas dalībvalstī?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 96/71/EK (1996. gada 16. decembris) par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV L 18, 1. lpp.).


title: Lieta C-590/16: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2008/118/EK — 7. pants — Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms — Naftas produktu piegāde, neuzliekot akcīzes nodokli — Degvielas uzpildes stacijas uz Grieķijas Republikas robežas ar trešajām valstīm — Akcīzes nodokļa iekasējamība — Akcīzes preču “nodošanas patēriņam” jēdziens — “Novirzīšanas no atliktās nodokļa maksāšanas režīma” jēdziens)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/4

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 8. februāra spriedums – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-590/16) (1)

   ((Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2008/118/EK - 7. pants - Akcīzes nodokļa piemērošanas vispārējais režīms - Naftas produktu piegāde, neuzliekot akcīzes nodokli - Degvielas uzpildes stacijas uz Grieķijas Republikas robežas ar trešajām valstīm - Akcīzes nodokļa iekasējamība - Akcīzes preču “nodošanas patēriņam” jēdziens - “Novirzīšanas no atliktās nodokļa maksāšanas režīma” jēdziens))
   (2018/C 123/05)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Tomat un A. Kyratsou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: E.-M. Mamouna un M. Tassopoulou)

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Pieņemot un atstājot spēkā tiesību aktus, kuros ir atļauts pārdot naftas produktus, neuzliekot nodokļus, Katastimata Aforologiton Eidon AE degvielas uzpildes stacijās Kipu Evru (Grieķija), Kakabijas (Grieķija) un Evzonu (Grieķija) robežkontroles punktos, kas visi atrodas trešo valstu, proti, attiecīgi Turcijas Republikas, Albānijas Republikas un bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, kaimiņu reģionos, Grieķijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 7. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 30, 30.1.2017.


title: Lieta T-711/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. februāra rīkojums – Arcofin u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Beļģijas Karaliste īstenojusi par labu ARCO grupas finanšu kooperatīvajām sabiedrībām — Garantiju shēma, ar ko aizsargā fizisko personu, kuras ir šo sabiedrību biedri, pajas — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Selektīva priekšrocība — Pasākums, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm — Pasākums, kas paredzēts, lai novērstu nopietnus traucējumus dalībvalsts tautsaimniecībā — Tiesiskā paļāvība — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               9.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 123/20

         Vispārējās tiesas 2018. gada 9. februāra rīkojums – Arcofin u.c./Komisija
   (Lieta T-711/14) (1)

   ((Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Beļģijas Karaliste īstenojusi par labu ARCO grupas finanšu kooperatīvajām sabiedrībām - Garantiju shēma, ar ko aizsargā fizisko personu, kuras ir šo sabiedrību biedri, pajas - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu - Selektīva priekšrocība - Pasākums, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm - Pasākums, kas paredzēts, lai novērstu nopietnus traucējumus dalībvalsts tautsaimniecībā - Tiesiskā paļāvība - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota))
   (2018/C 123/27)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Arcofin SCRL (Brisele, Beļģija), Arcopar SCRL (Brisele), Arcoplus (Brisele) (pārstāvji: R. Martens, A. Verlinden un C. Maczkovics, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn, un B. Stromsky, pārstāvji)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu 2014/686/ES (2014. gada 3. jūlijs) par valsts atbalstu SA.33927 (13/C) (ex 11/NN), ko īstenojusi Beļģija – Garantiju shēma, ar ko aizsargā finanšu kooperatīvu biedru, kuri ir fiziskas personas, pajas (OV 2014, L 284, 53. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu.

               2)

               Arcofin SCRL, Arcopar SCRL un Arcoplus atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 409, 17.11.2014.


201806150361954842018/C 231/142252018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180328111222Lieta C-225/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Grupa Lotos S.A.

 ---documentbreak--- C2312018LV1120120180328LV0014112122Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Grupa Lotos S.A.

   (Lieta C-225/18)2018/C 231/14Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Grupa Lotos S.A.

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (
         1
      ) (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. pantam, kā arī neitralitātes un samērīguma principiem nav pretrunā tāds regulējums kā tas, kas ir paredzēts 2004. gada 11. martaUstawa o podatku od towarów i usług [Likuma par preču un pakalpojumu nodokli] [oriģ. II lpp.] (2011. gada Dz. U., Nr. 177, poz. 1054 ar turpmākajiem grozījumiem; pašlaik 2017. gada Dz. U.,, poz. 1221 ar turpmākajiem grozījumiem) 88. panta 1. punkta 4. apakšpunktā, saskaņā ar kuru maksājamā nodokļa summas samazināšana vai summas starpības atlīdzināšana netiek piemērota nodokļa maksātāja iegādātajiem izmitināšanas un ēdināšanas pakalpojumiem, izņemot gatavus ēdienus pasažieriem, kurus iegādājas nodokļa maksātāji, kas sniedz pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, arī situācijā, kad šie regulējumi ir ieviesti likumā, pamatojoties uz Padomes Sestās direktīvas (
         2
      ) (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze 17. panta 6. punktu?
   (
         1
      )	OV 2006, L 347, 1. lpp.

   (
         2
      )	OV 1977, L 145, 1. lpp.


201806150421954802018/C 231/162282018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180403131421Lieta C-228/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – Gazdasági Versenyhivatal/Budapest Bank Nyrt. un citi
 ---documentbreak--- C2312018LV1310120180403LV0016131142Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 3. aprīlī iesniedza Kúria (Ungārija) – Gazdasági Versenyhivatal/Budapest Bank Nyrt. un citi
   (Lieta C-228/18)2018/C 231/16Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Atbildētāja pirmajā instancē un kasācijas sūdzības iesniedzēja: Gazdasági Versenyhivatal

      Pieteicējas pirmajā instancē un atbildētājas kasācijas tiesvedībā: Budapest Bank Nyrt., ING Bank N.V. Magyarországi Fióktelepe, OTP Bank Nyrt., Kereskedelmi és Hitelbank Zrt., Magyar Külkereskedelmi Bank Zrt., ERSTE Bank Hungary Nyrt., Visa Europe Ltd, MasterCard Europe SA

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai EKL 81. panta 1. punktu [LESD 101. panta 1. punkts] var interpretēt tādējādi, ka tā pārkāpumu var veidot viena un tā pati rīcība, ņemot vērā gan tās pretkonkurences mērķi, gan tās pretkonkurences sekas, abus šos elementus aplūkojot kā neatkarīgus juridiskos pamatus?

            2)

            Vai EKL 81. panta 1. punktu [LESD 101. panta 1. punkts] var interpretēt tādējādi, ka šajā tiesvedībā aplūkotais nolīgums, kas noslēgts starp Ungārijas bankām, kurā attiecībā uz divām maksājumu karšu sabiedrībām – MasterCard un Visa – ir noteikta vienota starpbanku komisijas maksa, kas izdevējbankām ir jāmaksā par šo sabiedrību maksājuma karšu izmantošanu, ir konkurences ierobežojums tā mērķa dēļ?

            3)

            Vai EKL 81. panta 1. punktu [LESD 101. panta 1. punkts] var interpretēt tādējādi, ka par starpbanku nolīguma pusēm ir jāuzskata arī tādas kredītkaršu sabiedrības, kas nav tieši piedalījušās nolīguma satura noteikšanā, bet darīja iespējamu tā pieņemšanu, to akceptēja un piemēroja, vai arī ir jāuzskata, ka šīs sabiedrības saskaņoja savu rīcību ar nolīgumu noslēgušo banku [rīcību]?

            4)

            Vai EKL 81. panta 1. punktu [LESD 101. panta 1. punkts] var interpretēt tādējādi, ka, ņemot vērā tiesvedības priekšmetu, konkurences tiesību pārkāpuma vērtējuma mērķim nav jānošķir, vai runa ir par dalību nolīgumā vai arī par rīcības saskaņošanu ar banku, kuras bija nolīguma dalībnieces, rīcību?


201806150311954892018/C 231/053762016CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL201805036611Lieta C-376/16 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 3. maija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Apelācija — Publiski pakalpojumu līgumi — Ārējo pakalpojumu attiecībā uz programmu un projektu vadīšanu, kā arī tehniskām konsultācijām informācijas tehnoloģiju jomā sniegšana — Kaskādes procedūra — Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pants — Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta 1. punkts un 84. panta 1. punkts — Aizliegums lemt “ultra petita” — Apakškritēriju novērtējums piešķiršanas kritēriju ietvaros — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 – 100. panta 2. punkts — Lēmums par piedāvājuma noraidīšanu — Pamatojuma nesniegšana — Iespējas zaudēšana — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība par kaitējuma atlīdzību)
 ---documentbreak--- C2312018LV610120180503LV00056161Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 3. maija spriedums – Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)/European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-376/16 P) (
         1
      )
   “(Apelācija — Publiski pakalpojumu līgumi — Ārējo pakalpojumu attiecībā uz programmu un projektu vadīšanu, kā arī tehniskām konsultācijām informācijas tehnoloģiju jomā sniegšana — Kaskādes procedūra — Eiropas Savienības Tiesas statūtu 21. pants — Vispārējās tiesas Reglamenta 76. panta 1. punkts un 84. panta 1. punkts — Aizliegums lemt “ultra petita” — Apakškritēriju novērtējums piešķiršanas kritēriju ietvaros — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 – 100. panta 2. punkts — Lēmums par piedāvājuma noraidīšanu — Pamatojuma nesniegšana — Iespējas zaudēšana — Eiropas Savienības ārpuslīgumiskā atbildība — Prasība par kaitējuma atlīdzību)”2018/C 231/05Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: N. Bambara, kam palīdz P. Wytinck un B. Hoorelbeke, advokāti)

      Pārējās lietas dalībnieces: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji: M. Sfyri, C.-N. Dede un V. Alevizopoulou, dikigoroi)

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 27. aprīļa sprieduma European Dynamics Luxembourg u.c./EUIPO (T-556/11, EU:T:2016:248) rezolutīvās daļas no 2) līdz 5) punktam.

            2)

            Noraidīt apelācijas sūdzību pārējā daļā.

            3)

            Noraidīt prasījumu par kaitējuma atlīdzību, ko European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ir izvirzījušas lietā T-556/11.

            4)

            Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), kā arī European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA un Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti gan ar apelācijas tiesvedību, gan arī ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (
         1
      )	OV C 402, 31.10.2016.


201806150701955312018/C 231/392432018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180420313111Lieta T-243/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. aprīlī – VW/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV3110120180420LV0039311311Prasība, kas celta 2018. gada 20. aprīlī – VW/Komisija
   (Lieta T-243/18)2018/C 231/39Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: VW (pārstāvis: N. de Montigny, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt iecēlējinstitūcijas 2017. gada 26. jūnija lēmumu;

            —

            ja nepieciešams, atcelt 2018. gada 19. janvāra tiešo lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu, galvenokārt, tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu attiecībā uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pantu, jo tas esot pretrunā Pamattiesību hartas 20. pantā nostiprinātajam vienlīdzīgas attieksmes principam, kā arī minētās hartas 52. pantam.

            2.

            Ar otro pamatu, pakārtoti, gadījumā, ja prasītājam nevar tikt piemērots Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 20. pants, tiek apgalvots, ka atbildētāja iestāde, interpretējot Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 27. pantu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un, pakārtoti tam, ja nav pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, tiek apgalvots, ka ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, kas ir nostiprināts tostarp Pamattiesību hartas 20. pantā, un samērīguma princips, kas ir nostiprināts minētās hartas 52. pantā.


201806150671955252018/C 231/452632018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180426353622Lieta T-263/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. aprīlī – Meblo Trade/EUIPO – Meblo Int (“MEBLO”)
 ---documentbreak--- C2312018LV3520120180426LV0045352362Prasība, kas celta 2018. gada 26. aprīlī – Meblo Trade/EUIPO – Meblo Int (“MEBLO”)
   (Lieta T-263/18)2018/C 231/45Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meblo Trade d.o.o. (Zagreba, Horvātija) (pārstāvji: A. Ivanova, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o. (Nova Gorica, Slovēnija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “MEBLO” melnā un sarkanā krāsā – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 3 431 731

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 27. februāra lēmums lietā R 883/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas Nr. 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


201808030592050772018/C 294/713932018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180628575821Lieta T-393/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. jūnijā – Mellifera/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV5710120180628LV0071571582Prasība, kas celta 2018. gada 28. jūnijā – Mellifera/Komisija
   (Lieta T-393/18)2018/C 294/71Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mellifera e. V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Vācija) (pārstāvis: A. Willand, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2018. gada 19. aprīļa Lēmumu Ares (2018) 2087165, kas prasītājai paziņots 2018. gada 19. aprīlī;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasība ir pamatota šādu pamatu:
   Regulas (EK) Nr. 1367/2006 (
         1
      ) 10. panta 1. punkta, kas lasīts kopsakarā tās 2. panta 1. punkta g) apakšpunktu un Orhūsas konvenciju (
         2
      ), pārkāpums

            —

            Prasītāja apgalvo, ka darbīgās vielas glifosāta atļaujas atjaunošana ir administratīvs akts, kuru var pārbaudīt Regulas Nr. 1367/2006 10. panta 1. punktā paredzētajā procesā.

            —

            Turklāt tiek it īpaši apgalvots, ka atļaujas atjaunošanai ir “individuāls raksturs”, jo atļaujas procesā attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju tiekot pieņemts lēmums.

            —

            Papildus tam tiek apgalvots, ka atļauja darbīgajai vielai glifosātam saskaņā ar spēkā esošajām normām būtu varējusi tikt piešķirta tikai kopā ar atbilstošiem ierobežojumiem un nosacījumiem bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai.

            —

            Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka ir pieļautas kļūdas darbīgās vielas glifosāta atļaujas atjaunošanas procesā.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulu (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).
   (
         2
      )	Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) konvencija par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem.


201808030372050302018/C 294/363732018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180607272711Lieta C-373/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. jūnijā iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugāle) – Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira

 ---documentbreak--- C2942018LV2710120180607LV0036271271Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. jūnijā iesniedza Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugāle) – Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas/Autoridade Tributária e Aduaneira

   (Lieta C-373/18)2018/C 294/36Tiesvedības valoda – portugāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Prosa – Produtos e Serviços Agrícolas

      Atbildētāja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK (
         1
      ) 7. panta 1. punktam redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK (
         2
      ), ir pretrunā Zīmognodevas vispārīgā tarifa 26.1. pozīcija, kas izteikta no 2001. gada 14. decembra Dekrētlikuma Nr. 322-B/2001 3. panta izrietošajā redakcijā un kurā ir paredzēts, ka par kapitālsabiedrības (akciju sabiedrības), kuras kapitāls tiek pilnībā ieguldīts naudā, dibināšanu ir jāmaksā zīmognodeva?
   (
         1
      )	Padomes Direktīva (1969. gada 17. jūlijs) par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV 1969, L 249, 25. lpp.).
   (
         2
      )	OV 1985, L 156, 23. lpp.


201808030352049952018/C 294/534432018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180704394021Lieta C-443/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
 ---documentbreak--- C2942018LV3910120180704LV0053391402Prasība, kas celta 2018. gada 4. jūlijā – Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-443/18)2018/C 294/53Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Eggers un D. Bianchi)

      Atbildētāja: Itālijas Republika

      Prasītājas prasījumi

            1)

            Konstatēt, ka Itālijas Republika,

                     —

                     izplatības ierobežošanas teritorijā nenodrošinādama tūlītēju vismaz visu to augu aizvākšanu, kuri ir inficēti ar Xylella fastidiosa, ja tie atrodas inficētajā zonā 20 km attālumā no šīs inficētās teritorijas robežas ar pārējo Savienības teritoriju, nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 (
                           1
                        ) 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā;

                     —

                     izplatības ierobežošanas teritorijā nenodrošinādama uzraudzību par Xylella fastidiosa klātbūtni, [kas jānodrošina,] piemērotā laikā katru gadu veicot apsekojumus, nav izpildījusi pienākumus, kuri tai ir noteikti Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 7. panta 7. punktā;

                     —

                     turklāt pastāvīgi nekavējoties nerīkodamās, lai novērstu Xylella fastidiosa izplatīšanos, secīgi nepildīdama konkrētos Lēmumā (ES) 2015/789 paredzētos pienākumus saistībā ar attiecīgajām inficētajām teritorijām, tādējādi pieļaujot slimības tālāku izplatīšanos, nav izpildījusi pienākumus, kas tai noteikti Īstenošanas lēmuma (ES) 2015/789 6. panta 2., 7. un 9. punktā un 7. panta 2. punkta c) apakšpunktā un 7. panta 7. punktā, pamatpienākumus, kas izriet no Direktīvas 2000/29/EK (
                           2
                        ) 16. panta 1. punkta, un lojālas sadarbības pienākumu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā;

            2)

            piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   No Komisijas rīcībā esošajām ziņām, kas ir balstītas uz Itālijas Republikas sniegto informāciju, Komisijas veiktajiem auditiem, EFSA un citu struktūru zinātniskajiem atzinumiem, izriet, ka apsekojumi ir veikti novēloti, rezultātā inficētie augi ir izcirsti ar ievērojamu kavēšanos vai nav izcirsti ne tikai līdz dienai, kad tika nosūtīts argumentētais atzinums, bet līdz pat dienai, kad tika celta šī prasība. Tādēļ Komisija uzskata par pierādītu, ka Itālija ilgstoši un vispārēji nav pildījusi iepriekš minētajos pantos paredzēto pienākumu novērst slimības izplatīšanos.
   (
         1
      )	Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2015/789 (2015. gada 18. maijs) par pasākumiem, kas veicami, lai novērstu Xylella fastidiosa (Wells et al.) ievešanu un izplatīšanos Savienībā (izziņots ar dokumenta numuru C(2015) 3415) (OV L 125, 36. lpp.).
   (
         2
      )	Padomes Direktīva 2000/29/EK (2000. gada 8. maijs) par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (OV L 169, 1. lpp.).


201808030212050082018/C 294/373772018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180531272822Lieta C-377/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret AH, PB, CX, KM, PH
 ---documentbreak--- C2942018LV2720120180531LV0037272282Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 8. jūnijā iesniedza Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgārija) – kriminālprocess pret AH, PB, CX, KM, PH
   (Lieta C-377/18)2018/C 294/37Tiesvedības valoda – bulgāru
      Iesniedzējtiesa

      Spetsializiran nakazatelen sad

      Pamata kriminālprocesa dalībnieki

   AH, PB, CX, KM, PH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai valsts judikatūra, kurā ir prasīts, lai vienošanās (kas noslēgta kriminālprocesa ietvaros) tekstā, tiktu uzrādīti kā attiecīgā noziedzīgā nodarījuma izdarītāji ne tikai apsūdzētais, kas ir atzinis savu vainu attiecīgā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanā un ir noslēdzis šo vienošanos, bet arī pārējie apsūdzētie, attiecīgā noziedzīgā nodarījuma līdzizdarītāji, kas nav noslēguši šo vienošanos, nav atzinuši savu vainu un attiecībā uz kuriem kriminālprocess notiek parastā kārtībā, bet kuri ir piekrituši tam, ka pirmais apsūdzētais noslēdz attiecīgo vienošanos, ir saderīga ar Direktīvas 2016/343 (
         1
      ) 4. panta 1. punkta pirmo teikumu, lasot kopsakarā ar tās 16. apsvēruma pirmo teikumu un 17. apsvērumu?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/343 (2016. gada 9. marts) par to, lai nostiprinātu konkrētus nevainīguma prezumpcijas aspektus un tiesības piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā kriminālprocesā (OV 2016, L 65, 1. lpp.).


201808030312049832018/C 294/253502018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180530181922Lieta C-350/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. maijā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Larissa Nijs

 ---documentbreak--- C2942018LV1820120180530LV0025182192Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. maijā iesniedza Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)/Larissa Nijs

   (Lieta C-350/18)2018/C 294/25Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Vredegerecht te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Atbildētāja: Larissa Nijs

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai [Regulas (EK) Nr.] 1371/200[7] (
                  1
               ) (2007. gada 23. oktobris) par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem 9. panta 4. punkts, to lasot kopā ar Direktīvas 93/13 (
                  2
               ) 2. panta a) punktu un 3. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka starp transporta uzņēmumu un pasažieri vienmēr izveidojas līgumiskas tiesiskās attiecības, pat ja pasažieris pārvadātāja pakalpojumu izmanto, neiegādājoties biļeti?

            2)

            Ja atbilde uz iepriekš minēto jautājumu ir noliedzoša, vai šādā gadījumā doktrīnas par negodīgiem noteikumiem piešķirtā aizsardzība attiecas arī uz pasažieri, kurš izmanto sabiedrisko transportu, neiegādājoties biļeti, un šādas rīcības rezultātā saskaņā ar pārvadātāja vispārējiem nosacījumiem, ko to normatīvā rakstura dēļ vai sakarā ar to paziņošanu oficiālā valsts publikācijā uzskata par vispārēji piemērojamiem, viņam ir pienākums maksāt papildu summu pie biļetes cenas?

            3)

            Vai Direktīvas 93/13 par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 6. pants – kurā ir paredzēts: “Dalībvalstis nosaka, ka negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, atbilstoši savas valsts tiesību aktiem nav saistoši patērētājam un, ka līgums pie tādiem pašiem noteikumiem turpina pusēm būt saistošs, ja tas var pastāvēt bez negodīgajiem noteikumiem” – visās situācijās nepieļauj, ka tiesa noteikumu, kas klasificēts kā negodīgs, ierobežo vai tā vietā piemēro vispārējos tiesību aktus?

            4)

            Ja atbilde uz iepriekš minēto jautājumu ir noliedzoša, kādos apstākļos valsts tiesa var ierobežot noteikumu, kas klasificēts kā negodīgs, vai to aizstāt ar vispārējiem tiesību aktiem[?]

            5)

            Ja uz iepriekš minētajiem jautājumiem nevar sniegt abstraktas atbildes, rodas jautājums, vai situācijā, kad valsts dzelzceļa sabiedrība pēc bezbiļetnieka noķeršanas viņu civiltiesiski soda ar papildu summu, iespējams, papildus biļetes cenai, un tiesa secina, ka prasītā papildu summa ir negodīga Direktīvas 93/13 2. panta a) punkta izpratnē, to lasot kopā ar 3. pantu, Direktīvas 93/13 6. pants nepieļauj, ka tiesa atzīst attiecīgo noteikumu par spēkā neesošu un piemēro vispārējos tiesību aktus par atbildību, lai kompensētu valsts dzelzceļa sabiedrībai nodarīto zaudējumu[?]

      (
         1
      )	OV 2007, L 315, 14. lpp.

   (
         2
      )	Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


201808030802050942018/C 294/723992018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180627585811Lieta T-399/18: Prasība, kas celta 2018. gada 27. jūnijā – TrekStor/EUIPO (“Theatre”)
 ---documentbreak--- C2942018LV5810120180627LV0072581581Prasība, kas celta 2018. gada 27. jūnijā – TrekStor/EUIPO (“Theatre”)
   (Lieta T-399/18)2018/C 294/72Tiesvedības valoda: vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: TrekStor Ltd (Honkonga, Ķīna) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un M. Alber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Theatre” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 374 886

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 26. aprīļa lēmums lietā R 2238/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums.


201808030792050882018/C 294/543792010TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180703414111Apvienotās lietas T-379/10 RENV un T-381/10 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. jūlija spriedums – Keramag Keramische Werke u.c./Komisija (Konkurence – Aizliegtas vienošanās – Francijas vannas istabu aprīkojuma tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums – Noteiktu subjektu dalība aizliegtajā vienošanās – Pierādījumu atkārtots vērtējums)
 ---documentbreak--- C2942018LV4110120180703LV0054411411Vispārējās tiesas 2018. gada 3. jūlija spriedums – Keramag Keramische Werke u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-379/10 RENV un T-381/10 RENV) (
         1
      )
   “(Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Francijas vannas istabu aprīkojuma tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums — Noteiktu subjektu dalība aizliegtajā vienošanās — Pierādījumu atkārtots vērtējums)”2018/C 294/54Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas lietā T-379/10 RENV: Keramag Keramische Werke GmbH, iepriekš – Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Vācija), un 5 citi prasītāji, kuru nosaukumi ir norādīti sprieduma pielikumā. Prasītāja lietā T-381/10 RENV: Sanitec Europe Oy (Helsinki, Somija) (pārstāvji: P. Lindfelt, K. Struckmann, advokāti, un J. Killick, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek un J. Norris-Usher)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, pirmkārt, daļēji atcelt Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2014) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39092 – Vannas istabu aprīkojums [un armatūra]) un, otrkārt, samazināt prasītājām ar šo lēmumu uzliktā naudas soda apmēru.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Keramag Keramische Werke GmbH un parējās prasītājas, kuru nosaukumi ir norādīti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus lietās C-613/13 P, T-379/10 RENV un T-381/10 RENV.

      (
         1
      )	OV C 301, 6.11.2010.


201808030702050842018/C 294/734042018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180702595911Lieta T-404/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. jūlijā – Zhadanov/EUIPO – (“PDF Expert”)
 ---documentbreak--- C2942018LV5910120180702LV0073591591Prasība, kas celta 2018. gada 2. jūlijā – Zhadanov/EUIPO – (“PDF Expert”)
   (Lieta T-404/18)2018/C 294/73Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Igor Zhadanov (Odesa, Ukraina) (pārstāvis: P. Olson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “PDF Expert” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 257 735

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 18. aprīļa lēmums lietā R 1813/2017-2

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmi saskaņā ar pieteikumu Nr. 16 257 735 attiecībā uz “datoru lietojumprogrammatūru personālajiem datoriem, mobilajiem tālruņiem un portatīvajām elektroniskajām ierīcēm, konkrēti, programmatūru PDF dokumentu apskatīšanai, grozīšanai un apstrādei”;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu, neatzīstot reģistrācijai pieteikto preču īpašo raksturu;

            —

            Apelācijas padome esot pieļāvusi kļūdu iesniegto pierādījumu novērtējumā, secinot, ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme nav ieguvusi atšķirtspēju izmantošanas rezultātā.


201808030732050742018/C 294/552222014TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180704424211Lieta T-222/14 RENV: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. jūlija spriedums – Deluxe Entertainment Services Group/EUIPO (“deluxe”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “deluxe” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Pienākums norādīt pamatojumu – Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants)
 ---documentbreak--- C2942018LV4210120180704LV0055421421Vispārējās tiesas 2018. gada 4. jūlija spriedums – Deluxe Entertainment Services Group/EUIPO (“deluxe”)
   (Lieta T-222/14 RENV) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “deluxe” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. pants)”2018/C 294/55Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deluxe Entertainment Services Group Inc. (Burbank, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: L. Gellman, solicitor, un M. Esteve Sanz, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Palmero Cabezas)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2014. gada 22. janvāra lēmumu lietā R 1250/2013-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “deluxe” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Deluxe Entertainment Services Group Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 175, 10.6.2014.


201808030072050402018/C 294/383802018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180611282811Lieta C-380/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūnijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P.
 ---documentbreak--- C2942018LV2810120180611LV0038281281Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūnijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/E.P.
   (Lieta C-380/18)2018/C 294/38Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Atbildētājs: E.P.

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Regulas (ES) 2016/399 (
                  1
               ) 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, konstatējot, ka likumīgā uzturēšanās, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā, ir beigusies, jo ārvalstnieks apdraud sabiedrisko kārtību, ir jāpamato, ka attiecīgā ārvalstnieka personiskā uzvedība rada faktisku, attiecīgajā brīdī esošu un pietiekami nopietnu apdraudējumu kādai no sabiedrības pamatinteresēm?

            2)

            Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild noliedzoši, kādas prasības saskaņā ar Regulas (ES) 2016/399 6. panta 1. punkta e) apakšpunktu ir jāizvirza pamatojumam, ka ārvalstnieks rada apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai?
            Vai Regulas (ES) 2016/399 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts prakse, saskaņā ar kuru ārvalstnieks apdraud sabiedrisko kārtību tikai tāpēc, ka ir skaidrs, ka viņš tiek turēts aizdomās par noziedzīga nodarījuma izdarīšanu?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes regula (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV 2016, L 77, 1. lpp.).


201808030662050952018/C 294/744052018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180703596022Lieta T-405/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūlijā– Holmer Dahl/VNV
 ---documentbreak--- C2942018LV5920120180703LV0074592602Prasība, kas celta 2018. gada 3. jūlijā– Holmer Dahl/VNV
   (Lieta T-405/18)2018/C 294/74Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Helene Holmer Dahl (Madride, Spānija) (pārstāvji: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías un A. Lois Perreau de Pinninck, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējās instances tiesai ir šādi:

            —

            atzīt Vienotās noregulējuma valdes ārpuslīgumisko atbildību un piespriest atlīdzināt zaudējumus, kas viņai radīti ar Vienotās noregulējuma valdes darbībām un bezdarbībām, kuru rezultātā prasītāja zaudēja viņai piederošās BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. akcijas;

            —

            piespriest Valdei atlīdzināt prasītājai zaudējums par nodarīto materiālo un morālo kaitējumu (“prasītā summa”) šādā apmērā:

                     —

                     saistībā ar materiālo kaitējumu: pilna summa 160558,41 EUR par Banco Popular akciju dzēšanu; un

                     —

                     saistībā ar morālo kaitējumu: summa līdz 60558,41 EUR vai summa, ko Tiesa uzskatītu par atbilstošu;

            —

            palielināt prasīto summu par kompensācijas procentiem, sākot no 2017. gada 7. jūnija līdz sprieduma pasludināšanai šajā lietā;

            —

            prasītajai summai pieskaitīt attiecīgos kavējuma procentus par laiku no sprieduma pasludināšanas šajā lietā līdz pilnīgai prasītās summas samaksai atbilstoši ECB galvenajām refinansēšanas darbībām noteiktajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

            —

            piespriest Vienotajai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietā T-659/17, Vallina Fonseca/Vienotā noregulējuma valde (OV 2017, C 424, 42. lpp.).


201808030742050982018/C 294/566162015TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180703424322Lieta T-616/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 3. jūlija spriedums – Transtec/Komisija (EAF – ĀKK valstis – Kotonū nolīgums – Kultūras iniciatīvu atbalsta programma portugāļu valodā runājošajās Āfrikas valstīs – Komisijas maksājumi vienībai, kura atbild par programmas finanšu izpildi Gvinejā-Bisavā – Atgūšana pēc finanšu revīzijas – Prasījumu ieskaits – Samērīgums – Nepamatota iedzīvošanās – Ārpuslīgumiskā atbildība)
 ---documentbreak--- C2942018LV4220120180703LV0056422432Vispārējās tiesas 2018. gada 3. jūlija spriedums – Transtec/Komisija
   (Lieta T-616/15) (
         1
      )
   “(EAF — ĀKK valstis — Kotonū nolīgums — Kultūras iniciatīvu atbalsta programma portugāļu valodā runājošajās Āfrikas valstīs — Komisijas maksājumi vienībai, kura atbild par programmas finanšu izpildi Gvinejā-Bisavā — Atgūšana pēc finanšu revīzijas — Prasījumu ieskaits — Samērīgums — Nepamatota iedzīvošanās — Ārpuslīgumiskā atbildība)”2018/C 294/56Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Transtec (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji A. Aresu un S. Bartelt, vēlāk A. Aresu)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā ir lūgts atcelt lēmumus par ieskaitu, kas ir ietverti Komisijas 2015. gada 27. augusta, kā arī 7., 16., 23. un 25. septembra vēstulēs par 624388,73 EUR atgūšanu, kas atbilst daļai no avansa maksājumiem, kuri prasītājai samaksāti kultūras iniciatīvu atbalsta programmas Gvinejā-Bisavā ietvaros, kas tiek finansēta no devītā Eiropas Attīstības fonda (EAF) līdzekļiem, pieskaitot nokavējuma procentus, un, otrkārt, prasība, kura ir pamatota ar LESD 268. pantu un kurā ir lūgta tādu summu restitūcija, kuras iespējami ir saistītas ar nepamatotu iedzīvošanos, kā arī tāda kaitējuma atlīdzināšana, kas prasītājai esot iespējami nodarīts Komisijas rīcības dēļ.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Daļēji atcelt lēmumus par ieskaitu, kas ir ietverti Komisijas 2015. gada 27. augusta, kā arī 7., 16., 23. un 25. septembra vēstulēs par 624388,73 EUR atgūšanu, kas atbilst daļai no avansa maksājumiem, kuri prasītājai samaksāti kultūras iniciatīvu atbalsta programmas Gvinejā-Bisavā ietvaros, kas tiek finansēta no devītā Eiropas Attīstības fonda (EAF) līdzekļiem, pieskaitot nokavējuma procentus, ciktāl šie lēmumi attiecas uz 312265,42 EUR atgūšanu, kas atbilst neattaisnotajiem izdevumiem, kuri ir identificēti EAF revīzijas ziņojuma 2007/20859 par darbības programmas aplēsēm un programmas noslēguma aplēsēm ar atsauci FED/2010/249-005 finanšu konstatējumā Nr. 2.

            2)

            Prasību pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Komisija un Transtec sedz katra savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-404/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūnijā iesniedza Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. jūnijā iesniedza Arbeidsrechtbank Antwerpen (Beļģija) – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen/WTG Retail BVBA

      (Lieta C-404/18)
      (2018/C 311/07)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Atbildētājs: WTG Retail BVBA

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Savienības tiesības un it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (1) (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kurā personu, kuras sniedz liecību, aizsardzība pret pakļaušanu netaisnībai tiek nodrošināta tikai personai, kura sūdzības izmeklēšanas procesā parakstītā un datētā dokumentā personai, kurai tiek iesniegta sūdzība, dara zināmus faktus, ko tā pati ir redzējusi vai dzirdējusi un kas attiecas uz situāciju, kas ir sūdzības priekšmets, vai kura sniedz liecību tiesā?

         (1)  OV 2006, L 204, 23. lpp.


title: Lieta T-451/14: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Fujikura/Komisija (Konkurence – Karteļi – Eiropas spēka kabeļu tirgus – Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums – Vienots un turpināts pārkāpums – Pārkāpuma pierādīšana – Dalības ilgums – Naudas soda apmēra aprēķins – Pārkāpuma smagums – Neierobežota kompetence)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/39

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Fujikura/Komisija
      (Lieta T-451/14) (1)

      ((Konkurence - Karteļi - Eiropas spēka kabeļu tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts LESD 101. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Pārkāpuma pierādīšana - Dalības ilgums - Naudas soda apmēra aprēķins - Pārkāpuma smagums - Neierobežota kompetence))
      (2018/C 328/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Fujikura Ltd (Tokija, Japāna) (pārstāvis: L. Gyselen, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Biolan, C. Giolito un H. van Vliet, kam palīdz M. Johansson, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Viscas Corp. (Tokija) (pārstāvis: J.-F. Bellis, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, daļēji atcelt Komisijas Lēmumu C(2014) 2139 final (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar [LESD] 101. pantu un [EEZ] līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – spēka kabeļi), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, samazināt tai uzliktā naudas soda apmēru.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Fujikura Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Viscas Corp. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta T-70/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – TenneT Holding/EUIPO – Ngrid Intellectual Property (“NorthSeaGrid”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NorthSeaGrid” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības grafiska preču zīme un vārdiska preču zīme “nationalgrid” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/50

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – TenneT Holding/EUIPO – Ngrid Intellectual Property (“NorthSeaGrid”)
      (Lieta T-70/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “NorthSeaGrid” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības grafiska preču zīme un vārdiska preču zīme “nationalgrid” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2018/C 427/64)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: TenneT Holding BV (Arnhem, Nīderlande) (pārstāvis: K. Limperg, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ngrid Intellectual Property Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: F. Traub, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. novembra lēmumu lietā R 1607/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ngrid Intellectual Property un TenneT Holding.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. novembra lēmuma lietā R 1607/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ngrid Intellectual Property Ltd un TenneT Holding BV rezolutīvās daļas 1. punktu.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina TenneT Holding tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ngrid Intellectual Property sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 104, 3.4.2017.


title: Lieta C-606/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrīNexans France, Nexans iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-449/14 Nexans France un Nexans/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/29

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 24. septembrīNexans France, Nexans iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-449/14 Nexans France un Nexans/Komisija
      (Lieta C-606/18 P)
      (2018/C 427/37)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Nexans France, Nexans (pārstāvji: G. Forwood, advokāts, M. Powell, A. Rogers, Solicitors)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā Nexans France & Nexans/Komisija (lieta T-449/14, EU:T:2018:456);

                  —

                  nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par to prasību atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tas attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

                  —

                  samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējiem uzlikto naudas sodu līdz summai, kas atbilst samazinātam smaguma koeficientam; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

                  1.

                  Pirmkārt, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktu attiecībā uz nepārbaudītu elektronisko datu kopēšanu, jo nepārbaudītu elektronisko datu kopēšana neietilpstot Komisijas kompetencē.

                  2.

                  Otrkārt, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 1/2003 20. panta 2. punktu attiecībā uz turpināto pārbaudi Komisijas telpās Briselē, jo Komisijas kompetence atbilstoši šai tiesību normai attiecoties tikai uz konkrētā uzņēmuma telpām.

                  3.

                  Treškārt, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, uzskatot, ka Komisija nav pārkāpusi lēmuma par pārbaudi nosacījumus, jo lēmums par pārbaudi esot pareizi jāsaprot kā tāds, kurā ir precizēts, ka pārbaude var notikt vienīgi apelācijas sūdzības iesniedzēju pārvaldītajās telpās.

                  4.

                  Ceturtkārt, esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz pārkāpuma seku neesamību, jo Vispārējā tiesa neesot īstenojusi savu neierobežoto kompetenci atbilstoši LESD 261. pantam un Regulas Nr. 1/2003 31. pantam un pati ir samazinājusi smaguma koeficientu, lai ņemtu vērā, ka pārkāpums neattiecās uz lielāko daļu pārdošanu, kurām ir piemērojams apstrīdētais lēmums,

                  5.

                  Piektkārt, esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī nav norādīts pamatojums saistībā ar papildu 2 % attiecībā uz “Eiropas konfigurāciju”, jo neesot sniegts nekāds pamatojums, kādēļ Eiropas konfigurācija radīja papildu konkurences izkropļojumus EEZ salīdzinājumā ar Eiropas-Āzijas konfigurāciju.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta T-595/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/59

      Prasība, kas celta 2018. gada 28. septembrī – Berliner Stadtwerke/EUIPO (“berlinGas”)
      (Lieta T-595/18)
      (2018/C 436/83)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “berlinGas” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 252 661

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. jūlija lēmums lietā R 2180/2016-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-293/17 un C-294/17: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 92/43/EEK – Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība – Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas – 6. pants – Plāna vai projekta ietekmes uz teritoriju attiecīgs novērtējums – Valsts programma cīņai pret slāpekļa nosēdumiem – Jēdzieni “projekts” un “attiecīgs novērtējums” – Vispārējs novērtējums pirms individuālu atļauju izsniegšanas lauku saimniecībām, kuras rada slāpekļa nosēdumus)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/13

      Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums (Raad van State (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu/College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17)
      (Apvienotās lietas C-293/17 un C-294/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas - 6. pants - Plāna vai projekta ietekmes uz teritoriju attiecīgs novērtējums - Valsts programma cīņai pret slāpekļa nosēdumiem - Jēdzieni “projekts” un “attiecīgs novērtējums” - Vispārējs novērtējums pirms individuālu atļauju izsniegšanas lauku saimniecībām, kuras rada slāpekļa nosēdumus))
      (2019/C 16/15)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

         Atbildētājas: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

         Piedaloties: G. H. Wildenbeest, Maatschap Smeets, Maatschap Lintzen-Crooijmans, W. A. H. Corstjens (C-293/17)

      un

         Prasītāja: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

         Atbildētāja: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

         Piedaloties: Maatschap Gebr. Lammers, Landbouwbedrijf Swinkels, Pluimveehouderij Van Diepen VOF, Vermeerderingsbedrijf Engelen, Varkenshouderij Limburglaan BV, Madou Agro Varkens CV (C-294/17)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbības, kas ietver lopu ganīšanu un mēslojuma iestrādāšanu uz augsnes vai augsnē Natura 2000 teritoriju tuvumā, var uzskatīt par “projektu” minētā noteikuma izpratnē, pat ja šīs darbības, ņemot vērā, ka tās nerada fizisku iejaukšanos dabiskajā apkārtnē, nav uzskatāmas par “projektu” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu 1. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

                  2)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādu atkārtotu darbību kā mēslojuma iestrādāšanu uz augsnes vai augsnē, kas atļauta saskaņā ar valsts tiesību aktiem pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā, var uzskatīt par vienu un to pašu projektu minētā noteikuma izpratnē, kas ir atbrīvots no jaunas atļaujas izsniegšanas procedūras, ciktāl šis projekts ir vienota darbība, kuru raksturo kopējs mērķis, nepārtrauktība un identitāte, jo īpaši attiecībā uz šīs darbības veikšanas vietām un izpildes nosacījumiem. Ja vienotais projekts tika atļauts, pirms šajā noteikumā noteiktais aizsardzības režīms kļuva piemērojams attiecīgajai teritorijai, tad minētās direktīvas 6. panta 2. punkts tāpat var būt piemērojams šī projekta īstenošanai.

                  3)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts programmatisku tiesisko regulējumu, kas ļauj kompetentajām iestādēm atļaut projektus, pamatojoties uz “attiecīgu novērtējumu” minētā noteikuma izpratnē, kas veikts agrāk un kurā noteiktais kopējais slāpekļa nosēdumu daudzums ir atzīts par saderīgu ar minētā regulējuma aizsardzības mērķiem. Tomēr tas tā ir tikai, ciktāl rūpīga un padziļināta šī novērtējuma zinātniskā pamatojuma pārbaude ļauj pārliecināties, ka nav pamatotu zinātnisku šaubu par to, ka nevienam no plāniem vai projektiem nav nelabvēlīgas ietekmes uz attiecīgās teritorijas viengabalainību, kas ir jāpārbauda valsts tiesai.

                  4)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts programmatisku tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā aplūkotais, kas dažus projektus, kuri nepārsniedz zināmu slāpekļa nosēdumiem noteikto sliekšņa vērtību vai robežvērtību, atbrīvo no prasības par individuālu atļauju, ja valsts tiesa ir pārliecināta, ka “attiecīgais novērtējums” šī noteikuma izpratnē, kas veikts iepriekšējā posmā, atbilst kritērijam par pamatotu zinātnisku šaubu neesamību attiecībā uz to, ka šiem plāniem vai projektiem nav nelabvēlīgas ietekmes uz attiecīgo teritoriju viengabalainību.

                  5)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts programmatisku tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā aplūkotais, kas ļauj īstenot noteiktas kategorijas projektus, šajā gadījumā mēslojuma iestrādāšanu uz augsnes vai augsnē un lopu ganīšanu, nepiemērojot pienākumu iegūt atļauju, un tādēļ bez attiecīga individuāla novērtējuma par šo darbību ietekmi uz konkrētajām teritorijām, ja vien objektīvi apstākļi neļauj pārliecinoši izslēgt, ka nepastāv iespēja, ka šie projekti, atsevišķi vai kopā ar citiem projektiem, var būtiski ietekmēt šīs teritorijas, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  6)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka “attiecīgā novērtējumā” šī noteikuma izpratnē nevar ņemt vērā “aizsardzības pasākumus” šī panta 1. punkta izpratnē, “preventīvus pasākumus” minētā panta 2. punkta izpratnē, pasākumus, kas veikti konkrēti tādai programmai kā pamatlietā aplūkotā, vai arī tā saucamos “autonomos” pasākumus, ņemot vērā, ka šie pasākumi neietilpst šajā programmā, ja paredzamie ieguvumi no šiem pasākumiem šīs novērtēšanas laikā vēl nav skaidri.

                  7)

                  Direktīvas 92/43 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pasākumi, kas ieviesti ar tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamatlietā aplūkotais, tostarp tādu lauku saimniecību uzraudzības un kontroles noteikumi, kuru darbība rada slāpekļa nosēdumus, un iespēja uzlikt sodu, līdz pat šo saimniecību slēgšanai, ir pietiekami, lai ievērotu šo tiesību normu.

         (1)  OV C 293, 4.9.2017.


title: Lieta C-544/17 P: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums – BPC Lux 2 Sàrl/Eiropas Komisija, Portugāles Republika (Apelācija – Valsts atbalsts – Prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Portugāles iestāžu atbalsts finanšu iestādes Banco Espírito Santo SA noregulējumam – Pagaidu bankas izveide un kapitalizācija – Eiropas Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu – Interese celt prasību – Prasība valsts tiesā ar mērķi atcelt lēmumu par Banco Espírito Santo noregulējumu)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/24

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 7. novembra spriedums – BPC Lux 2 Sàrl/Eiropas Komisija, Portugāles Republika
      (Lieta C-544/17 P) (1)

      ((Apelācija - Valsts atbalsts - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Portugāles iestāžu atbalsts finanšu iestādes Banco Espírito Santo SA noregulējumam - Pagaidu bankas izveide un kapitalizācija - Eiropas Komisijas lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Interese celt prasību - Prasība valsts tiesā ar mērķi atcelt lēmumu par Banco Espírito Santo noregulējumu))
      (2019/C 16/29)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BPC Lux 2 Sàrl (pārstāvji: J. Webber un M. Steenson, solicitors, kā arī B. Woolgar, barrister, un K. Bacon, QC)

         Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Flynn un P.J. Loewenthal), Portugāles Republika

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 19. jūlija rīkojumu BPC Lux 2 u.c./Komisija (T-812/14, nav publicēts, EU:T:2017:560).

                  2)

                  Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

                  3)

                  Atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu.

         (1)  OV C 402, 27.11.2017.


title: Lieta C-296/17: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wiemer & Trachte GmbH, likvidācijas procesā/Zhan Oved Tadzher (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Maksātnespējas procesi – Regula (EK) Nr. 1346/2000 – 3. panta 1. punkts – Starptautiskā jurisdikcija – Apstrīdēšanas prasība – Dalībvalsts, kuras teritorijā ir uzsākts maksātnespējas process, tiesu izņēmuma jurisdikcija)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/14

      Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 14. novembra spriedums (Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wiemer & Trachte GmbH, likvidācijas procesā/Zhan Oved Tadzher

      (Lieta C-296/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Maksātnespējas procesi - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 3. panta 1. punkts - Starptautiskā jurisdikcija - Apstrīdēšanas prasība - Dalībvalsts, kuras teritorijā ir uzsākts maksātnespējas process, tiesu izņēmuma jurisdikcija))
      (2019/C 16/16)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Varhoven kasatsionen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Wiemer & Trachte GmbH, likvidācijas procesā

         Atbildētājs: Zhan Oved Tadzher

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 1346/2000 (2000. gada 29. maijs) par maksātnespējas procedūrām 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kuras teritorijā ir uzsākts maksātnespējas process, tiesām ir izņēmuma jurisdikcija izskatīt uz maksātnespēju balstītu apstrīdēšanas prasību pret atbildētāju, kura juridiskā adrese vai domicils atrodas citā dalībvalstī.

         (1)  OV C 256, 7.8.2017.


title: Lieta C-619/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 6. novembra spriedums (Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Darba laika organizēšana – Direktīva 2003/88/EK – 7. pants – Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta neizmantotā ikgadējā atvaļinājuma un finansiālas kompensācijas par minēto atvaļinājumu zaudēšana, ja darba ņēmējs nav iesniedzis atvaļinājuma pieprasījumu pirms darba attiecību izbeigšanas)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/3

      Tiesas (virspalāta) 2018. gada 6. novembra spriedums (Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sebastian W. Kreuziger/Land Berlin

      (Lieta C-619/16) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Darba laika organizēšana - Direktīva 2003/88/EK - 7. pants - Tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēta neizmantotā ikgadējā atvaļinājuma un finansiālas kompensācijas par minēto atvaļinājumu zaudēšana, ja darba ņēmējs nav iesniedzis atvaļinājuma pieprasījumu pirms darba attiecību izbeigšanas))
      (2019/C 16/03)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Sebastian W. Kreuziger

         Atbildētāja: Land Berlin

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/88/EK (2003. gada 4. novembris) par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā, ciktāl tajā ir paredzēts, ka tad, ja darba ņēmējs nav pieprasījis iespēju izmantot savu ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu pirms darba attiecību izbeigšanās datuma, attiecīgā persona – automātiski un iepriekš nepārbaudot, vai darba devējs bija devis tai faktisku iespēju, tostarp darba devējam sniedzot atbilstošu informāciju, izmantot tiesības uz atvaļinājumu pirms minētās izbeigšanās – zaudē ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma dienas, uz kurām tai ir bijušas tiesības atbilstoši Savienības tiesībām šīs izbeigšanās brīdī, kā arī attiecīgi savas tiesības uz finansiālu kompensāciju par šo neizmantoto ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu.

         (1)  OV C 38, 6.2.2017.


title: Lieta C-308/17: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. novembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grieķijas Republika/Leo Kuhn (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – Jurisdikcija civillietās un komerclietās – Piemērojamība – 1. panta 1. punkts – Jēdziens “Civillietas un komerclietas” – Dalībvalsts emitētas obligācijas – Privātā sektora dalība šīs valsts parāda restrukturizācijā – Aizdevuma nosacījumu vienpusēja grozīšana ar atpakaļejošu spēku – Kolektīvās rīcības klauzulas – Prasība, ko privātie kreditori, šo obligāciju turētāji, kā fiziskas personas ir cēluši pret minēto valsti – Valsts atbildība par darbībām vai bezdarbību valsts varas īstenošanā)

text:
               14.1.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/15

      Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 15. novembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grieķijas Republika/Leo Kuhn

      (Lieta C-308/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - Jurisdikcija civillietās un komerclietās - Piemērojamība - 1. panta 1. punkts - Jēdziens “Civillietas un komerclietas” - Dalībvalsts emitētas obligācijas - Privātā sektora dalība šīs valsts parāda restrukturizācijā - Aizdevuma nosacījumu vienpusēja grozīšana ar atpakaļejošu spēku - Kolektīvās rīcības klauzulas - Prasība, ko privātie kreditori, šo obligāciju turētāji, kā fiziskas personas ir cēluši pret minēto valsti - Valsts atbildība par darbībām vai bezdarbību valsts varas īstenošanā))
      (2019/C 16/17)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Grieķijas Republika

         Atbildētājs: Leo Kuhn

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda lieta kā pamatlieta – saistībā ar prasību, ko pret to ir cēlusi fiziska persona, kura ir ieguvusi kādas dalībvalsts emitētas obligācijas, un ar ko tiek apstrīdēta minēto obligāciju apmaiņa pret obligācijām ar zemāku vērtību, kura ir uzspiesta šai fiziskajai personai ar likumu, ko valsts likumdevējs pieņēmis ārkārtas apstākļos un ar ko šie nosacījumi ir vienpusēji un ar atpakaļejošu spēku grozīti, ieviešot CAC, saskaņā ar kurām attiecīgo obligāciju turētāju vairākums var uzspiest šādu apmaiņu mazākumam, – nav “civillieta un komerclieta” šīs tiesību normas izpratnē.

         (1)  OV C 283, 28.8.2017.