title: Lieta C-30/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Diskrimineringsombudsmannen/Braathens Regional Aviation AB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vienlīdzīga attieksme pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības – Direktīva 2000/43/EK – 7. pants – Tiesību aizsardzība – 15. pants – Sankcijas – Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas pamatota ar apgalvojumu par diskrimināciju – Atbildētāja piekrišana prasībai par zaudējumu atlīdzību, neatzīstot apgalvotās diskriminācijas esamību – Saikne starp izmaksāto kompensāciju un apgalvoto diskrimināciju – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā – Valsts procesuālās normas, kas liedz tiesai, kurā ir celta prasība, lemt par apgalvotās diskriminācijas esamību, neraugoties uz prasītāja tiešu lūgumu)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Högsta domstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Diskrimineringsombudsmannen/Braathens Regional Aviation AB

      (Lieta C-30/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vienlīdzīga attieksme pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības - Direktīva 2000/43/EK - 7. pants - Tiesību aizsardzība - 15. pants - Sankcijas - Prasība par zaudējumu atlīdzību, kas pamatota ar apgalvojumu par diskrimināciju - Atbildētāja piekrišana prasībai par zaudējumu atlīdzību, neatzīstot apgalvotās diskriminācijas esamību - Saikne starp izmaksāto kompensāciju un apgalvoto diskrimināciju - Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Valsts procesuālās normas, kas liedz tiesai, kurā ir celta prasība, lemt par apgalvotās diskriminācijas esamību, neraugoties uz prasītāja tiešu lūgumu)
      (2021/C 217/03)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Högsta domstolen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Diskrimineringsombudsmannen

         Atbildētāja: Braathens Regional Aviation AB

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2000/43/EK (2000. gada 29. jūnijs), ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, 7. un 15. pants, lasot tos kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tādi valsts tiesību akti, kas liedz tiesai, kura izskata prasību par zaudējumu atlīdzību, kas ir pamatota ar apgalvojumu par šajā direktīvā aizliegtu diskrimināciju, izskatīt prasību konstatēt šādas diskriminācijas esamību, ja atbildētājs piekrīt samaksāt pieprasīto kompensāciju, vienlaikus neatzīdams minēto diskrimināciju. Valsts tiesai, kas izskata strīdu starp privātpersonām, savas kompetences ietvaros ir jānodrošina tiesiskā aizsardzība, kas privātpersonām izriet no Pamattiesību hartas 47. panta, vajadzības gadījumā nepiemērojot jebkuru pretrunā esošu valsts tiesību normu.

         (1)  OV C 103, 18.3.2019.


title: Lieta C-194/19: Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. A./État belge (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (ES) Nr. 604/2013 – Par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšana – 27. pants – Tiesību aizsardzības līdzeklis – Pēc pārsūtīšanas lēmuma pieņemšanas radušos apstākļu ņemšana vērā – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/3

      Tiesas (virspalāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Conseil d'État (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – H. A./État belge
      (Lieta C-194/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 604/2013 - Par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu atbildīgās dalībvalsts noteikšana - 27. pants - Tiesību aizsardzības līdzeklis - Pēc pārsūtīšanas lēmuma pieņemšanas radušos apstākļu ņemšana vērā - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā)
      (2021/C 217/04)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: H. A.

         Atbildētāja: État belge

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. panta 1. punkts, lasot to šīs regulas 19. apsvēruma, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts, ka tiesa, kurā ir celta prasība atcelt pārsūtīšanas lēmumu, šīs prasības izskatīšanā nevar ņemt vērā apstākļus, kas ir radušies pēc šī lēmuma pieņemšanas un kas ir izšķiroši, lai pareizi piemērotu šo regulu, izņemot, ja šajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēts īpašs tiesību aizsardzības līdzeklis – kas ietver attiecīgās personas situācijas ex nunc pārbaudi, kuras iznākums ir kompetentajām iestādēm saistošs –, kuru var izmantot pēc šādu apstākļu rašanās un kurš tostarp nav atkarīgs ne no tā, vai šai personai ir atņemta brīvība, ne no apstākļa, vai tuvojas šī pārsūtīšanas lēmuma izpilde.

         (1)  OV C 164, 13.5.2019.


title: Lieta C-221/19: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Sąd Okręgowy w Gdańsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās – Pamatlēmums 2008/909/TI – 8. panta 2. līdz 4. punkts – 17. panta 1. un 2. punkts – 19. pants – Citā dalībvalstī piespriesta soda, kas jāizpilda dalībvalstī, kurā ir pasludināts spriedums, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, ņemšana vērā, pasludinot pēdējo minēto spriedumu – Nosacījumi – Pamatlēmums 2008/675/TI – 3. panta 3. punkts – Jēdziens “iejaukšanās [tādā] spriedumā vai tā izpildē”, kurš ir jāņem vērā jaunā kriminālprocesā, kas uzsākts citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā šis spriedums ir pasludināts)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/4

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Sąd Okręgowy w Gdańsku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AV
      (Lieta C-221/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - Pamatlēmums 2008/909/TI - 8. panta 2. līdz 4. punkts - 17. panta 1. un 2. punkts - 19. pants - Citā dalībvalstī piespriesta soda, kas jāizpilda dalībvalstī, kurā ir pasludināts spriedums, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, ņemšana vērā, pasludinot pēdējo minēto spriedumu - Nosacījumi - Pamatlēmums 2008/675/TI - 3. panta 3. punkts - Jēdziens “iejaukšanās [tādā] spriedumā vai tā izpildē”, kurš ir jāņem vērā jaunā kriminālprocesā, kas uzsākts citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā šis spriedums ir pasludināts)
      (2021/C 217/05)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Sąd Okręgowy w Gdańsku

         Pamatlietas puses

      AV,

         piedaloties: Pomorski Wydział Zamiejscowy Departamentu do Spraw Przestępczości Zorganizowanej i Korupcji Prokuratury Krajowej

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pamatlēmuma 2008/909/TI (2008. gada 27. novembris) par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz spriedumiem krimināllietās, ar kuriem piespriesti brīvības atņemšanas sodi vai ar brīvības atņemšanu saistīti pasākumi, lai tos izpildītu Eiropas Savienībā, kas grozīts ar Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmumu 2009/299/TI, 8. panta 2.–4. punkts, 17. panta 1. un 2. punkts un 19. pants, skatīti kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ļauj pasludināt spriedumu, ar ko nosaka kumulatīvo sodu, kurš aptver ne tikai vienu vai vairākus sodus, kas iepriekš piespriesti attiecīgajai personai dalībvalstī, kurā pasludināts šis spriedums, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, bet arī vienu vai vairākus sodus, kas tai ir piespriesti citā dalībvalstī un kas atbilstoši šim pamatlēmumam tiek izpildīti pirmajā minētajā dalībvalstī. Tomēr šāds spriedums, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, nevar izraisīt šo pēdējo minēto sodu ilguma vai veida pielāgošanu, pārsniedzot Pamatlēmuma 2008/909 8. panta 2.–4. punktā paredzētos stingros ierobežojumus, tā 17. panta 2. punktā noteiktā pienākuma – pilnībā atskaitīt brīvības atņemšanas laikposmu, ko attiecīgajā gadījumā sprieduma valstī ir izcietusi notiesātā persona, no tāda brīvības atņemšanas soda kopējā laika, kas jāizcieš izpildes valstī, neizpildi – vai citas dalībvalsts tai piespriesto sodu pārskatīšanu, pārkāpjot minētā pamatlēmuma 19. panta 2. punktu.

                  2)

                  Padomes Pamatlēmuma 2008/675/TI (2008. gada 24. jūlijs) par Eiropas Savienības dalībvalstīs pieņemtu spriedumu ņemšanu vērā jaunā kriminālprocesā 3. panta 3. punkts, to lasot šī pamatlēmuma 14. apsvēruma gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir atļauts pasludināt spriedumu, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, kurš aptver ne tikai vienu vai vairākus sodus, kas iepriekš piespriesti attiecīgajai personai dalībvalstī, kurā šis spriedums, ar ko nosaka kumulatīvo sodu, ir pasludināts, bet arī vienu vai vairākus sodus, kas tai piespriesti citā dalībvalstī un kas atbilstoši Pamatlēmumam 2008/909, kurš grozīts ar Padomes Pamatlēmumu 2009/299, ir jāizcieš pirmajā minētajā dalībvalstī, ar nosacījumu, ka ar minēto spriedumu, ar ko nosaka kumulatīvu sodu, attiecībā uz pēdējiem minētajiem notiesājošiem spriedumiem tiek ievēroti nosacījumi un ierobežojumi, kuri izriet no grozītā Pamatlēmuma 2008/909 8. panta 2.–4. punkta, 17. panta 2. punkta un 19. panta 2. punkta.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-470/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Friends of the Irish Environment Ltd/Commissioner for Environmental Information (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Orhūsas konvencija – Direktīva 2003/4/EK – Tiesības piekļūt publisko institūciju rīcībā esošajai vides informācijai – 2. panta 2. punkts – Jēdziens “publiska institūcija” – Struktūras vai iestādes, kas īsteno tiesu varu – Pabeigtas tiesvedības lietas materiālos ietvertā informācija)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (High Court (Irlande) (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Friends of the Irish Environment Ltd/Commissioner for Environmental Information

      (Lieta C-470/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Orhūsas konvencija - Direktīva 2003/4/EK - Tiesības piekļūt publisko institūciju rīcībā esošajai vides informācijai - 2. panta 2. punkts - Jēdziens “publiska institūcija” - Struktūras vai iestādes, kas īsteno tiesu varu - Pabeigtas tiesvedības lietas materiālos ietvertā informācija)
      (2021/C 217/06)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         High Court (Irlande)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Friends of the Irish Environment Ltd

         Atbildētājs: Commissioner for Environmental Information

         Piedaloties: Courts Service of Ireland

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/4/EK (2003. gada 28. janvāris) par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu 2. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav reglamentēta piekļuve tiesvedību materiālos ietvertajai vides informācijai, jo ne tiesas, ne to pārraudzībā esošās struktūras vai iestādes, kurām tādējādi ir cieša saikne ar tiesām, nav “publiskas institūcijas” šīs tiesību normas izpratnē un tātad tās neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

         (1)  OV C 280, 19.8.2019.


title: Lieta C-511/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AB/Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sociālā politika – Direktīva 2000/78/EK – Vienlīdzīgas attieksmes nodarbinātības un profesijas jomā princips – Aizliegums diskriminēt vecuma dēļ – Darba ņēmēji, kas ir iekļauti darbaspēka rezervē līdz viņu darba līguma izbeigšanai – Atalgojuma samazinājums un atlaišanas pabalsta samazinājums vai zudums – Režīms, kas ir piemērojams publiskajā sektorā nodarbinātajiem darba ņēmējiem, kuri drīzumā dosies pilna apmēra pensijā – Ar atalgojumu saistīto publiskā sektora izdevumu samazināšana – 6. panta 1. punkts – Leģitīms sociālās politikas mērķis – Ekonomikas krīzes situācija)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Areios Pagos (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AB/Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis

      (Lieta C-511/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 2000/78/EK - Vienlīdzīgas attieksmes nodarbinātības un profesijas jomā princips - Aizliegums diskriminēt vecuma dēļ - Darba ņēmēji, kas ir iekļauti darbaspēka rezervē līdz viņu darba līguma izbeigšanai - Atalgojuma samazinājums un atlaišanas pabalsta samazinājums vai zudums - Režīms, kas ir piemērojams publiskajā sektorā nodarbinātajiem darba ņēmējiem, kuri drīzumā dosies pilna apmēra pensijā - Ar atalgojumu saistīto publiskā sektora izdevumu samazināšana - 6. panta 1. punkts - Leģitīms sociālās politikas mērķis - Ekonomikas krīzes situācija)
      (2021/C 217/07)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Areios Pagos

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: AB

         Atbildētājs: Olympiako Athlitiko Kentro Athinon – Spyros Louis

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. pants un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesiskais regulējums – saskaņā ar kuru publiskajā sektorā nodarbinātie darba ņēmēji, kas kādā noteiktā laikposmā atbilst nosacījumiem pilna apmēra pensijas saņemšanai, tiek iekļauti darbaspēka rezerves režīmā līdz viņu darba līguma izbeigšanai, tā rezultātā samazinoties viņu atalgojumam, zūdot viņu iespējamajam karjeras kāpumam, kā arī samazinoties vai pat zūdot atlaišanas pabalstam, uz ko viņi būtu varējuši pretendēt viņu darba tiesisko attiecību izbeigšanas brīdī, – tiem nav pretrunā, ja vien šis tiesiskais regulējums ir vērsts uz to, lai sasniegtu leģitīmu nodarbinātības politikas mērķi, un šā mērķa sasniegšanas līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi.

         (1)  OV C 319, 23.9.2019.


title: Lieta C-515/19: Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eutelsat SA/Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, iepriekš – Inmarsat Ventures Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesību aktu tuvināšana – Telekomunikāciju nozare – Radiofrekvenču spektra saskaņota izmantošana 2 GHz frekvenču joslās mobilo satelītsakaru pakalpojumu sistēmu ieviešanai – Lēmums Nr. 626/2008/EK – 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts – 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkts – 7. panta 1. un 2. punkts – 8. panta 1. un 3. punkts – Mobilo satelītsakaru sistēmas – Jēdziens “mobilā zemes stacija” – Jēdziens “uz zemes izvietoti papildu komponenti” – Jēdziens “pienācīgā kvalitāte” – Satelīta komponentu un uz zemes izvietotu komponentu attiecīgās lomas – Mobilo satelītsakaru sistēmas operatora pienākums nodrošināt pakalpojumu pieejamību noteiktai iedzīvotāju un teritorijas procentuālajai daļai – Neievērošana – Ietekme)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

      Tiesas (otrā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Conseil d’État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Eutelsat SA/Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, iepriekš – Inmarsat Ventures Ltd

      (Lieta C-515/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Telekomunikāciju nozare - Radiofrekvenču spektra saskaņota izmantošana 2 GHz frekvenču joslās mobilo satelītsakaru pakalpojumu sistēmu ieviešanai - Lēmums Nr. 626/2008/EK - 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts - 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punkts - 7. panta 1. un 2. punkts - 8. panta 1. un 3. punkts - Mobilo satelītsakaru sistēmas - Jēdziens “mobilā zemes stacija” - Jēdziens “uz zemes izvietoti papildu komponenti” - Jēdziens “pienācīgā kvalitāte” - Satelīta komponentu un uz zemes izvietotu komponentu attiecīgās lomas - Mobilo satelītsakaru sistēmas operatora pienākums nodrošināt pakalpojumu pieejamību noteiktai iedzīvotāju un teritorijas procentuālajai daļai - Neievērošana - Ietekme)
      (2021/C 217/08)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d’État

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eutelsat SA

         Atbildētāji: Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures SE, iepriekš – Inmarsat Ventures Ltd

         Piedaloties: Viasat Inc., Viasat UK Ltd

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmuma Nr. 626/2008/EK (2008. gada 30. jūnijs) par sistēmu atlasi mobilo satelītsakaru pakalpojumu (MSP) nodrošināšanai un atļauju piešķiršanu šīm sistēmām 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts, lasot tos kopsakarā ar šī lēmuma 8. panta 1. un 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka mobilo satelītsakaru sistēmai datu pārraides spējas ziņā nav jābalstās galvenokārt uz šīs sistēmas satelīta komponentu un ka mobilo satelītsakaru sistēmu uz zemes izvietoti papildu komponenti var tikt instalēti tā, lai tiktu pārklāta visa Eiropas Savienības teritorija, pamatojoties uz to, ka šis satelīta komponents nevienā šīs teritorijas vietā neļauj nodrošināt “pienācīgās kvalitātes” sakarus minētā lēmuma 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē, to saprotot kā kvalitātes līmeni, kas nepieciešams, lai sniegtu šīs sistēmas operatora piedāvāto pakalpojumu, ar nosacījumu, ka netiek izkropļota konkurence un ka minētajam satelīta komponentam piemīt reāla un konkrēta lietderība tādā ziņā, ka šādam komponentam ir jābūt nepieciešamam mobilo satelītsakaru sistēmas darbībai, izņemot uz zemes izvietotu papildu komponentu patstāvīgu darbību gadījumā, kad satelīta komponents pārstāj darboties, šīs darbības ilgumam nepārsniedzot astoņpadsmit mēnešus.

                  2)

                  Jēdziens “mobilā zemes stacija” Lēmuma Nr. 626/2008 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai šāda stacija ietilptu šajā jēdzienā, šī tiesību norma neprasa, lai šī stacija bez atsevišķa aprīkojuma varētu uzturēt sakarus gan ar uz zemes izvietotu papildu komponentu, gan ar satelītu.

                  3)

                  Lēmuma Nr. 626/2008 8. panta 1. punkts, lasot to kopsakarā ar šī lēmuma 7. panta 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja tiek konstatēts, ka saskaņā ar minētā lēmuma II sadaļu izraudzītais operators, kam ir atļauts izmantot radiofrekvenču spektru saskaņā ar šī paša lēmuma 7. pantu, nav nodrošinājis mobilo satelītsakaru pakalpojumus, izmantojot mobilo satelītsakaru sistēmu, līdz Lēmuma Nr. 626/2008 4. panta 1. punkta c) apakšpunkta ii) punktā noteiktajam termiņam, dalībvalstu kompetentās iestādes nevar atteikties piešķirt šim operatoram atļaujas, kas vajadzīgas mobilo satelītsakaru sistēmu uz zemes izvietotu papildu komponentu darbības nodrošināšanai, pamatojoties uz to, ka šis operators nav ievērojis saistības, kuras tas uzņēmies savā pieteikumā.

         (1)  OV C 295, 2.9.2019.


title: Lieta C-593/19: Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SK Telecom Co. Ltd./Finanzamt Graz-Stadt (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana – Trešo valstu valstspiederīgo viesabonēšana mobilo sakaru tīklos Eiropas Savienībā – 59.a panta pirmās daļas b) punkts – Iespēja dalībvalstīm pārvietot telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanas vietu uz to teritoriju)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/7

      Tiesas (piektā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SK Telecom Co. Ltd./Finanzamt Graz-Stadt

      (Lieta C-593/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanas vietas noteikšana - Trešo valstu valstspiederīgo viesabonēšana mobilo sakaru tīklos Eiropas Savienībā - 59.a panta pirmās daļas b) punkts - Iespēja dalībvalstīm pārvietot telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanas vietu uz to teritoriju)
      (2021/C 217/09)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzgericht, Außenstelle Graz

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SK Telecom Co. Ltd.

         Atbildētāja: Finanzamt Graz-Stadt

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, redakcijā ar grozījumiem, kuri ir spēkā no 2010. gada 1. janvāra un kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 2008/8/EK (2008. gada 12. februāris) 59.a panta pirmās daļas b) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka viesabonēšanas pakalpojumi, kurus mobilās telefonijas operators, kurš ir reģistrēts trešā valstī, sniedz saviem klientiem, kuri arī ir reģistrēti vai kuru pastāvīgā adrese vai pastāvīgā dzīvesvieta ir šajā trešā valstī, tiem ļaujot izmantot tās dalībvalsts valsts mobilo sakaru tīklu, kurā tie uzturas uz laiku, ir jāuzskata par tādiem, kas tiek “faktiski lietoti vai izmantoti” šīs dalībvalsts teritorijā šīs tiesību normas izpratnē, kā rezultātā minētā dalībvalsts var uzskatīt, ka šo viesabonēšanas pakalpojumu sniegšanas vieta atrodas tās teritorijā, ja, neraugoties uz šiem pakalpojumiem piemēroto nodokļu režīmu saskaņā ar minētās trešās valsts iekšējām nodokļu tiesībām, šādas iespējas izmantošanas sekas ir nodokļu neuzlikšanas minētajiem pakalpojumiem Savienībā novēršana.

         (1)  OV C 27, 27.1.2020.


title: Lieta C-694/19 P: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft/Eiropas Komisija (Apelācija – Konkurence – Aizliegta vienošanās – Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus – Vainojamība pārkāpjošā rīcībā – Nosacījumi atbrīvošanai no naudas soda – 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai – Pārdošanas apjoma vērtība – Naudas soda maksimālais apmērs – Administratīvā procesa ilgums – Saprātīgs termiņš – Maksātspēja)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/8

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft/Eiropas Komisija
      (Lieta C-694/19 P) (1)

      (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Mazumtirdzniecībai paredzēto pārtikas produktu iepakojuma tirgus - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Nosacījumi atbrīvošanai no naudas soda - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Pārdošanas apjoma vērtība - Naudas soda maksimālais apmērs - Administratīvā procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Maksātspēja)
      (2021/C 217/10)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o., Petruzalek kft (pārstāve: F. Moretti, avvocatessa)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji P. Rossi, T. Vecchi, vēlāk P. Rossi, G. Conte un C. Sjödin)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek s.r.o., Petruzalek s.r.o. un Petruzalek kft sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 372, 4.11.2019.


title: Lieta C-729/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Nolēmumu izpildes atzīšana un izpilde uzturēšanas saistību lietās – Regula (EK) Nr. 4/2009 – Piemērojamība laikā – 75. pants – Nolēmumi, ko dalībvalsts tiesa pieņēmusi pirms pievienošanās Eiropas Savienībai)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/9

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Court of Appeal in Northern Ireland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – TKF/Department of Justice for Northern Ireland

      (Lieta C-729/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Nolēmumu izpildes atzīšana un izpilde uzturēšanas saistību lietās - Regula (EK) Nr. 4/2009 - Piemērojamība laikā - 75. pants - Nolēmumi, ko dalībvalsts tiesa pieņēmusi pirms pievienošanās Eiropas Savienībai)
      (2021/C 217/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Iesniedzējtiesa

         Court of Appeal in Northern Ireland

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: TKF

         Atbildētājs: Department of Justice for Northern Ireland

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās 75. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams vienīgi nolēmumiem, kurus pieņēmušas valsts tiesas valstīs, kuras šo nolēmumu pieņemšanas brīdī jau bija Eiropas Savienības dalībvalstis.

                  2)

                  Regula Nr. 4/2009 ir jāinterpretē tādējādi, ka neviena šīs regulas norma nepieļauj, ka nolēmumi uzturēšanas saistību lietās, kas pieņemti dalībvalstī pirms tās pievienošanās Eiropas Savienībai un pirms minētās regulas piemērošanas dienas, pēc šīs valsts pievienošanās Savienībai tiek atzīti un izpildīti citā dalībvalstī.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-733/19: Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Parlaments (Prasība atcelt tiesību aktu – Kopējā zivsaimniecības politika – Regula (ES) Nr. 1380/2013 – Zivsaimniecības resursu saglabāšana un ilgtspējīga izmantošana – Jūras ekosistēmu aizsardzība – Regula (ES) 2019/1241 – Tehniski pasākumi – V pielikuma D daļa – Aizliegums zvejot ar elektroimpulsa trali – Samērīguma princips – Piesardzības princips)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/9

      Tiesas (pirmā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – Nīderlandes Karaliste/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Parlaments
      (Lieta C-733/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Kopējā zivsaimniecības politika - Regula (ES) Nr. 1380/2013 - Zivsaimniecības resursu saglabāšana un ilgtspējīga izmantošana - Jūras ekosistēmu aizsardzība - Regula (ES) 2019/1241 - Tehniski pasākumi - V pielikuma D daļa - Aizliegums zvejot ar elektroimpulsa trali - Samērīguma princips - Piesardzības princips)
      (2021/C 217/12)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: K. Bulterman, M. Noort un P. Huurnink)

         Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Naert un A. Maceroni), Eiropas Parlaments (pārstāvji: R. van de Westelaken, I. Liukkonen un K. Zejdová)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētāju prasījumu atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji: A.-L. Desjonquères un J.-L. Carré)

         Rezolutīvā daļa

                  1.

                  Prasību noraidīt.

                  2.

                  Nīderlandes Karaliste sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

                  3.

                  Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 423, 16.12.2019.


title: Lieta C-736/19: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Augstākās tiesas (Senāta) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZS “Plaukti” (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecība – Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) – Regula (EK) Nr. 1698/2005 – Regula (ES) Nr. 65/2011 – 16. panta 5. punkta trešā daļa – Regula (EK) Nr. 73/2009 – 4. un 6. pants – Regula (EK) Nr. 1122/2009 – Atbalsts lauku attīstībai – Agrovides maksājumi – Atbalsts bioloģiskās daudzveidības uzturēšanai zālājos – Šo maksājumu piešķiršanas nosacījumu neievērošana – Priekšlaicīga nopļaušana – Minēto maksājumu samazināšana un izslēgšana – Obligātie standarti – Tiesību aktos noteiktās pārvaldības prasības – Minimālās prasības attiecībā uz labu lauksaimniecības un vides stāvokli – Saistības, kas pārsniedz obligātos standartus, minimālās prasības un citas atbilstošas obligātās prasības, kuras ir noteiktas valsts tiesību aktos)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Augstākās tiesas (Senāta) (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – ZS “Plaukti”
      (Lieta C-736/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) - Regula (EK) Nr. 1698/2005 - Regula (ES) Nr. 65/2011 - 16. panta 5. punkta trešā daļa - Regula (EK) Nr. 73/2009 - 4. un 6. pants - Regula (EK) Nr. 1122/2009 - Atbalsts lauku attīstībai - Agrovides maksājumi - Atbalsts bioloģiskās daudzveidības uzturēšanai zālājos - Šo maksājumu piešķiršanas nosacījumu neievērošana - Priekšlaicīga nopļaušana - Minēto maksājumu samazināšana un izslēgšana - Obligātie standarti - Tiesību aktos noteiktās pārvaldības prasības - Minimālās prasības attiecībā uz labu lauksaimniecības un vides stāvokli - Saistības, kas pārsniedz obligātos standartus, minimālās prasības un citas atbilstošas obligātās prasības, kuras ir noteiktas valsts tiesību aktos)
      (2021/C 217/13)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Iesniedzējtiesa

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pamatlietas puse

      ZS “Plaukti”,

         piedaloties: Lauku atbalsta dienestam

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Komisijas Regulas (ES) Nr. 65/2011 (2011. gada 27. janvāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem, 16. panta 5. punkta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nav piemērojama gadījumā, kad atbalsta pieprasītājs nav ievērojis agrovides saistības attiecībā uz pļaušanas nosacījumiem, ja nav konstatētas nekādas izmaiņas attiecīgajā kultūraugu grupā.

                  2)

                  Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 4. un 6. pants, lasot tos kopsakarā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (2005. gada 20. septembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) 39. panta 3. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru viena un tā pati prasība vienlaikus var būt minimālā prasība saistībā ar labu lauksaimniecības un vides stāvokli un prasība, kas pārsniedz šīs minimālās prasības, proti, nosacījums agrovides maksājumu izmaksai.

         (1)  OV C 413, 9.12.2019.


title: Lieta C-786/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The North of England P & I Association Ltd., Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana – Otrā direktīva 88/357/EEK – 2. panta d) punkta otrais ievilkums – Direktīva 92/49/EEK – 46. panta 2. punkta pirmā daļa – Nodoklis par apdrošināšanas prēmijām – Jēdziens “riska dalībvalsts” – Jebkura veida transportlīdzekļi – Jēdziens “reģistrācijas dalībvalsts” – Jūras kuģu apdrošināšana – Dalībvalsts turētā kuģu reģistrā iekļauti kuģi, kas kuģo ar citas dalībvalsts vai trešās valsts karogu atbilstoši pagaidu atļaujai neizmantot karogu)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The North of England P & I Association Ltd., Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja/Bundeszentralamt für Steuern

      (Lieta C-786/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Otrā direktīva 88/357/EEK - 2. panta d) punkta otrais ievilkums - Direktīva 92/49/EEK - 46. panta 2. punkta pirmā daļa - Nodoklis par apdrošināšanas prēmijām - Jēdziens “riska dalībvalsts” - Jebkura veida transportlīdzekļi - Jēdziens “reģistrācijas dalībvalsts” - Jūras kuģu apdrošināšana - Dalībvalsts turētā kuģu reģistrā iekļauti kuģi, kas kuģo ar citas dalībvalsts vai trešās valsts karogu atbilstoši pagaidu atļaujai neizmantot karogu)
      (2021/C 217/14)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: The North of England P & I Association Ltd., Marine Shipping Mutual Insurance Company tiesību pārņēmēja

         Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 92/49/EEK (1992. gada 18. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), 46. panta 2. punkta pirmā daļa, to lasot kopā ar Padomes Otrās Direktīvas 88/357/EEK (1988. gada 22. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, par noteikumiem pakalpojumu sniegšanas brīvības efektīvākai izmantošanai un par grozījumiem Direktīvā 73/239/EEK 2. panta d) punkta otro ievilkumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja apdrošināšanas līgumi attiecas uz dažādu tādu jūras kuģu ekspluatācijas risku segšanu, kuri ir iekļauti kuģu reģistrā, ko uztur dalībvalsts, bet kuri kuģo ar citas dalībvalsts vai trešās valsts karogu atbilstoši pagaidu atļaujai neizmantot karogu, par attiecīgā kuģa “reģistrācijas dalībvalsti” un tādējādi par “dalībvalsti, kurā atrodas risks”, šo tiesību normu izpratnē, kurai ir ekskluzīvas pilnvaras aplikt ar nodokli prēmijas, kas samaksātas atbilstoši minētajiem apdrošināšanas līgumiem, ir jāuzskata dalībvalsts, kas uztur kuģu reģistru, kurā minētais kuģis ir reģistrēts galvenokārt tā īpašumtiesību pierādīšanas nolūkos.

         (1)  OV C 45, 10.2.2020.


title: Lieta C-846/19: Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Tribunal d'arrondissement (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EQ/Administration de l’Enregistrement, des Domaines et de la TVA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – Saimnieciskā darbība – Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību – 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts – Atbrīvojumi no nodokļa – 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts – Pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālo nodrošinājumu – Pakalpojumi, kurus advokāts ir sniedzis atbilstoši rīcībnespējīgu pilngadīgu personu aizsardzības pilnvarojumiem – Struktūra, kas ir atzīta par sociālās labklājības struktūru)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

      Tiesas (trešā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Tribunal d'arrondissement (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – EQ/Administration de l’Enregistrement, des Domaines et de la TVA

      (Lieta C-846/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - Saimnieciskā darbība - Pakalpojumu sniegšana par atlīdzību - 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 9. panta 1. punkts - Atbrīvojumi no nodokļa - 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts - Pakalpojumi, kas ir cieši saistīti ar sociālo aprūpi un sociālo nodrošinājumu - Pakalpojumi, kurus advokāts ir sniedzis atbilstoši rīcībnespējīgu pilngadīgu personu aizsardzības pilnvarojumiem - Struktūra, kas ir atzīta par sociālās labklājības struktūru)
      (2021/C 217/15)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal d'arrondissement

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EQ

         Atbildētāja: Administration de l’Enregistrement, des Domaines et de la TVA

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par saimniecisku darbību šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāma pakalpojumu sniegšana, kura ir veikta par labu rīcībnespējīgām pilngadīgām personām, kuras mērķis ir tās aizsargāt to civiltiesiskajās darbībās un kuras izpildi pakalpojumu sniedzējam saskaņā ar likumu ir uzticējusi tiesu iestāde, un par kuru atlīdzību nosaka tā pati iestāde, pamatojoties uz fiksētu likmi vai pamatojoties uz vērtējumu katrā atsevišķā gadījumā, ņemot vērā it īpaši rīcībnespējīgās personas finansiālo stāvokli, turklāt šīs personas trūcīgā stāvokļa gadījumā šo atlīdzību var uzņemties segt valsts, ja šie pakalpojumi tiek sniegti par atlīdzību, ja pakalpojumu sniedzējs no tā gūst pastāvīgus ienākumus un ja par šo darbību sniegtās kompensācijas kopējais apmērs tiek noteikts atbilstoši kritērijiem, kuru mērķis ir garantēt šī pakalpojumu sniedzēja darbības izmaksu segšanu.

                  2)

                  Direktīvas 2006/112 132. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, pirmkārt, ka “pakalpojumu sniegšana, kas ir cieši saistīta ar sociālo aprūpi un sociālo nodrošināšanu”, ir pakalpojumu sniegšana par labu rīcībnespējīgām pilngadīgām personām, kuras mērķis ir tās aizsargāt to civiltiesiskajās darbībās, un, otrkārt, ka nav izslēgts, ka advokāts, kas sniedz šādus sociāla rakstura pakalpojumus, sava uzņēmuma vajadzībām un minēto pakalpojumu robežās var tikt atzīts par sociālās labklājības struktūru, un šādai atzīšanai tomēr obligāti ir jānotiek ar tiesu iestādes iejaukšanos tikai tad, ja attiecīgā dalībvalsts, atsakoties tam atzīt šādu raksturu, ir pārsniegusi tai šajā ziņā piešķirtās rīcības brīvības robežas.

                  3)

                  Tiesiskās paļāvības aizsardzības principam nav pretrunā tas, ka nodokļu administrācija uzliek pievienotās vērtības nodokli (PVN) noteiktiem darījumiem, kas attiecas uz agrāku laikposmu, situācijā, kad šī administrācija vairākus gadus ir pieņēmusi nodokļa maksātāja PVN deklarācijas, kurās tāda paša veida darījumi nav iekļauti ar nodokli apliekamajos darījumos, un kad nodokļa maksātājam nav iespējams maksājamo PVN atgūt no tiem, kuri ir samaksājuši par šiem darījumiem, jo tiek uzskatīts, ka samaksātās atlīdzības jau ietver šo PVN.

         (1)  OV C 54, 17.2.2020.


title: Lieta C-868/19: Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften) (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) – Direktīva 2006/112/EK – 9. pants – Nodokļa maksātāji – 11. pants – Dalībvalstu tiesības uzskatīt par vienu nodokļu maksātāju personas, kas ir juridiski neatkarīgas, bet kam ir savstarpējas ciešas finanšu, ekonomiskas un organizatoriskas saites (“PVN maksātāju grupa”) – Jēdziens “ciešas finanšu saites” – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta iespēja būt PVN maksātāju grupas dalībniecēm līgumsabiedrībām, kuru partneri, kopā ar galveno uzņēmumu, nav vienīgi personas, kas finanšu ziņā ir integrētas galvenajā uzņēmumā – Tiesiskā drošība – Pasākumi, lai novērstu krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas – Samērīgums – PVN neitralitāte)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

      Tiesas (septītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – M-GmbH/Finanzamt für Körperschaften)
      (Lieta C-868/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) - Direktīva 2006/112/EK - 9. pants - Nodokļa maksātāji - 11. pants - Dalībvalstu tiesības uzskatīt par vienu nodokļu maksātāju personas, kas ir juridiski neatkarīgas, bet kam ir savstarpējas ciešas finanšu, ekonomiskas un organizatoriskas saites (“PVN maksātāju grupa”) - Jēdziens “ciešas finanšu saites” - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir izslēgta iespēja būt PVN maksātāju grupas dalībniecēm līgumsabiedrībām, kuru partneri, kopā ar galveno uzņēmumu, nav vienīgi personas, kas finanšu ziņā ir integrētas galvenajā uzņēmumā - Tiesiskā drošība - Pasākumi, lai novērstu krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Samērīgums - PVN neitralitāte)
      (2021/C 217/16)
      Tiesvedības valoda – vācu.

         Iesniedzējtiesa:

         Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Pamatlietas tiesvedības priekšmets

         Prasītāja: M-GmbH

         Atbildētāja: Finanzamt für Körperschaften

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 11. pants, tiesiskās drošības, samērīguma un nodokļu neitralitātes principu gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā līgumsabiedrības iespēja veidot personu grupu kopā ar galveno uzņēmumu, kura varētu tikt uzskatīta par vienu pievienotās vērtības nodokļa maksātāju, tiek pakļauta nosacījumam, ka līgumsabiedrības dalībnieki kopā ar galveno uzņēmumu ir vienīgi personas, kas finanšu ziņā ir integrētas šajā uzņēmumā.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-875/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – FV/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Atcelšanas prasība – Civildienests – Novērtējuma ziņojums – Vērtēšanas kritēriji – Veikuma pastāvīgums – Kavējumi – Medicīniskās izziņas iesniegšana – Rūpības pienākums)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/13

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – FV/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-875/19 P) (1)

      (Apelācija - Atcelšanas prasība - Civildienests - Novērtējuma ziņojums - Vērtēšanas kritēriji - Veikuma pastāvīgums - Kavējumi - Medicīniskās izziņas iesniegšana - Rūpības pienākums)
      (2021/C 217/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: FV (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  FV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-877/19 P: Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – FV/Eiropas Savienības Padome (Apelācija – Atcelšanas prasība – Civildienests – Novērtējuma ziņojums – Vērtēšanas kritēriji – Veikuma pastāvīgums – Kavējumi – Medicīniskās izziņas iesniegšana – Rūpības pienākums)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/13

      Tiesas (sestā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums – FV/Eiropas Savienības Padome
      (Lieta C-877/19 P) (1)

      (Apelācija - Atcelšanas prasība - Civildienests - Novērtējuma ziņojums - Vērtēšanas kritēriji - Veikuma pastāvīgums - Kavējumi - Medicīniskās izziņas iesniegšana - Rūpības pienākums)
      (2021/C 217/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: FV (pārstāvji: É. Boigelot, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bauer un R. Meyer)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  FV sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta C-935/19: Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma – Direktīva 2006/112/EK – 273. pants – Atmaksājamās PVN summas novērtēšana nodokļu deklarācijā pārāk augstu – Nodokļa maksātāja kļūda vērtējumā attiecībā uz to, ka darījumam ir uzliekams nodoklis – Nodokļu deklarācijas labojums pēc pārbaudes – Sods 20 % apmērā no atmaksājamā PVN summas pārāk augstā novērtējuma – Samērīguma princips)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

      Tiesas (devītā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

      (Lieta C-935/19) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 273. pants - Atmaksājamās PVN summas novērtēšana nodokļu deklarācijā pārāk augstu - Nodokļa maksātāja kļūda vērtējumā attiecībā uz to, ka darījumam ir uzliekams nodoklis - Nodokļu deklarācijas labojums pēc pārbaudes - Sods 20 % apmērā no atmaksājamā PVN summas pārāk augstā novērtējuma - Samērīguma princips)
      (2021/C 217/19)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Iesniedzējtiesa

         Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

         Atbildētājs: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 273. pants un samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru nodokļa maksātājam, kurš no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atbrīvotu darījumu ir kļūdaini kvalificējis par ar šo nodokli apliekamu darījumu, tiek noteikts sods 20 % apmērā no nepamatoti prasītās pārāk augstu novērtētās atmaksājamā PVN summas, ja šis sods ir piemērojams vienādi gan tādā situācijā, kurā PVN pārpalikuma summas pārāk augsts novērtējums izriet no darījuma pušu pieļautas kļūdas vērtējumā attiecībā uz to, vai darījumam ir uzliekams nodoklis, ko raksturo tas, ka nav norāžu uz krāpšanu un Valsts kase nezaudē ieņēmumus, gan situācijā, kurā šādi īpaši apstākļi nepastāv.

         (1)  OV C 191, 8.6.2020.


title: Lieta C-53/20: Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība – Regula (ES) Nr. 1151/2012 – 49. panta 3. punkta pirmā daļa un 4. punkta otrā daļa – 53. panta 2. punkta pirmā daļa – Produkta specifikācijas grozījums – Šprēvaldes [Spreewald] (Vācija) gurķi “Spreewälder Gurken (AĢIN)” – Grozījumi, kas nav maznozīmīgi – Iebildumu process – Paziņojums par iebildumiem attiecībā uz pieteikumu veikt grozījumu – Prasība par lēmumu, ar kuru ir apmierināts šis pieteikums – Jēdziens “likumīgas intereses”)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/15

      Tiesas (ceturtā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV

      (Lieta C-53/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzība - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - 49. panta 3. punkta pirmā daļa un 4. punkta otrā daļa - 53. panta 2. punkta pirmā daļa - Produkta specifikācijas grozījums - Šprēvaldes [Spreewald] (Vācija) gurķi “Spreewälder Gurken (AĢIN)” - Grozījumi, kas nav maznozīmīgi - Iebildumu process - Paziņojums par iebildumiem attiecībā uz pieteikumu veikt grozījumu - Prasība par lēmumu, ar kuru ir apmierināts šis pieteikums - Jēdziens “likumīgas intereses”)
      (2021/C 217/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Spreewaldverein eV

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (2012. gada 21. novembris) par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 49. panta 3. punkta pirmā daļa un 4. punkta otrā daļa, lasot kopsakarā ar šīs regulas 53. panta 2. punkta pirmo daļu, ir jāinterpretē tādējādi, ka procedūrā, kas piemērojama pieteikumiem veikt nemaznozīmīgu grozījumu ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi aizsargāta produkta specifikācijā, ikviena fiziska vai juridiska persona, kurai ar prasītajiem grozījumiem faktiski vai potenciāli tiek radīts ekonomisks aizskārums, kas nav mazticams, var pamatot, ka tām piemīt prasītās “likumīgās intereses”, lai paustu iebildumu pret iesniegto grozījuma pieteikumu vai celtu prasību par lēmumu, ar kuru šis pieteikums ir ticis apmierināts, ar nosacījumu, ka kaitējuma risks šādas personas interesēm nav maziespējams vai hipotētisks, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

         (1)  OV C 161, 11.5.2020.


title: Lieta C-62/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Muitas savienība – Kopējais muitas tarifs – Tarifu klasifikācija – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu pozīcijas – 4407. un 4409. pozīcija – Ēvelēti koka dēļi, kuru četri stūri visā dēļa garumā ir nedaudz noapaļoti)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/15

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 15. aprīļa spriedums (Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat

      (Lieta C-62/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Muitas savienība - Kopējais muitas tarifs - Tarifu klasifikācija - Kombinētā nomenklatūra - Tarifu pozīcijas - 4407. un 4409. pozīcija - Ēvelēti koka dēļi, kuru četri stūri visā dēļa garumā ir nedaudz noapaļoti)
      (2021/C 217/21)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Vogel Import Export NV

         Atbildētāja: Belgische Staat

         Rezolutīvā daļa

      Kombinētā nomenklatūra, kas ietilpst Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā – redakcijā, kas izriet no Komisijas 2016. gada 6. oktobra Īstenošanas regulas (ES) 2016/1821 –, ir jāinterpretē tādējādi, ka ēvelēti koka dēļi, kuru četri stūri ir tikuši viegli noapaļoti visā dēļa garumā, nevar tikt uzskatīti par profilētiem un var ietilpt tās 4407. pozīcijā.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta C-399/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 22. augustā XH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedumu lietā T-511/18 XH/Komisija

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 22. augustāXH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 25. jūnija spriedumu lietā T-511/18 XH/Komisija
      (Lieta C-399/20 P)
      (2021/C 217/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: XH (pārstāvis: E. Auleytner, radca prawny)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
      Ar 2021. gada 16. marta rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nosprieda apelācijas sūdzību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un ka XH sedz savus tiesāšanas izdevumus pati.


title: Lieta C-504/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 28. septembrī iesniedza Lukáš Wagenknecht par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2020. gada 17. jūlija rīkojumu lietā T-715/19 Wagenknecht/Eiropadome

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/16

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 28. septembrī iesniedza Lukáš Wagenknecht par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2020. gada 17. jūlija rīkojumu lietā T-715/19 Wagenknecht/Eiropadome
      (Lieta C-504/20 P)
      (2021/C 217/23)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Lukáš Wagenknecht (pārstāve: A. Koller, advokátka)

         Otra lietas dalībniece: Eiropadome
      Ar 2021. gada 14. aprīļa rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina, ka apelācijas sūdzība tiek noraidīta kā daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota un ka Lukáš Wagenknecht sedz savus tiesāšanas izdevumus pats.


title: Lieta C-535/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Okrazhen sad Razgrad (Bulgārija) – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch/T.G.M.

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 20. oktobrī iesniedza Okrazhen sad Razgrad (Bulgārija) – BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch/T.G.M.
      (Lieta C-535/20)
      (2021/C 217/24)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Okrazhen sad Razgrad

         Pamatlietas puses:

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BNP Paribas Personal Finance S.A., Bulgaria Branch

         Atbildētājs: T.G.M.
      Ar 2021. gada 14. aprīļa rīkojumu Tiesa (sestā palāta) atzina:
      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/48/EK (2008. gada 23. aprīlis) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (1) 10. panta 2. punkts un 22. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram visām patēriņa kredītlīguma sastāvdaļām ir jābūt vienā fontā, vienādā formātā un tā burtu izmēram ir jābūt vienādam, kas ir vismaz 12.

         (1)  OV 2008, L 133, 66. lpp.


title: Lieta C-622/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. novembrī Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre un Center for Independent Living Association iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 2. septembra rīkojumu lietā T-613/19 ENIL Brussels Office u.c./Komisija

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 12. novembrīValidity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre un Center for Independent Living Association iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2020. gada 2. septembra rīkojumu lietā T-613/19 ENIL Brussels Office u.c./Komisija
      (Lieta C-622/20 P)
      (2021/C 217/25)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre un Center for Independent Living Association (pārstāvji: B. Van Vooren, P. Bogaert, un L. Gorywoda, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office)
      Ar 2021. gada 15. aprīļa rīkojumu Tiesa (devītā palāta) nolēma apelācijas sūdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējiem pašiem segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-667/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrī Laboratorios Ern, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-51/19 Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (“apiheal”)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrīLaboratorios Ern, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-51/19 Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (“apiheal”)
      (Lieta C-667/20 P)
      (2021/C 217/26)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Laboratorios Ern, S.A. (pārstāvji: T. González Martínez un R. Guerras Mazón, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ

      Ar 2021. gada 18. marta rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Laboratorios Ern pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-678/20 P: Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrī Laboratorios Ern, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-53/19 SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (“apiheal”)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2020. gada 7. decembrīLaboratorios Ern, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2020. gada 5. oktobra spriedumu lietā T-53/19 SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (“apiheal”)
      (Lieta C-678/20 P)
      (2021/C 217/27)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Laboratorios Ern, S.A. (pārstāvji: T. González Martínez un R. Guerras Mazón, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2021. gada 18. marta rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Laboratorios Ern pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-100/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. februārī iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – QB/Daimler AG

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 17. februārī iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – QB/Daimler AG

      (Lieta C-100/21)
      (2021/C 217/28)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Ravensburg

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: QB

         Atbildētāja: Daimler AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2007/46/EK (1) 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta, skatot tos kopsakarā ar Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2) 5. panta 2. punktu, mērķis ir arī aizsargāt mehānisko transportlīdzekļu individuālo pircēju intereses?
                  Ja atbilde ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai tajās ietilpst arī transportlīdzekļa individuālā pircēja intereses neiegādāties transportlīdzekli, kas neatbilst Savienības tiesību prasībām, it īpaši neiegādāties tādu transportlīdzekli, kurš ir aprīkots ar neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta izpratnē?
                  Ja atbilde uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir noliedzoša:

                  3)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja pircējs, kas, to nevēloties, ir iegādājies transportlīdzekli, kuru ražotājs ir laidis tirgū ar neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta izpratnē, pret transportlīdzekļa ražotāju var izvirzīt civiltiesiskus, no delikta izrietošus prasījumus par zaudējumu atlīdzību, it īpaši arī prasījumu par pirkuma cenas, kas samaksāta par transportlīdzekli, atmaksu, pretī nododot transportlīdzekli un īpašumtiesības uz to, izņēmuma kārtā tikai tad, ja transportlīdzekļa ražotājs ir rīkojies ar nolūku un pretēji vispārpieņemtiem morāles principiem?
                  Ja atbilde ir apstiprinoša:

                  4)

                  Vai Savienības tiesībās ir prasīts, lai transportlīdzekļa pircējs pret transportlīdzekļa ražotāju varētu izvirzīt civiltiesisku, no delikta izrietošu prasījumu par atlīdzināšanu jebkuras tādas transportlīdzekļa ražotāja vainojamas (aiz neuzmanības vai ar nolūku īstenotas) rīcības gadījumā, kas ir saistīta ar tāda transportlīdzekļa laišanu tirgū, kurš ir aprīkots ar neatļautu pārveidošanas ierīci atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punktam?
                  Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo līdz ceturto prejudiciālo jautājumu:

                  5)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja saskaņā ar valsts tiesībām transportlīdzekļa pircējam ir jāatskaita ieguvums no lietošanas par transportlīdzekļa faktisko lietošanu, ja tas no delikta izrietošas zaudējumu atlīdzināšanas ceļā pieprasa tāda transportlīdzekļa pirkuma cenas atmaksu, kas laists tirgū ar neatļautu pārveidošanas ierīci atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punktam, pretī nododot transportlīdzekli un īpašumtiesības uz to?
                  Ja atbilde ir noliedzoša:

                  6)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja šis ieguvums no lietošanas tiek aprēķināts no pilnas pirkuma cenas, neveicot atskaitījumu par transportlīdzekļa vērtības samazinājumu, kas izriet no tā aprīkošanas ar neatļautu pārveidošanas ierīci, un/vai, ņemot vērā to, ka pircējs nebija vēlējies lietot Savienības tiesībām neatbilstošu transportlīdzekli?
                  Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo līdz sesto prejudiciālo jautājumu:

                  7)

                  Vai Zivilprozessordnung [Civilprocesa kodeksa] 348. panta 3. punkts, ciktāl šis tiesiskais regulējums attiecas arī uz lēmumu iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemšanu atbilstoši LESD 267. panta otrajai daļai, nav saderīgs ar valstu tiesu tiesībām iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. panta otrajai daļai un tāpēc nav jāpiemēro attiecībā uz lēmumiem iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva) (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).


title: Lieta C-102/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) – KW/Bolcāno autonomā province

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) – KW/Bolcāno autonomā province
      (Lieta C-102/21)
      (2021/C 217/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: KW

         Atbildētāja: Bolcāno autonomā province

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai 2016. gada 31. decembrī ir beidzies darbības termiņš Komisijas Lēmumā (2012. gada 25. jūlijs) SA.32113 (2010/N) apstiprinātajam atbalstam 80 procentu apmērā mazo hidroelektrostaciju būvniecībai elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem resursiem pašpatēriņam tādu Alpu kalnu kotedžu un tūristu mītņu vajadzībām, kuras nav iespējams pieslēgt elektroapgādes tīklam, neveicot atbilstošus tehniskos un finanšu ieguldījumus?

                  2.

                  Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2.1

                  Vai Regulas (ES) 2015/1589 (1) 20. pants ir interpretējams tādējādi, ka gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, pirms valsts iestāžu iesaistes Komisijai ir jāpieņem lēmums par atgūšanu?

                  2.2

                  Ņemot vērā, ka minētais atbalsts ir paredzēts konkrētu tautsaimniecības jomu attīstībai, vai tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, vai arī tas var izkropļot konkurenci un radīt šķēršļus tirdzniecībai starp dalībvalstīm?

         (1)  Padomes Regula (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-103/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) – SG/Bolcāno autonomā province

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 18. februārī iesniedza Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Itālija) – SG/Bolcāno autonomā province
      (Lieta C-103/21)
      (2021/C 217/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: SG

         Atbildētāja: Bolcāno autonomā province

         Prejudiciālie jautājumi

                  1.

                  Vai 2016. gada 31. decembrī ir beidzies darbības termiņš Komisijas Lēmumā (2012. gada 25. jūlijs) SA.32113 (2010/N) apstiprinātajam atbalstam 80 procentu apmērā mazo hidroelektrostaciju būvniecībai elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamiem resursiem pašpatēriņam tādu Alpu kalnu kotedžu un tūristu mītņu vajadzībām, kuras nav iespējams pieslēgt elektroapgādes tīklam, neveicot atbilstošus tehniskos un finanšu ieguldījumus?

                  2.

                  Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša:

                  2.1

                  Vai tādā gadījumā papildus ir jāpārbauda, vai Regulas (ES) 2015/1589 (1) 20. pants ir interpretējams tādējādi, ka gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, pirms valsts iestāžu iesaistes Komisijai ir jāpieņem lēmums par atgūšanu?

                  2.2

                  Vai, ņemot vērā, ka minētais atbalsts ir paredzēts konkrētu tautsaimniecības jomu attīstībai, ir jāpārbauda, vai tas ir saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta izpratnē, vai arī tas var izkropļot konkurenci un radīt šķēršļus tirdzniecībai starp dalībvalstīm?

         (1)  Padomes Regula (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta C-134/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. martā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 4. martā iesniedza Tribunal du travail de Liège (Beļģija) – EV/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      (Lieta C-134/21)
      (2021/C 217/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal du travail de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: EV

         Atbildētāja: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

      Ar 2021. gada 26. marta rīkojumu Tiesa (piektā palāta) noteica:
      Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, 27. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju, kurš ir cēlis prasību par pārsūtīšanas lēmumu uz citu dalībvalsti šīs regulas 26. panta 1. punkta izpratnē, veic tādus sagatavošanas pasākumus šai pārsūtīšanai kā, piemēram, vietas piešķiršana īpašā uzņemšanas struktūrā, kurā izmitinātajām personām tiek nodrošināta palīdzība, lai sagatavotu viņu pārsūtīšanu.


title: Lieta C-154/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – RW/Österreichische Post AG

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 9. martā iesniedza Oberster Gerichtshof (Austrija) – RW/Österreichische Post AG

      (Lieta C-154/21)
      (2021/C 217/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberster Gerichtshof

         Pamatlietas puses

         Revīzijas sūdzības iesniedzējs: RW

         Atbildētāja Revīzijas tiesvedībā: Österreichische Post AG

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Regulas (ES) 2016/679 (1) (2016. gada 27. aprīlis) 15. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka piekļuves tiesības attiecas tikai uz saņēmēju kategorijām, ja konkrēti saņēmēji, plānojot datu izpaušanu, vēl nav zināmi, taču piekļuves tiesības obligāti ietver arī šos izpausto datu saņēmējus, ja dati jau ir izpausti?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-158/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado un Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés un Anna Gabriel Sabaté

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 11. martā iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado un Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés un Anna Gabriel Sabaté

      (Lieta C-158/21)
      (2021/C 217/33)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Apsūdzētājas: Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado un Partido político VOX

         Apsūdzētie: Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés un Anna Gabriel Sabaté

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Pamatlēmums 2002/584/TI (1) pieļauj, ka izpildes tiesu iestāde atsaka ar EAO [Eiropas apcietināšanas orderi] pieprasītās personas nodošanu, pamatojoties uz atteikuma pamatiem, kas ir paredzēti tās valsts tiesībās, bet kā tādi nav paredzēti pamatlēmumā?

                  2)

                  Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu būtu apstiprinoša un, lai nodrošinātu EAO izpildāmību un pienācīgi izmantotu tiesiskās aizsardzības līdzekli, kas ir paredzēts Pamatlēmuma 2002/584/TI 15. panta 3. punktā:
                  Vai izsniegšanas tiesu iestādei ir pienākums veikt dažādu valstu tiesību izpēti un analīzi, lai ņemtu vērā iespējamos EAO izpildes atteikuma pamatus, kas nav paredzēti Pamatlēmumā 2002/584/TI?

                  3)

                  Atkarībā no atbildēm uz iepriekšējiem jautājumiem, ņemot vērā to, ka saskaņā ar Pamatlēmuma 2002/584/TI 6. panta 1. punktu izsniegšanas tiesu iestādes kompetence EAO izsniegšanai tiek noteikta saskaņā ar izsniegšanas valsts tiesībām:
                  Vai šī tiesību norma ir interpretējama tādējādi, ka izpildes tiesu iestāde var apšaubīt kompetenci, kas izsniegšanas tiesu iestādei ir darbībām konkrētajā krimināllietā, un atteikt nodošanu, jo uzskata, ka izsniegšanas tiesu iestādes kompetencē nav izsniegt šo EAO?

                  4)

                  Jautājumā par to, vai izpildes tiesu iestāde var iespējami pārbaudīt, vai izsniegšanas valstī tiek ievērotas pieprasītās personas pamattiesības:

                              4.1.

                              Vai Pamatlēmums 2002/584/TI pieļauj, ka izpildes tiesu iestāde atsaka pieprasītās personas nodošanu, jo uzskata, ka izsniegšanas dalībvalstī pastāv tās pamattiesību pārkāpuma risks, pamatojoties uz darba grupas ziņojumu, ko valsts izpildes iestādei ir iesniegusi pati pieprasītā persona?

                              4.2.

                              Vai saistībā ar iepriekšējo jautājumu šāds ziņojums ir objektīva, ticama, precīza un pienācīgi aktualizēta informācija, lai, ņemot vērā Tiesas judikatūru, pamatotu pieprasītās personas nodošanas atteikumu, pamatojoties uz tās pamattiesību nopietna pārkāpuma risku?

                              4.3.

                              Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu būtu apstiprinoša, kādi pierādījumi ir prasīti Savienības tiesībās, lai dalībvalsts varētu secināt, ka izsniegšanas dalībvalstī pastāv pamattiesību pārkāpuma risks, ko apgalvo pieprasītā persona un kas pamato EAO izpildes atteikumu?

                  5)

                  Vai atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem var ietekmēt apstāklis, ka pieprasītā persona izsniegšanas valsts tiesu iestādēs ir varējusi pat divās instancēs izvirzīt argumentus par izsniegšanas tiesu iestādes kompetences neesamību, viņas apcietināšanas orderi un viņas pamattiesību garantēšanu?

                  6)

                  Vai atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem var ietekmēt apstāklis, ka izpildes tiesu iestāde atsaka EAO izpildi, pamatojoties uz iemesliem, kas nav skaidri paredzēti minētajā Pamatlēmumā 2002/584/TI, konkrētāk, konstatējot izsniegšanas tiesu iestādes kompetences neesamību un pamattiesību pārkāpuma nopietnu risku izsniegšanas valstī, un dara to, nelūdzot izsniegšanas tiesu iestādei sniegt konkrētu papildinformāciju, kas varētu ietekmēt šo lēmumu?

                  7)

                  Ja no atbildēm uz iepriekšējiem jautājumiem izriet, ka šīs lietas apstākļos personas nodošanas atteikums, pamatojoties uz minētajiem atteikuma iemesliem, ir pretrunā Pamatlēmumam 2002/584/TI:
                  Vai Pamatlēmumam 2002/584/TI pretrunā būtu tas, ka iesniedzējtiesa izsniegtu jaunu EAO attiecībā uz šo pašu personu tai pašai dalībvalstij?

         (1)  Padomes Pamatlēmums (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV 2002, L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-161/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itālija) – Comune di Camerota

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 10. martā iesniedza Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Itālija) – Comune di Camerota

      (Lieta C-161/21)
      (2021/C 217/34)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania

         Pamatlietas puse

         Prasītāja: Comune di Camerota

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LES 2. pants (it īpaši saistībā ar tiesiskuma principu) un 19. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, LESD 120. panta 1. punkts un 126. panta 1. punkts, Direktīvas 2011/85/ES (1) 3. panta 1. punkts, 6. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 12. pants, Regulas (ES) Nr. 473/2013 (2) 5. pants, kā arī Eiropas Savienības samērīguma, lojālas sadarbības un lietderīgās iedarbības principi, kas izriet no LES 4. un 5. panta, neļauj tādas ārkārtas valsts tiesību normas kā 2020. gada 14. augusta Dekrētlikuma Nr. 104, kas ar grozījumiem pārveidots ar 2020. gada 13. oktobra Likumu Nr. 126, 53. panta 8. punkts interpretēt un piemērot tādējādi, ka tās liedz – pat ja tikai uz laiku (no 2020. gada 15. augusta līdz 2021. gada 30. jūnijam un tātad daudz ilgāk nekā ārkārtas situācijas ilgums) – īstenot efektīvu un savlaicīgu pārbaudi tiesā attiecībā uz to, vai tiek ievēroti budžeta noteikumi, kas saskaņā ar konstitucionālajiem un iekšējiem tiesību aktiem ir uzticēta tādai grāmatvedības jomā specializētai neatkarīgai tiesu iestādei kā Corte di conti [Revīzijas palātai], it īpaši apturot tiesu kontroles funkciju veikšanu attiecībā uz vietējām pašvaldībām, kuras atrodas strukturālas nelīdzsvarotības apstākļos, kas var izraisīt to stāvokļa pasliktināšanos, un kuras ir uzsākušas ilgtermiņa konsolidāciju, un kurām – tieši šī iemesla dēļ, kā arī to grūtību dēļ, ko rada ārkārtas situācija veselības jomā – vairāk nekā citām pašvaldībām būtu nepieciešams tikt pakļautām neatkarīgai, efektīvai un savlaicīgai uzraudzībai, lai novērstu, ka finanšu krīze pasliktinās un ka novirzīšanās no konsolidācijas kļūst neatgriezeniska un izraisa pašvaldības stāvokļa pasliktināšanos?

                  2)

                  Vai LES 3. panta 3. punkts, LESD 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 119. panta 1. un 2. punkts un 120. pants, Direktīvas 2011/7/ES (3) 1. un 4. pants, kā arī 27. protokols par iekšējo tirgu un konkurenci – neļauj tādas ārkārtas valsts tiesību normas kā 2020. gada 14. augusta Dekrētlikuma Nr. 104, kas ar grozījumiem pārveidots ar 2020. gada 13. oktobra Likumu Nr. 126, 53. panta 9. punkts interpretēt un piemērot tādējādi, ka tās ļauj no 2020. gada 15. augusta līdz 2021. gada 30. jūnijam no jauna apturēt to pašvaldību kreditoru uzsāktās izpildes procedūras, kas ir saņēmušas līdzsvara atjaunošanas plāna apstiprinājumu, ja šī apturēšana ir pamatota tikai ar atsauci uz ārkārtas situāciju veselības jomā un papildina to, kura attiecībā uz šīm pašvaldībām jau bija noteikta saskaņā ar Tuel 243-bis panta 4. punktu un 243-quater panta 5. punktu, ja šāda apturēšana neizraisa maksātnespējas procedūras uzsākšanu, kas piedāvā alternatīvu parāda atmaksas kārtību, kā rezultātā šāda turpmāka un ilga izpildes procedūru apturēšana izraisa vēl lielākus kavējumus valsts pārvaldes iestāžu maksājumu veikšanā un tādējādi vēl vairāk apgrūtina konkurences aizsardzību un pasliktina kreditoru uzņēmumu konkurētspēju?

         (1)  Padomes Direktīva 2011/85/ES (2011. gada 8. novembris) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām (OV 2011, L 306, 41. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV 2013, L 140, 11. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/7/ES (2011. gada 16. februāris) par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (OV 2011, L 48, 1. lpp.).


title: Lieta C-178/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – GL, DV, UK/Volkswagen AG, Audi AG

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/24

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. martā iesniedza Landgericht Ravensburg (Vācija) – GL, DV, UK/Volkswagen AG, Audi AG

      (Lieta C-178/21)
      (2021/C 217/35)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Ravensburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: GL, DV, UK

         Atbildētājas: Volkswagen AG, Audi AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2007/46/EK (1) 18. panta 1. punkta, 26. panta 1. punkta un 46. panta, skatot tos kopsakarā ar Regulas (EK) Nr. 715/2007 (2) 5. panta 2. punktu, mērķis ir arī aizsargāt mehānisko transportlīdzekļu individuālo pircēju intereses?
                  Ja atbilde ir apstiprinoša:

                  2)

                  Vai tajās ietilpst arī transportlīdzekļa individuālā pircēja intereses neiegādāties transportlīdzekli, kas neatbilst Savienības tiesību prasībām, it īpaši neiegādāties tādu transportlīdzekli, kurš ir aprīkots ar neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta izpratnē?
                  Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo un otro prejudiciālo jautājumu:

                  3)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja pircējs, kas, to nevēloties, ir iegādājies transportlīdzekli, kuru ražotājs ir laidis tirgū ar neatļautu pārveidošanas ierīci Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punkta izpratnē, pret transportlīdzekļa ražotāju var izvirzīt civiltiesiskus, no delikta izrietošus prasījumus par zaudējumu atlīdzību, it īpaši arī prasījumu par pirkuma cenas, kas samaksāta par transportlīdzekli, atmaksu, pretī nododot transportlīdzekli un īpašumtiesības uz to, izņēmuma kārtā tikai tad, ja transportlīdzekļa ražotājs ir rīkojies ar nolūku un pretēji vispārpieņemtiem morāles principiem?
                  Ja atbilde ir apstiprinoša:

                  4)

                  Vai Savienības tiesībās ir prasīts, lai transportlīdzekļa pircējs pret transportlīdzekļa ražotāju varētu izvirzīt civiltiesisku, no delikta izrietošu prasījumu par atlīdzināšanu jebkuras tādas transportlīdzekļa ražotāja vainojamas (aiz neuzmanības vai ar nolūku īstenotas) rīcības gadījumā, kas ir saistīta ar tāda transportlīdzekļa laišanu tirgū, kurš ir aprīkots ar neatļautu pārveidošanas ierīci atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punktam?
                  Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo līdz ceturto prejudiciālo jautājumu:

                  5)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja saskaņā ar valsts tiesībām transportlīdzekļa pircējam ir jāatskaita ieguvums no lietošanas par transportlīdzekļa faktisko lietošanu, ja tas no delikta izrietošas zaudējumu atlīdzināšanas ceļā pieprasa tāda transportlīdzekļa pirkuma cenas atmaksu, kas laists tirgū ar neatļautu pārveidošanas ierīci atbilstoši Regulas (EK) Nr. 715/2007 5. panta 2. punktam, pretī nododot transportlīdzekli un īpašumtiesības uz to?
                  Ja atbilde ir noliedzoša:

                  6)

                  Vai tas ir pretrunā Savienības tiesībām, ja šis ieguvums no lietošanas tiek aprēķināts no pilnas pirkuma cenas, neveicot atskaitījumu par transportlīdzekļa vērtības samazinājumu, kas izriet no tā aprīkošanas ar neatļautu pārveidošanas ierīci, un/vai, ņemot vērā to, ka pircējs nebija vēlējies lietot Savienības tiesībām neatbilstošu transportlīdzekli?
                  Neatkarīgi no atbildēm uz pirmo līdz sesto prejudiciālo jautājumu:

                  7)

                  Vai Zivilprozessordnung [Civilprocesa kodeksa] 348. panta 3. punkta 2. apakšpunkts, ciktāl šis tiesiskais regulējums attiecas arī uz lēmumu iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemšanu atbilstoši LESD 267. panta otrajai daļai, nav saderīgs ar valstu tiesu tiesībām iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši LESD 267. panta otrajai daļai un tāpēc nav jāpiemēro attiecībā uz lēmumiem iesniegt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2007/46/EK (2007. gada 5. septembris), ar ko izveido sistēmu mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju, kā arī tādiem transportlīdzekļiem paredzētu sistēmu, sastāvdaļu un atsevišķu tehnisku vienību apstiprināšanai (pamatdirektīva) (OV 2007, L 263, 1. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 715/2007 (2007. gada 20. jūnijs) par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (Euro 5 un Euro 6) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2007, L 171, 1. lpp.).


title: Lieta C-184/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. martā iesniedza tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Beļģija) – Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/25

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 24. martā iesniedza tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Beļģija) – Christian Louboutin/Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

      (Lieta C-184/21)
      (2021/C 217/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Christian Louboutin

         Atbildētājas: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (1) 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošanu reklāmā, kas publicēta vietnē, principā ir vainojams šīs vietnes operators, ja samērā informēta, uzmanīga un apdomīga interneta lietotāja uztverē šim operatoram ir bijusi aktīva loma šīs reklāmas izstrādē vai ka šāds interneta lietotājs šo reklāmu uztver kā daļu no šī operatora paša komercsaziņas?
                  Vai šādu uztveri ietekmēs:

                              —

                              apstāklis, ka šis operators ir visdažādāko preču, tostarp reklāmā reklamēto preču kategorijas preču atpazīstams izplatītājs;

                              —

                              vai apstāklis, ka šādi publicētas reklāmas augšdaļā ir atveidota šī operatora preču zīme, kas saistīta ar pakalpojumiem, ņemot vērā, ka šī preču zīme ir pazīstama kā izplatītāja preču zīme;

                              —

                              vai arī apstāklis, ka šis operators līdzās šai [reklāmas] publicēšanai piedāvā pakalpojumus, ko tradicionāli piedāvā tās pašas kategorijas preču izplatītāji, kurā ietilpst reklāmā reklamētā prece?

                  2)

                  Vai Regulas 2017/1001 par Eiropas Savienības preču zīmi 9. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka preces, kas satur preču zīmei identisku apzīmējumu, nosūtīšana komercdarbībā un bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas no galapatērētāja viedokļa ir izmantošana, kurā ir vainojams nosūtītājs vienīgi tad, ja nosūtītājs ir faktiski zinājis, ka šis apzīmējums ir piestiprināts precei?
                  Vai šāds nosūtītājs ir attiecīgā apzīmējuma izmantotājs, ja viņš pats vai ar viņu ekonomiski saistīts uzņēmums paziņo galapatērētājam, ka nodrošinās šo nosūtīšanu pēc tam, kad viņš pats vai ar viņu ekonomiski saistīts uzņēmums ir uzglabājis preci šādā nolūkā?
                  Vai šāds nosūtītājs ir attiecīgā apzīmējuma izmantotājs, ja viņš pats vai ar viņu ekonomiski saistīts uzņēmums iepriekš ir aktīvi piedalījies preces, kas ietver šo apzīmējumu, reklāmas publicēšanā savas komercdarbības ietvaros vai ir reģistrējis galapatērētāja pasūtījumu, pateicoties šai reklāmai?

         (1)  OV 2017, L 154, 1. lpp.


title: Lieta C-198/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. martā Giacomo Santini u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 10. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-345/19, T-346/19, no T-364/19 līdz T-366/19, no T-372/19 līdz T-375/19, T-385/19 Santini u.c./Parlaments

text:
               7.6.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/26

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 29. martāGiacomo Santini u.c. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta paplašinātā sastāvā) 2021. gada 10. februāra spriedumu apvienotajās lietās T-345/19, T-346/19, no T-364/19 līdz T-366/19, no T-372/19 līdz T-375/19, T-385/19 Santini u.c./Parlaments
      (Lieta C-198/21 P)
      (2021/C 217/37)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Antonio Mazzone, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro un Luciana Meneghini (pārstāvis: M. Paniz, advokāts)

         Otra puse apelācijas tiesvedībā: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

                  —

                  Apelācijas sūdzības iesniedzēji lūdz Tiesu: atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl ir pieļauta kļūda, piemērojot vispārējos tiesiskās noteiktības, tiesiskās paļāvības un samērīguma principus, kā arī Hartā garantētās tiesības saistībā ar tiesību uz īpašumu nepamatotu un nesamērīgu pārkāpumu; ir kļūdaini atzīts, ka apstrīdētie lēmumi varēja likumīgi tikt pamatoti ar Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām (turpmāk tekstā – “DIP noteikumi”) III pielikumu; viņiem kļūdaini ir bijis uzticēts veikt parastās pārvaldības darbības, kas ir deleģētas un/vai deleģējamas nodaļas vadītājam; argumentācija attiecībā uz pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi ir būtiski neprecīza, nepilnīga un kļūdaina; tādējādi atcelt visus apstrīdētos aktus, paziņojumus un/vai lēmumus; piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācija sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza sešus pamatus.

                  1.

                     Pirmais pamats: Tiesību kļūda uz/vai kļūda faktos, ciktāl ir uzskatīts, ka apstrīdētais lēmums ietekmēja tikai pensijas apmēru, nevis tiesības uz pensiju un šo tiesību rašanās posmu, kļūdaini atzīstot to par atbilstīgu vispārējiem Savienības principiem un Pamattiesību hartai. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda uz pārsūdzētā sprieduma prettiesiskumu, jo esot sajauktas tiesības uz pensiju un tiesības uz pensijas apmēru, izslēdzot faktiski piemērojamā principa par tiesību uz pensiju nemainīgumu piemērošanu; kļūdaini neesot ņemts vērā, ka iejaukšanās attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju mūža renti izpaudās ne tikai kā attiecīgā pensijas apmēra samazināšanās, bet kā pilnīga sistēmas reforma, kas ar atpakaļejošu spēku un pastāvīgi ietekmēja posmu, kurā rodas tiesības uz mūža renti, kas jau ir izmaksāta un ir spēkā vairākus gadus un galīgi ir daļa no ieinteresēto personu īpašuma; jo kļūdaini neesot ņemts vērā, ka Parlaments neveica nekādu pārbaudi attiecībā uz apstrīdēto aktu atbilstību Savienības tiesībām un ka šajā ziņā nav norādīts nekāds pamatojums.

                  2.

                     Otrais pamats: Tiesību kļūdas, interpretējot Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumi (NĪN) 75. pantu, Deputātu nolikuma 28. pantu, DIP noteikumu I, II un III pielikumu. Tiesību uz pensiju, vispārējo principu un Pamattiesību hartas pārkāpums. Apelācijas sūdzības iesniedzēji apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums esot prettiesisks, jo tajā kļūdaini ir interpretētas atsauces tiesību normas, DIP noteikumu III pielikumam piešķirot pastāvīgu spēkā esamību un piemērojamību, lai gan tas bija skaidri atcelts un nevienā tiesību normā skaidri nav paredzēts, ka tas turpina būt spēkā; tajā prettiesiski nav ņemts vērā, ka šajā lietā tiesību uz pensiju priekšnosacījumi tika grozīti neatbilstoši III pielikuma 2. pantam, kā arī pārkāpjot vispārējos Savienības principus un Pamattiesību hartu.

                  3.

                     Trešais pamats: Tiesību kļūda un/vai kļūda faktos, ciktāl tika atzīts, ka apstrīdētais lēmums ir saderīgs ar vispārējiem Savienības principiem un Pamattiesību hartu, tiesiskās paļāvības principu, samērīguma un vienlīdzības principu un tiesībām uz īpašumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda uz pārsūdzētā sprieduma prettiesiskumu, jo, nenovērtējot lietas konkrētās īpatnības un kļūdaini interpretējot atsauces tiesību normas, tajā esot atzīts, ka apstrīdētie lēmumi ir saderīgi ar Savienības tiesībām un Pamattiesību hartas principiem; tajā nav ņemti vērā elementi, tostarp dokumenti, kas apliecina daudzos solījumus, kuri sniegti apelācijas sūdzības iesniedzējiem attiecībā uz iegūto tiesību saglabāšanos un attiecībā uz to nemainīgumu; tajā nav ņemts vērā, ka apstrīdētajos lēmumos nav norādīts nekāds pamatojums un iemesli un ka tie veidoja acīmredzami nesamērīgu un pilnībā nepamatotu iejaukšanos.

                  4.

                     Ceturtais pamats: Tiesību kļūda, interpretējot NĪN 74. un 75. pantu, kā arī DIP noteikumu III pielikumu. Apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz pārsūdzētā sprieduma prettiesiskumu, jo tajā kļūdaini esot atzīts, ka apstrīdētais lēmums likumīgi varēja būt balstīts uz DIP noteikumu III pielikumu, lai gan minētais pielikums vairs nebija spēkā, jo pa to laiku tas bija atcelts.

                  5.

                     Piektais pamats: Tiesību kļūda, vērtējot procesuālos pārkāpumus: kompetence. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda uz [pārsūdzētā] sprieduma prettiesiskumu, jo tajā kļūdaini esot atzīts, ka “Deputātu atalgojuma un sociālo tiesību” nodaļas vadītāja kompetencē ir izdot apstrīdētos lēmumus, lai gan runa ir par aktiem, ko nevar deleģēt kā īpašas pārvaldes aktus, kuri ir Eiropas Parlamenta Prezidija kompetencē.

                  6.

                     Sestais pamats: Tiesību kļūda, vērtējot procesuālos pārkāpumus: pamatojums. Apelācijas sūdzības iesniedzēji norāda uz [pārsūdzētā] sprieduma prettiesiskumu, jo tajā kļūdaini esot atzīts, ka pastāv un par atbilstošu ir uzskatāms pamatojums, kas patiesībā nepastāv; nav ņemts vērā, ka Eiropas Parlamentam bija jāveic atbilstības pārbaude, norādot tai atbilstošu pamatojumu, un ka šāda pārbaude netika veikta un pamatojums netika norādīts; uz Lēmuma 14/2018 1. panta 7. punktu ir izdarīta atsauce kā uz garantijas elementu, lai gan runa ir par tiesību normu, kas vairs nepastāv, jo pati Deputātu palāta to atcēla ar spriedumu Nr. 2/2020, kurš jau ir stājies spēkā.