title: Lieta C-542/18 RX: Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2018. gada 17. septembra lēmums par Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2018. gada 19. jūlijā pasludinātā sprieduma lietā T-646/16 P, Simpson/Padome pārskatīšanu

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/12

      Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2018. gada 17. septembra lēmums par Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2018. gada 19. jūlijā pasludinātā sprieduma lietā T-646/16 P, Simpson/Padome pārskatīšanu
      (Lieta C-542/18 RX)
      (2018/C 427/17)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki tiesvedībā Vispārējā tiesā

         Prasītājs: Erik Simpson (pārstāvis: M. Velardo, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

         Pārskatāmie jautājumi

      Vai, ņemot vērā vispārējo tiesiskās drošības principu, ar 2018. gada 19. jūlijā pasludināto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā Simpson/Padome tiek apdraudēta Savienības tiesību vienotība vai konsekvence tādēļ, ka minētā Vispārējā tiesa kā apelācijas instances tiesa ir nospriedusi, ka iztiesāšanas sastāvs, kurš ir izdevis Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 24. jūnija rīkojumu lietā Simpson/Padome, nav bijis izveidots likumīgi, jo procedūrā, ar kuru ir iecelts viens no šī sastāva locekļiem, ir pieļauts pārkāpums, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas pirmajā teikumā noteikto likumīgas tiesas principu.
      Vai – tāpat kā LESD 277. pantā minētie pasākumi – tiesneša iecelšana var būt pamats tiesiskuma papildu pārbaudei vai arī šāda tiesiskuma papildu pārbaude – principā vienmēr vai pēc noteikta laika – nav pieļaujama, vai tā ir ierobežoti attiecināma uz konkrēta veida pārkāpumiem, lai nodrošinātu tiesisko stabilitāti un res judicata spēku.


title: Lieta T-288/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Ezz u.c./Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē — Līdzekļu iesaldēšana — Pieņemamība — Mērķi — Kritēriji iekļaušanai attiecīgo personu sarakstā — Prasītāju iekļaušanas attiecīgo personu sarakstā pagarināšana — Faktiskais pamats — Iebilde par prettiesiskumu — Juridiskais pamats — Samērīgums — Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz labu pārvaldību — Kļūda tiesību piemērošanā — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/38

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Ezz u.c./Padome
      (Lieta T-288/15) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ēģiptē - Līdzekļu iesaldēšana - Pieņemamība - Mērķi - Kritēriji iekļaušanai attiecīgo personu sarakstā - Prasītāju iekļaušanas attiecīgo personu sarakstā pagarināšana - Faktiskais pamats - Iebilde par prettiesiskumu - Juridiskais pamats - Samērīgums - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz labu pārvaldību - Kļūda tiesību piemērošanā - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā)
      (2018/C 427/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gizeh, Ēģipte), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kaira, Ēģipte), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, (Gizeh), Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Gizeh) (pārstāvji: sākotnēji J. Lewis, B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, J. Binns, S. Rowe, solicitors un J.-F. Bellis, avocat, vēlāk B. Kennelly, J. Pobjoy, S. Rowe un H. de Charette, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: M. Bishop un I. Gurov)

         Priekšmets

      Prasība, kura celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/486 (2015. gada 20. marts) ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2015, L 77, 16. lpp.), otrkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/411 (2016. gada 18. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2016, L 74, 40. lpp.), un, treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/496 (2017. gada 21. marts), ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2017, L 76, 22. lpp.), ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītājiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ahmed Abdelaziz Ezz un Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin un Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 429, 21.12.2015.


title: Lieta C-543/18 RX: Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2018. gada 17. septembra lēmums par Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2018. gada 19. jūlijā pasludinātā sprieduma lietā T-693/16 P, HG/Komisija pārskatīšanu

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/12

      Tiesas (pārskatīšanas palāta) 2018. gada 17. septembra lēmums par Vispārējās tiesas (apelācijas palāta) 2018. gada 19. jūlijā pasludinātā sprieduma lietā T-693/16 P, HG/Komisija pārskatīšanu
      (Lieta C-543/18 RX)
      (2018/C 427/18)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki tiesvedībā Vispārējā tiesā

         Prasītājs: HG (pārstāve: L. Levi, advokāte)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

         Pārskatāmie jautājumi

      Pārskatīšana attiecas uz jautājumu, vai, ņemot vērā vispārējo tiesiskās drošības principu, ar 2018. gada 19. jūlijā pasludināto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā HG/Komisija (T-693/16 P, nav publicēts, EU:T:2018:492) tiek apdraudēta Savienības tiesību vienotība vai konsekvence tādēļ, ka minētā Vispārējā tiesa kā apelācijas instances tiesa ir nospriedusi, ka iztiesāšanas sastāvs, kurš ir pasludinājis Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2016. gada 19. jūlija spriedumu lietā HG/Komisija (F-149/15, EU:F:2016:155), nav bijis izveidots likumīgi, jo procedūrā, ar kuru tika iecelts viens no šī sastāva locekļiem, ir pieļauts pārkāpums, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta otrās daļas pirmajā teikumā noteikto likumīgas tiesas principu.
      Pārskatīšana it īpaši attiecas uz jautājumu, vai – tāpat kā LESD 277. pantā minētie pasākumi – tiesneša iecelšana var būt pamats tiesiskuma papildu pārbaudei vai arī šāda tiesiskuma papildu pārbaude – principā vienmēr vai pēc noteikta laika – nav pieļaujama, vai tā ir ierobežoti attiecināma uz konkrēta veida pārkāpumiem, lai nodrošinātu tiesisko stabilitāti un res judicata spēku.


title: Lieta T-43/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – 1&1 Telecom/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Konkurence — Koncentrācija — Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgus un piekļuves un savienojuma uzsākšanas vairumtirdzniecības tirgus Vācijā — Telefónica Deutschland īstenota E-Plus iegāde — Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību — Ar MTO nesaistītas galīgo saistību daļas īstenošana — Nepārsūdzami tiesību akti — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/39

      Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – 1&1 Telecom/Komisija
      (Lieta T-43/16) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Konkurence - Koncentrācija - Mobilo telekomunikāciju pakalpojumu mazumtirdzniecības tirgus un piekļuves un savienojuma uzsākšanas vairumtirdzniecības tirgus Vācijā - Telefónica Deutschland īstenota E-Plus iegāde - Lēmums, ar ko koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību - Ar MTO nesaistītas galīgo saistību daļas īstenošana - Nepārsūdzami tiesību akti - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Vācija) (pārstāvji: J.-O. Murach, advokāts, un P. Alexiadis, solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: N. Khan, M. Farley un C. Vollrath)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Telefónica Deutschland Holding AG (Minhene, Vācija) (pārstāvji: M. Bauer, H.-J. Freund, B. Herbers un K. Baubkus, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt iespējamo Komisijas lēmumu, kurš ietverts 2015. gada 19. novembra vēstulē par ar MTO [mobilo tīklu operatori] nesaistītu korektīvu pasākumu īstenošanu, kādi ir paredzēti galīgajās saistībās, kuras par obligātām ir padarītas ar Komisijas Lēmumu C(2014) 4443 final (2014. gada 2. jūlijs), ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas konkrētas saistības (Lieta M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  1&1 Telecom GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Telefónica Deutschland Holding AG tiesāšanās izdevumus, izņemot Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar iebildi par nepieņemamību, kas noraidīta ar 2016. gada 22. jūnija rīkojumu 1&1 Telecom/Komisija (T-43/16, EU:T:2016:402).

         (1)  OV C 106, 21.3.2016.


title: Lieta T-515/18: Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – FAKRO/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/80

      Prasība, kas celta 2018. gada 29. augustā – FAKRO/Komisija
      (Lieta T-515/18)
      (2018/C 427/107)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: FAKRO sp. z o. o. (Nowy Sącz, Polija) (pārstāvis – A. Radkowiak-Macuda, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2018. gada 14. jūnija lēmumu, kas pieņemts procedūrā saskaņā ar sūdzību, ko FAKRO sp. z o. o.2012. gada 12. jūlijā iesniedza Komisijā par to, ka Grupa VELUX ļaunprātīgi izmanto dominējošo stāvokli (atsauce AT.40026 VELUX);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā kopā ar apstrīdētā lēmuma nepietiekamu pamatojumu, kā rezultātā tika atzīts, ka Eiropas Savienībai nav intereses turpināt procedūru.
                  Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ieņēmusi galīgo nostāju nedz attiecībā uz dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas priekšnoteikumiem, nedz attiecībā uz septiņām apgalvotajām darbību kategorijām. Novērtējot pamatu par to, ka dominējošā stāvokli esošs uzņēmums piemēro plēsonīgas cenas, Komisija savu lēmumu nekritiski esot pamatojusi ar šī uzņēmuma argumentiem, neņemot vērā prasītājas argumentus, kā arī neizdarot pat ne vienkāršotu problēmas analīzi. Prasītāja uzskata, ka vienīgais mērķis tam, ka dominējošā stāvokli esošs uzņēmums ieviesa apkarojošu preču zīmi, bija padarīt neiespējamu tā konkurentiem ieiešanu tirgū vai attīstību tajā, un šīs sabiedrības piemērotās investīciju atlaides esot selektīvas, ekskluzīvas un diskriminējošas, un tas esot LESD 102. panta pārkāpums. Tā apgalvo, ka pierādījumi skaidri parāda, ka dominējošā stāvokli esošs uzņēmums ir slēdzis līgumus par ekskluzivitāti pretēji LESD 102. pantam, kā arī ka izmeklēšanas procedūras veikšanai šajā ziņā nebūtu vajadzīgi ievērojami resursi, bet būtu tikai jāpārbauda tās iesniegtie dati un pierādījumi.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz labas pārvaldības principa pārkāpumu saistībā ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā attiecībā uz Eiropas Savienības intereses turpināt procedūru neesamību.
                  Laikā starp sūdzības iesniegšanu un noraidošo lēmumu esot pagājuši vairāk nekā 71 mēnesis. Komisijas novilcinošās darbības pamatā neesot neviens īpašs apstāklis. Komisijai esot fundamentālas zināšanas par Eiropas jumta logu tirgu. Komisijas novilcinošās darbības sekas varot būt tādas, ka prasītāja nevarēs aizstāvēt savas tiesības valsts konkurences aizsardzības iestādēs, ņemot vērā valsts tiesībās paredzēto sūdzību iesniegšanas noilgumu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz Regulas Nr. 773/2004 (1) 8. panta 1. punkta pārkāpumu, atsakoties prasītājai piešķirt piekļuvi dokumentiem, tādējādi liedzot tai efektīvas tiesības uz aizstāvību.
                  Saskaņā ar piemērojamām tiesību normām gadījumā, kad Komisija informē sūdzības iesniedzēju par savu nodomu noraidīt sūdzību, sūdzības iesniedzējam esot tiesības piekļūt dokumentiem, ar kuriem Komisija pamato savu pagaidu vērtējumu. Šajā lietā Komisija neesot piešķīrusi prasītājai šādu piekļuvi. Turklāt Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz Eiropas Savienības intereses novērtēšanas principiem, atbilstoši nepārbaudot dominējošā stāvoklī esošajam uzņēmumam pārmesto darbību raksturu un sekas.

         (1)  Komisijas Regula (EK) Nr. 773/2004 (2004. gada 7. aprīlis) par lietas izskatīšanu saskaņā ar [LESD 101. un 102. pantu], ko vada Komisija (OV 2004, L 123, 18. lpp.).


title: Lieta T-62/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Puma SE/EUIPO – Doosan Machine Tools (“PUMA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PUMA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas starptautiskas grafiskas preču zīmes “PUMA” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/39

      Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Puma SE/EUIPO – Doosan Machine Tools (“PUMA”)
      (Lieta T-62/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “PUMA” reģistrācijas pieteikums - Agrākas starptautiskas grafiskas preču zīmes “PUMA” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))
      (2018/C 427/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Folliard-Monguiral un D. Walicka)

         Persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Doosan Machine Tools Co. Ltd (Seongsan-gu, Dienvidkoreja) (pārstāvji: R. Böhm un S. Overhage, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1052/2015-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Puma un Doosan Infracore Co. Ltd.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 4. decembra lēmumu lietā R 1052/2015-4.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Puma SE tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Doosan Machine Tools Co. Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-546/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – FN u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 23. augustā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – FN u.c.
      (Lieta C-546/18)
      (2018/C 427/19)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Atbildētāja: Übernahmekommission

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem (1) 4. un 17. pantam – lasot tos Savienības tiesību efektivitātes principa gaismā – ir pretrunā interpretācija, saskaņā ar ko Direktīvas 2004/25/EK 4. pantā minētās uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam, kurā ir ticis konstatēts personas izdarīts tādu valsts tiesību normu pārkāpums, kas ir tikušas pieņemtas, transponējot Direktīvu 2004/25/EK, šīs uzraudzības iestādes pēc tam īstenotā administratīvā soda piemērošanas procedūrā pret to pašu personu netiek atzīts saistošs spēks, un tāpēc šī persona no jauna var izmantot visus faktiskos un juridiskos iebildumus un pierādījumus, lai apstrīdētu jau galīgajā lēmumā konstatēto tiesību pārkāpumu?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/25/EK (2004. gada 21. aprīlis) par pārņemšanas piedāvājumiem 4. un 17. pantam – lasot tos Savienības tiesību efektivitātes principa gaismā – ir pretrunā interpretācija, saskaņā ar ko Direktīvas 2004/25/EK 4. pantā minētās uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam, kurā ir ticis konstatēts juridiskas personas izdarīts tādu valsts tiesību normu pārkāpums, kas ir tikušas pieņemtas, transponējot Direktīvu 2004/25/EK, šīs uzraudzības iestādes pēc tam īstenotā administratīvā soda piemērošanas procedūrā pret to šīs juridiskās personas struktūru, kura ir apveltīta ar pārstāvības pilnvarām, netiek atzīts saistošs spēks, un tāpēc šī persona (šī struktūra) var izmantot visus faktiskos un juridiskos iebildumus un pierādījumus, lai apstrīdētu jau galīgajā lēmumā konstatēto tiesību pārkāpumu?

                  3)

                  Ja uz 1. jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam ir pretrunā valsts prakse, saskaņā ar ko Direktīvas 2004/25/EK 4. pantā minētās uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam, kurā ir ticis konstatēts personas izdarīts tādu valsts tiesību normu pārkāpums, kas ir tikušas pieņemtas, transponējot Direktīvu 2004/25/EK, šīs uzraudzības iestādes pēc tam īstenotā administratīvā soda piemērošanas procedūrā pret to pašu personu tiek atzīts saistošs spēks, kas nozīmē, ka šai personai ir liegts apstrīdēt jau ar galīgo lēmumu konstatēto tiesību pārkāpumu no juridiskā un faktiskā viedokļa?

                  4)

                  Ja uz 2. jautājumu tiek atbildēts noliedzoši:
                  Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam ir pretrunā valsts prakse, saskaņā ar ko Direktīvas 2004/25/EK 4. pantā minētās uzraudzības iestādes galīgajam lēmumam, kurā ir ticis konstatēts juridiskas personas izdarīts tādu valsts tiesību normu pārkāpums, kas ir tikušas pieņemtas, transponējot Direktīvu 2004/25/EK, šīs uzraudzības iestādes pēc tam īstenotā administratīvā soda piemērošanas procedūrā pret to šīs juridiskās personas struktūru, kura ir apveltīta ar pārstāvības pilnvarām, tiek atzīts saistošs spēks, kas nozīmē, ka šai personai (struktūrai) ir liegts apstrīdēt jau ar galīgo lēmumu konstatēto tiesību pārkāpumu no juridiskā un faktiskā viedokļa?

         (1)  OV 2004, L 142, 12. lpp.


title: Lieta T-537/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Vialto Consulting/Eiropas Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/81

      Prasība, kas celta 2018. gada 13. septembrī – Vialto Consulting/Eiropas Komisija
      (Lieta T-537/18)
      (2018/C 427/108)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Vialto Consulting Kft. (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis: V. Christianos, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto Komisijas lēmumu, ar kuru Komisija ir noteikusi prasītājas izslēgšanu [no dalības publiskā iepirkuma procedūrās] uz divu gadu periodu un publicējusi informāciju par šo izslēgšanu savā Interneta vietnē;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītajai mantisko kaitējumu, kas nodarīts, pirmkārt, ar tās izslēgšanu uz divu gadu periodu, un, otrkārt, ar informācijas par šo izslēgšanu publicēšanu Komisijas Interneta vietnē, novērtējot šos zaudējumus 434 889,82 EUR apmērā, tiem pieskaitot procentus no šī lēmuma pieņemšanas dienas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt morālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājai, pirmkārt, ar tās izslēgšanu uz divu gadu periodu, un, otrkārt, ar informācijas par šo izslēgšanu publicēšanu Komisijas Interneta vietnē, novērtējot šo kaitējumu 400 000 EUR apmērā, tiem pieskaitot procentus no šī lēmuma pieņemšanas dienas;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības attiecībā pret Komisijas 2018. gada 29. jūnija lēmumu Ares(2018)3463041 pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir par Regulas 2185/1996 7. panta 1. punkta pārkāpumu, jo Eiropas Komisija esot bez pamatojuma apstiprinājusi, ka OLAF nav pārsniedzis savas pilnvaras, veicot Vialto pārbaudi telpās.

                  2.

                  Otrais pamats ir par Pamattiesību hartas 41. panta pārkāpumu saistībā ar tiesībām uz labu pārvaldību un pamatojuma neesamību.

                  3.

                  Trešais pamats ir par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.

                  4.

                  Ceturtais pamats ir par samērīguma principa un pienākuma sniegt pienācīgu pamatojumu pārkāpumu, jo Eiropas Komisija esot, pirmkārt, nolēmusi izslēgt Vialto no dalības uz divu gadu periodu, un, otrkārt, publicējusi informāciju par šo izslēgšanu savā Interneta vietnē.


title: Lieta T-93/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 10. oktobra spriedums – Rheinmetall Waffe Munition/EUIPO (“VANGUARD”) (Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Vārdiska preču zīme “VANGUARD” — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstoša rakstura neesamība — Atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/40

      Vispārējās tiesas 2018. gada 10. oktobra spriedums – Rheinmetall Waffe Munition/EUIPO (“VANGUARD”)
      (Lieta T-93/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “VANGUARD” - Absolūti atteikuma pamati - Aprakstoša rakstura neesamība - Atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
      (2018/C 427/49)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rheinmetall Waffe Munition GmbH (Südheide, Vācija) (pārstāvis: J. Schmidt, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: A. Schifko)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 19. novembra lēmumu lietā R 69/2015-2 attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “VANGUARD” starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2015. gada 19. novembra lēmumu lietā R 69/2015-2.

                  2)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 136, 18.4.2016.


title: Lieta T-539/18: Prasība, kas celta 2018. gada 15. septembrī – Ayuntamiento de Quart de Poblet/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/82

      Prasība, kas celta 2018. gada 15. septembrī – Ayuntamiento de Quart de Poblet/Komisija
      (Lieta T-539/18)
      (2018/C 427/109)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ayuntamiento de Quart de Poblet (Quart de Poblet, Spānija) (pārstāvji: B. Sanchis Piqueras, J. Rodríguez Pellitero, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pieņemt prasību izskatīšanā un atzīt to par pamatotu;

                  —

                  atzīt, ka:

                  —

                  prasītāja ir pareizi izpildījusi savas no līgumiem izrietošās līgumsaistības; un

                  —

                  tāpēc prasītāja ir tiesīga saņemt šajos līgumos paredzēto finansējumu;

                  —

                  Eiropas Komisijas prasījums par noteiktu summu atmaksu no projekta “DIEGO” un projekta “SEED” ir nepamatots un prettiesisks;

                  —

                  atcelt paziņojumus par parādu vai katrā ziņā atzīt tos par nelikumīgiem;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai atmaksāt prasītājai summas, kuras tā no prasītājas ir pieprasījusi un kuras prasītāja tai ir samaksājusi;

                  —

                  pakārtoti – atzīt, ka Eiropas Komisijas pieprasītās summas ir atbalsttiesīgas un/vai finansējamas izmaksas pēc Vispārējās tiesas ieskatiem noteiktajā apmērā;

                  —

                  katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats par to, ka Eiropas Komisija esot kļūdaini klasificējusi izmaksas.

                              —

                              Prasītāja uzskata par nepareizu to, kā Eiropas Komisija pretēji līgumos noteiktajam ir klasificējusi izmaksas par tiešām vai netiešām un/vai finansējamām izmaksām, pamatodamās uz savu revidentu ziņojumu un prasīdama prasītājai atmaksāt dotācijas, kas saņemtas projektu “DIEGO” un “SEED” īstenošanai.

                  2.

                  Otrais pamats par to, ka Eiropas Komisija esot kļūdaini aprēķinājusi izmaksu apmēru.

                              —

                              Prasītāja uzskata, ka šā apmēra aprēķināšana esot nepareiza tāpēc, ka tajā nav ievērots līgumos šajā ziņā noteiktais.

                  3.

                  Trešais pamats par to, ka Eiropas Komisija neatvainojami nepildot līgumsaistības.

                              —

                              Prasītāja uzskata, ka Komisija, nepareizi klasificēdama attiecinātās izmaksas un nepareizi aprēķinādama šo izmaksu apmēru, nav izpildījusi līgumus un joprojām tos nepilda, neskatoties uz strīdā izteiktajiem apgalvojumiem un iesniegtajiem pierādījumiem, tādējādi izrādot ļaunticību.


title: Lieta C-555/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – K.H.K./B.A.C., E.E.K.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. augustā iesniedza Sofiyski rayonen sad (Bulgārija) – K.H.K./B.A.C., E.E.K.
      (Lieta C-555/18)
      (2018/C 427/20)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Sofiyski rayonen sad

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: K.H.K.

         Atbildētāji: B.A.C, E.E.K.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai vēl spēkā nestājies maksājuma rīkojums par naudas prasījumu atbilstoši Grazhdanski protsesualen kodeks (Civilprocesa kodekss, turpmāk tekstā – “GPK”) 410. pantam ir publisks akts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs) (1) 4. panta 10) punkta izpratnē?

                  2)

                  Ja maksājuma rīkojums atbilstoši GPK 410. pantam nav publisks akts, vai pēc pieteikuma paralēli tiesvedībai atbilstoši GPK 410. pantam ir jāierosina atsevišķa tiesvedība atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs) 5. panta a) punktam?

                  3)

                  Ja maksājuma rīkojums atbilstoši GPK 410. pantam ir publisks akts, vai tiesai ir pienākums pieņemt lēmumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs) 18. panta 1. punktā paredzētajā termiņā, ja valsts tiesību aktā ir reglamentēts, ka termiņu skaitīšana tiesas atvaļinājuma laikā tiek apturēta?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 655/2014 (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido Eiropas kontu apķīlāšanas rīkojuma procedūru, lai atvieglotu pārrobežu parādu piedziņu civillietās un komerclietās (OV 2014, L 189, 59. lpp).


title: Lieta T-545/18: Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – YL/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/83

      Prasība, kas celta 2018. gada 11. septembrī – YL/Komisija
      (Lieta T-545/18)
      (2018/C 427/110)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: YL (pārstāvis: P. Yon, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt [lēmumu par] viņa izslēgšanu no 2017. gada amatā paaugstināto ierēdņu saraksta;

                  —

                  paaugstināt viņu amatā ar atpakaļejošu spēku no 2017. gada 1. janvāra;

                  —

                  atlīdzināt zaudējumus ar apstrīdētajiem aktiem nodarītā kaitējuma apmērā – par dienām un enerģiju, kas ir veltīta šai prasībai un tās sagatavošanai, par cīņu pret atraidījuma sajūtu, izstumšanu un neatlaidīgu pret viņu vērstu darbību no tās iestādes puses, kurai būtu jārūpējas par savu darbinieku interesēm un būtu attiecībā uz tiem jāizrāda neitralitāte, ja ne labvēlība, – šo kaitējumu novērtējot 100 000 EUR apmērā;

                  —

                  atmaksāt viņa advokāta un tiesāšanās izdevumus 10 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats – Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) pārkāpums, ko esot pieļāvusi iecēlējinstitūcija, pirmkārt, savu lēmumu paaugstināt prasītāju amatā pamatojot ar iepriekš noteiktu sodu, lai gan šis sods jau ir ietekmējis viņa karjeru, jo viņam ir piemērota līmeņa pazemināšana. Otrkārt, apstrīdētais lēmums esot ticis pieņemts, pamatojoties uz to, ka minētais sods esot saistīts ar viņa uzvedību darbā, lai gan 2016. gada lēmumā par soda piemērošanu esot bijis norādīts, ka nodarījumiem, par kuriem ir piemērots sods, nav nekādas saistības ar prasītāja funkcijām un atbildību.

                  2.

                  Otrais pamats – pilnvaru nepareiza izmantošana, ko iecēlējinstitūcija esot pieļāvusi, izmantojot savas amatā paaugstināšanas pilnvaras, lai pastiprinātu 2016. gadā noteikto sodu, un izmantojot amatā paaugstināšanas procedūru, lai izvairītos no Civildienesta noteikumos izvirzīšanas augstākam līmenim atlikšanai paredzēto robežu ievērošanas.


title: Lieta T-634/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Pint/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Dokumenti saistībā ar procedūru EU Pilot Nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353 — Piekļuves atteikums — Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums — Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību — Vispārēja konfidencialitātes prezumpcija — Sevišķas sabiedrības intereses)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/61

      Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – Pint/Komisija
      (Lieta T-634/17) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Dokumenti saistībā ar procedūru EU Pilot Nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353 - Piekļuves atteikums - Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta trešais ievilkums - Izņēmums saistībā ar izmeklēšanas mērķu aizsardzību - Vispārēja konfidencialitātes prezumpcija - Sevišķas sabiedrības intereses)
      (2018/C 427/80)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Anikó Pint (Göd, Ungārija) (pārstāvis: D. Lazar, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: F. Erlbacher un C. Ehrbar)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Ungārija (pārstāvji: M. Fehér, G. Koós un M. Tátrai)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 1. jūnija un 17. jūlija lēmumus, ar kuriem prasītājai atteikta piekļuve dokumentiem saistībā ar procedūru EU Pilot Nr. 8572/16 CHAP(2015) 00353.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Anikó Pint sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Ungārija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 382, 13.11.2017.


title: Lieta T-328/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Paice/EUIPO – Blackmore (“DEEP PURPLE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) — Common law prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums) — Maldinošas izmantošanas riska neesamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/41

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Paice/EUIPO – Blackmore (“DEEP PURPLE”)
      (Lieta T-328/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts) - Common law prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums) - Maldinošas izmantošanas riska neesamība)
      (2018/C 427/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ian Paice (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Engelman, barrister, un J. Stephenson, solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Gája un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Richard Hugh Blackmore (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: sākotnēji A. Edwards-Stuart, vēlāk T. Alkin, barristers)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 736/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Paice un Blackmore.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ian Paice atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 305, 22.8.2016.


title: Lieta T-547/18: Prasība, kas celta 2018. gada 14. septembrī – Teeäär/ECB

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/84

      Prasība, kas celta 2018. gada 14. septembrī – Teeäär/ECB
      (Lieta T-547/18)
      (2018/C 427/111)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Raivo Teeäär (Tallina, Igaunija) (pārstāvis: L. Levi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt ECB Valdes 2018. gada 27. februāra lēmumu, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums piešķirt pabalstu karjeras maiņai ārpus ECB;

                  —

                  ciktāl nepieciešams, atcelt Valdes 2018. gada 3. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja sūdzība par Valdes 2018. gada 27. februāra lēmumu;

                  —

                  piespriest atlīdzināt par labu prasītājam tam nodarīto mantisko kaitējumu, kuru veido karjeras maiņas finansiālais atbalsts 101 447 EUR apmērā, kam tiek pieskaitīti nokavējuma procenti atbilstoši Eiropas Centrālās bankas likmei, ko piemēro tās galvenajām refinansēšanas operācijām ar trīs procentu punktiem gadā;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB Civildienesta noteikumu 2.3.1. pants esot prettiesisks, jo ar to tiekot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma princips; apstrīdētajā lēmumā arī esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB Civildienesta noteikumu 2.3.1. pants esot prettiesisks, jo ar to tiekot īstenota diskriminācija pēc vecuma, tādējādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu un Direktīvas 2000/78 (1) 2. pantu un 6. panta 1. punktu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums esot prettiesisks, jo tajā esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un neesot ievērots rūpības pienākums.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu pakārtoti tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 2.3.1. pants.

         (1)  Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).


title: Lieta T-344/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts — “Common law” prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums — Maldinošas izmantošanas riska neesamība — Vispārējās tiesas Reglamenta 177. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/42

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”)
      (Lieta T-344/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts - “Common law” prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums - Maldinošas izmantošanas riska neesamība - Vispārējās tiesas Reglamenta 177. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Richard Hugh Blackmore (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: sākotnēji A. Edwards-Stuart, vēlāk T. Alkin, barristers)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Gája un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ian Paice (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Engelman, barrister, un J. Stephenson, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 736/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Paice un Blackmore.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Richard Hugh Blackmore atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta T-548/18: Prasība, kas celta 2018. gada 18. septembrī – Helbert/EUIPO

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/85

      Prasība, kas celta 2018. gada 18. septembrī – Helbert/EUIPO

      (Lieta T-548/18)
      (2018/C 427/112)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Lars Helbert (Alicante, Spānija) (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atklātā konkursa EUIPO/AD/01/17 (1) atlases komisijas 2017. gada 1. decembra un 2018. gada 7. marta lēmumu neiekļaut prasītāja vārdu veiksmīgo kandidātu datubāzē tās galīgajā redakcijā, kas tikusi noteikta pēc tam, kad EUIPO2018. gada 8. jūnijā noraidīja prasītāja sūdzību, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

                  —

                  piespriest EUIPO samaksāt prasītājam kompensāciju, kuras apmēru noteiks Tiesa pēc saviem ieskatiem, par nemantisko kaitējumu, kas radīts prasītājam atlases komisijas lēmuma dēļ, un

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Pirmajā prasības pamatā ir apgalvots, ka attiecībā uz atlases komisijas sastāvu un konsekvenci pieļautās nelikumības esot tieši izraisījušas to, ka novērtējums nebija saskanīgs un tika pārkāpti vienlīdzīgu iespēju, vienlīdzīgas attieksmes un novērtējuma objektivitātes principi – pretēji Atklātos konkursus reglamentējošo vispārīgo noteikumu 3.1. un 2.4. punktam.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu ir apgalvots, ka atlases komisija neesot veikusi salīdzinošu kandidāta novērtējumu, pārkāpdama pienākumu ievērot vienlīdzīgas attieksmes, vienlīdzīgu iespēju un novērtējuma objektivitātes principus saskaņā ar Atklātos konkursus reglamentējošo vispārīgo noteikumu 2.4. punktu.

                  3.

                  Trešajā prasības pamatā ir apgalvotas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kas esot pieļautas, izvērtējot prasītāja sniegumu “uz konkrētām kompetencēm vērstajā intervijā”.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu ir apgalvots, ka atlases komisija esot pārkāpusi paziņojumu par konkursu EUIPO/AD/01/17, kā arī vienlīdzīgas attieksmes, vienlīdzīgu iespēju un novērtējuma objektivitātes principus.

         (1)  OV 2017, C 9A, 1. lpp.


title: Lieta C-567/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Coty Germany GmbH/Amazon Services Europe Sàrl u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. septembrī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Coty Germany GmbH/Amazon Services Europe Sàrl u.c.
      (Lieta C-567/18)
      (2018/C 427/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesgerichtshof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Coty Germany GmbH

         Atbildētāji: Amazon Services Europe Sàrl, Amazon FC Graben GmbH, Amazon Europe Core Sàrl, Amazon EU Sàrl

         Prejudiciālais jautājums

      Vai persona, kura trešās personas uzdevumā uzglabā preces, kuras ir pretrunā ar preču zīmi piešķirtajām tiesībām, nezinot par tiesību pārkāpumu, ir šīs preces valdītājs nolūkā tās piedāvāt vai laist tirgū, ja nevis pati attiecīgā persona, bet gan tikai trešā persona paredz piedāvāt šīs preces vai laist tās tirgū (1)?

         (1)  Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Kopienas preču zīmi (OV 2009, L 78, 1. lpp.) 9. panta 2. punkta b) apakšpunkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.) 9. panta 3. punkta b) apakšpunkta interpretācija.


title: Lieta T-345/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts — “Common law” prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums — “Goodwill” — Formas prasību neievērošana — Vispārējās tiesas Reglamenta 177. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/43

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Blackmore/EUIPO – Paice (“DEEP PURPLE”)
      (Lieta T-345/16) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “DEEP PURPLE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka nereģistrēta preču zīme “DEEP PURPLE” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkts - “Common law” prasības par no apzīmējuma izrietošu tiesību pārkāpumu (action for passing off) regulējums - “Goodwill” - Formas prasību neievērošana - Vispārējās tiesas Reglamenta 177. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Richard Hugh Blackmore (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: sākotnēji A. Edwards-Stuart, vēlāk T. Alkin, barristers)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Gája un D. Walicka)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ian Paice (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: M. Engelman, barrister, un J. Stephenson, solicitor)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmumu lietā R 880/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Paice un Blackmore.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Richard Hugh Blackmore atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 314, 29.8.2016.


title: Lieta T-697/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – De Longhi Benelux/EUIPO (“COOKING CHEF GOURMET”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COOKING CHEF GOURMET” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/62

      Vispārējās tiesas 2018. gada 9. oktobra spriedums – De Longhi Benelux/EUIPO (“COOKING CHEF GOURMET”)
      (Lieta T-697/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COOKING CHEF GOURMET” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts))
      (2018/C 427/81)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: De Longhi Benelux SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: M. Arnott, A. Nicholls, solicitors, un G. Hollingworth, barrister)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: S. Bonne)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 24. jūlija lēmumu lietā R 231/2017-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “COOKING CHEF GOURMET” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  De Longhi Benelux atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 5, 8.1.2018.


title: Lieta T-463/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Portugāle/Komisija (ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Platībatkarīgais atbalsts — Samazinājumi un izslēgšanas savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā — Regula (EK) Nr. 73/2009 — Regula (EK) Nr. 1122/2009 — Regula (EK) Nr. 885/2006 — Samērīgums)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/43

      Vispārējās tiesas 2018. gada 26. septembra spriedums – Portugāle/Komisija
      (Lieta T-463/16) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Platībatkarīgais atbalsts - Samazinājumi un izslēgšanas savstarpējās atbilstības noteikumu neievērošanas gadījumā - Regula (EK) Nr. 73/2009 - Regula (EK) Nr. 1122/2009 - Regula (EK) Nr. 885/2006 - Samērīgums)
      (2018/C 427/54)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida un P. Estêvão, pārstāvji)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Sauka, kam palīdz M. Marques Mendes un A. Dias Henriques, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1059 (2016. gada 20. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2016, L 173, 59. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Portugāles Republiku.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Portugāles Republika sedz savus, kā arī atlīdzina trīs ceturtdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem.

                  3)

                  Komisija sedz vienu ceturtdaļu savu tiesāšanās izdevumu pati.

         (1)  OV C 392, 24.10.2016.


title: Lieta T-712/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Ntolas/EUIPO – General Nutrition Investment (“GN Laboratories”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GN Laboratories” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GNC” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/62

      Vispārējās tiesas 2018. gada 27. septembra spriedums – Ntolas/EUIPO – General Nutrition Investment (“GN Laboratories”)
      (Lieta T-712/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GN Laboratories” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “GNC” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2018/C 427/82)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Christos Ntolas (Wuppertal, Vācija) (pārstāvis: C. Renger, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: P. Sipos un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: General Nutrition Investment Co. (Wilmington, Delavēra, Arizona, Amerikas Savienotās Valstis)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 18. jūlija lēmumu lietā R 2358/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp General Nutrition Investment un C. Ntolas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Christos Ntolas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta T-546/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Tataram/Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Atalgojuma korekcija — Regula (ES) Nr. 423/2014 — Paziņojums par algu — Termiņš prasības celšanai — Termiņa izbeigšanās — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/44

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Tataram/Komisija
      (Lieta T-546/16) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Atalgojuma korekcija - Regula (ES) Nr. 423/2014 - Paziņojums par algu - Termiņš prasības celšanai - Termiņa izbeigšanās - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Marina Tataram (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji: sākotnēji A. Salerno, pēc tam F. Moyse, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji J. Currall un G. Gattinara, pēc tam G. Gattinara un L. Radu Bouyon)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji: E. Taneva un M. Ecker), Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: sākotnēji M. Bauer un M. Veiga, pēc tam M. Bauer un R. Meyer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu par prasītājas tāda atalgojuma par 2014. gada maiju noteikšanu, kas konkretizēts minētā mēneša paziņojumā par algu, kurš viņai tika nosūtīts 2014. gada 15. maijā un kas ir pirmais paziņojums, kam piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 423/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko no 2012. gada 1. jūlija koriģē Eiropas Savienības ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojumu un pensijas, kā arī korekcijas koeficientus, kurus piemēro šim atalgojumam un pensijām (OV 2014, L 129, 12. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Marina Tataram atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                  Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 178, 1.6.2015. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-42/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 1.9.2016.).


title: Lieta T-606/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. oktobrī – Universität Koblenz-Landau/EACEA

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/102

      Prasība, kas celta 2018. gada 8. oktobrī – Universität Koblenz-Landau/EACEA

      (Lieta T-606/18)
      (2018/C 427/135)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Universität Koblenz-Landau (Mainca, Vācija) (pārstāvji: C. von der Lühe un I. Felder, advokāti)

         Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt, ka ar Grant Agreement 2012-3075/001–001 saistītie atmaksas pieprasījumi par summu 22 454,22 EUR, kas nosūtīti ar atbildētājas 2018. gada 8. augusta vēstuli ar lietas numuru EACEA/A4/RR-am D (2018) 011591, ir spēkā neesoši;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai 41 408,15 EUR, kā arī procentus 9 procentu punktu apmērā virs Eiropas Centrālās bankas kopš 2018. gada 30. marta noteiktās pamatlikmes;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus:

                  1.

                  Attiecināmo izmaksu nepilnīga atzīšana, neraugoties uz atbilstošu pierādījumu iesniegšanu.

                  2.

                  Atteikuma atzīt attiecināmās izmaksas pamatojuma trūkums vai nepietiekams pamatojums.


title: Lieta T-736/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Lincoln Global/EUIPO (“FLEXCUT”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FLEXCUT” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/63

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Lincoln Global/EUIPO (“FLEXCUT”)
      (Lieta T-736/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “FLEXCUT” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2018/C 427/83)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lincoln Global, Inc. (Santa Fe Springs, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: K. Piepenbrink, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: J. Ivanauskas un D. Walicka)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 30. augusta lēmumu lietā R 2225/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “FLEXCUT” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lincoln Global, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 13, 15.1.2018.


title: Lieta T-615/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – PD/EIB (Civildienests — EIB personāls — Psiholoģiska vardarbība — Pilnīga un pastāvīga invaliditāte — Lūgums atzīt slimību par arodslimību — Prasība, kas celta, pirms ir pabeigta procedūra slimības atzīšanai par arodslimību — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/45

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – PD/EIB
      (Lieta T-615/16) (1)

      (Civildienests - EIB personāls - Psiholoģiska vardarbība - Pilnīga un pastāvīga invaliditāte - Lūgums atzīt slimību par arodslimību - Prasība, kas celta, pirms ir pabeigta procedūra slimības atzīšanai par arodslimību - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/56)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: PD (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: B. Maréchal, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka (EIB) (pārstāvji: T. Gilliams un G. Faedo, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 270. pantu un Eiropas Savienības Tiesas statūtu 50.a pantu un ar kuru būtībā tiek lūgts EIB atlīdzināt kaitējumu, kuru prasītājs esot cietis viņa priekšnieka īstenotās psiholoģiskās vardarbības dēļ un tāpēc, ka EIB nav veikusi atbilstošus pasākumus, lai labotu šo situāciju un aizsargātu viņa veselību.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  PD un Eiropas Investīciju banka (EIB) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

         (1)  OV C 371, 10.10.2016. (lieta sākotnēji bija reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-45/16 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta T-820/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (“Alfrisa”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Alfrisa” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Frinsa F” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/64

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. oktobra spriedums – Frinsa del Noroeste/EUIPO – Alimentos Friorizados (“Alfrisa”)
      (Lieta T-820/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Alfrisa” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Frinsa F” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
      (2018/C 427/84)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Spānija) (pārstāvis: J. Botella Reyna, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alimentos Friorizados, SA (Barberá del Vallés, Spānija) (pārstāvis: S. de Nadal Arce, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2017. gada 27. septembra lēmumu lietā R 956/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Frinsa del Noroeste un Alimentos Friorizados.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Frinsa del Noroeste, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 94, 12.3.2018.


title: Lieta C-573/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. septembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – C GmbH & Co. KG/Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. septembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – C GmbH & Co. KG/Finanzamt Z

      (Lieta C-573/18)
      (2018/C 427/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: C GmbH & Co. KG

         Atbildētāja: Finanzamt Z

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tādos apstākļos kā pamatlietā, kad ražotāju organizācija Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 (1996. gada 28. oktobris) par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2200/96”) (1) 11. panta 1. punkta un 15. panta izpratnē piegādā saviem biedriem ražotājiem preces un saņem par to no ražotājiem maksājumu, kas nesedz iepirkuma cenu:

                              a)

                              ir jāuzskata, ka tā ir maiņa ar vērtības piemaksu, jo ražotāji ar darījumu ir uzņēmušies līgumisku pienākumu attiecībā pret ražotāju organizāciju piegādāt ražotāju organizācijai saistību perioda laikā augļus un dārzeņus, tāpēc darījuma nodokļa aprēķina bāze ir ražotāju organizācijas piegādātājiem samaksātā iepirkuma cena par kapitālieguldījumu precēm?

                              b)

                              summa, ko darbības fonds par darījumu faktiski maksā ražotāju organizācijai, pilnā apmērā ir “subsīdija, kas tieši saistīta ar šādu piegāžu cenām” Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (turpmāk tekstā – “Direktīva 77/388/EEK”) (2), 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, tāpēc nodokļa aprēķina bāze ietver arī finansiālu palīdzību Regulas Nr. 2200/96 15. panta izpratnē, kas darbības fondam ir tikusi piešķirta, pamatojoties uz darbības programmu?

                  2)

                  Ja no atbildes uz pirmo jautājumu izriet, ka nodokļa aprēķina bāzē ir jāiekļauj tikai ražotāju veiktie maksājumi, taču ne piegādes saistības un finansiālā palīdzība: vai pirmajā jautājumā minētajos apstākļos Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts nepieļauj tādu uz Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 1. punkta balstītu īpašu valsts pasākumu kā Umsatzsteuergesetz [Apgrozījuma nodokļa likuma] 10. panta 5. punkta 1. apakšpunkts, saskaņā ar kuru darījumu ar ražotājiem nodokļa aprēķina bāze ir iepirkuma cena, ko ražotāju organizācija ir samaksājusi piegādātājiem par kapitālieguldījumu precēm, jo ražotāji ir cieši saistītas personas?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša: vai minētais ir spēkā arī tad, ja ražotājiem ir tiesības uz pilnīgu priekšnodokļa atskaitīšanu, jo uz kapitālieguldījumu precēm attiecas atskaitījumu koriģēšana (Direktīvas 77/388/EEK 20. pants)?

         (1)  OV 1996, L 297, 1. lpp.

         (2)  OV 1977, L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-423/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra rīkojums – Nexans France un Nexans/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/103

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. septembra rīkojums – Nexans France un Nexans/Komisija
      (Lieta T-423/17) (1)

      (2018/C 427/136)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 300, 11.9.2017.


title: Lieta C-574/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. septembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – C-eG/Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 13. septembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – C-eG/Finanzamt Z

      (Lieta C-574/18)
      (2018/C 427/23)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: C-eG

         Atbildētāja: Finanzamt Z

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai tādos apstākļos kā pamatlietā, kad ražotāju organizācija Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 (1996. gada 28. oktobris) par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2200/96”) (1) 11. panta 1. punkta un 15. panta izpratnē piegādā saviem biedriem ražotājiem preces un saņem par to no ražotājiem maksājumu, kas nesedz iepirkuma cenu:

                              a)

                              ir jāuzskata, ka tā ir maiņa ar vērtības piemaksu, jo ražotāji ar darījumu ir uzņēmušies līgumisku pienākumu attiecībā pret ražotāju organizāciju piegādāt ražotāju organizācijai saistību perioda laikā augļus un dārzeņus, tāpēc darījuma nodokļa aprēķina bāze ir ražotāju organizācijas piegādātājiem samaksātā iepirkuma cena par kapitālieguldījumu precēm?

                              b)

                              summa, ko darbības fonds par darījumu faktiski maksā ražotāju organizācijai, pilnā apmērā ir “subsīdija, kas tieši saistīta ar šādu piegāžu cenām” Padomes Sestās direktīvas 77/388/EEK (1977. gada 17. maijs) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (turpmāk tekstā – “Direktīva 77/388/EEK”) (2), 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, tāpēc nodokļa aprēķina bāze ietver arī finansiālu palīdzību Regulas Nr. 2200/96 15. panta izpratnē, kuru kompetentās iestādes darbības fondam ir piešķīrušas, pamatojoties uz darbības programmu?

                  2)

                  Ja no atbildes uz pirmo jautājumu izriet, ka nodokļa aprēķina bāzē ir jāiekļauj tikai ražotāju veiktie maksājumi, taču ne piegādes saistības un finansiālā palīdzība: vai pirmajā jautājumā minētajos apstākļos Direktīvas 77/388/EEK 11. panta A. daļas 1. punkta a) apakšpunkts nepieļauj tādu uz Direktīvas 77/388/EEK 27. panta 1. punkta balstītu īpašu valsts pasākumu kā Umsatzsteuergesetz [Apgrozījuma nodokļa likuma] 10. panta 5. punkta 1. apakšpunkts, saskaņā ar kuru darījumu ar ražotājiem nodokļa aprēķina bāze ir iepirkuma cena, ko ražotāju organizācija ir samaksājusi piegādātājiem par kapitālieguldījumu precēm, jo ražotāji ir cieši saistītas personas?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša: vai minētais ir spēkā arī tad, ja ražotājiem ir tiesības uz pilnīgu priekšnodokļa atskaitīšanu, jo uz kapitālieguldījumu precēm attiecas atskaitījumu koriģēšana (Direktīvas 77/388/EEK 20. pants)?

         (1)  OV 1996, L 297, 1. lpp.

         (2)  OV 1977, L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-579/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. septembra rīkojums – Wall Street Systems UK/ECB

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/103

      Vispārējās tiesas 2018. gada 4. septembra rīkojums – Wall Street Systems UK/ECB
      (Lieta T-579/17) (1)

      (2018/C 427/137)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 347, 16.10.2017.


title: Lieta C-578/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. septembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Energiavirasto

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 14. septembrī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) – Energiavirasto

      (Lieta C-578/18)
      (2018/C 427/24)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein hallinto-oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Energiavirasto

         Atbildētāji: A, Caruna Oy

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/72/EK (2009. gada 13. jūlijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK (1) atcelšanu 37. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka personu, kas ir tīkla uzņēmuma patērētājs lietotājs un pēc kuras lūguma regulatīvajā iestādē ir tikusi ierosināta lieta pret tīkla uzņēmumu, ir jāuzskata par “skarto pusi” minētā panta 17. punkta izpratnē, kuru skar regulatīvās iestādes lēmums un kurai līdz ar to ir tiesības celt prasību valsts tiesā par valsts regulatīvās iestādes lēmumu, kas ir pieņemts attiecībā uz tīkla uzņēmumu?

                  2)

                  Vai patērētājam lietotājam, ja pirmajā jautājumā apzīmētā persona nav jāuzskata par “skarto pusi” Elektroenerģijas tirgus direktīvas 2009/72/EK 37. panta izpratnē, atrodoties sūdzības iesniedzēja pamatlietā statusā, ir, pamatojoties uz kādu citu juridisko pamatu, no Savienības tiesībām izrietošas tiesības piedalīties viņa iesniegta lūguma par pasākumu veikšanu izskatīšanā regulatīvajā iestādē vai tiesības ierosināt izskatīt lietu valsts tiesā, vai arī uz šo jautājumu ir jāatbild saskaņā ar valsts tiesībām?

         (1)  OV 2009, L 211, 55. lpp.


title: Lieta T-17/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 18. septembra rīkojums – Delfant-Hoylaerts/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/103

      Vispārējās tiesas 2018. gada 18. septembra rīkojums – Delfant-Hoylaerts/Komisija
      (Lieta T-17/18) (1)

      (2018/C 427/138)
      Tiesvedības valoda – franču
      Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 104, 19.3.2018.


title: Lieta C-579/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. septembrī iesniedza cour d'appel de Liège (Beļģija) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. septembrī iesniedza cour d'appel de Liège (Beļģija) – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique/QC, Comida paralela 12

      (Lieta C-579/18)
      (2018/C 427/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Cour d'appel de Liège

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Atbildētāji: QC, Comida paralela 12

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu (1), 79. pantam atbilst tāds valsts tiesiskais regulējums, kas ieviests ar loi générale du 18 juillet 1977 sur les douanes et accises [1977. gada 18. jūlija Vispārējā likuma par muitas un akcīzes nodokļiem] 266. pantu, atbilstoši kuram gadījumā, kad Savienības muitas teritorijā tikušas pretlikumīgi ievestas preces, kurām piemērojams ievedmuitas nodoklis, persona, kura ir civiltiesiski atbildīga par šī pārkāpuma izdarītāju, bet pati šajā pārkāpumā nav piedalījusies, ir solidāri atbildīga par attiecīgo muitas parādu?

         (1)  OV L 269, 1. lpp.


title: Lieta T-129/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. septembra rīkojums – HMV (Brands)/EUIPO – Our Price Records (“OUR PRICE”)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/103

      Vispārējās tiesas 2018. gada 6. septembra rīkojums – HMV (Brands)/EUIPO – Our Price Records (“OUR PRICE”)
      (Lieta T-129/18) (1)

      (2018/C 427/139)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Devītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 161, 7.5.2018.


title: Lieta C-581/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) – RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH u.c.

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. septembrī iesniedza Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Vācija) – RB/TÜV Rheinland LGA Products GmbH u.c.
      (Lieta C-581/18)
      (2018/C 427/26)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: RB

         Atbildētāja: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktā diskriminācijas aizlieguma adresāti ir ne tikai ES dalībvalstis un Savienības iestādes, bet arī privātas puses (LESD 18. panta pirmās daļas tieša iedarbība uz trešajām personām)?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša un LESD 18. panta pirmā daļa nav piemērojama attiecībās starp privātām pusēm, vai LESD 18. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šī tiesību norma neļauj ierobežot apdrošināšanas segumu līdz apdrošināšanas gadījumiem, kuri rodas Francijas pamatteritorijā un aizjūras teritorijās, tāpēc, ka Francijas kompetentā iestāde, Bureau central de tarification [Centrālais cenu birojs], nav apstrīdējusi attiecīgo noteikumu, lai gan šis noteikums ir pretrunā LESD 18. panta pirmajai daļai, jo tas ietver netiešu diskrimināciju valstspiederības dēļ?

                  3)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, ar kādiem nosacījumiem var attaisnot netiešu diskrimināciju gadījumos ar iedarbību uz trešajām personām? It īpaši, vai apdrošināšanas seguma teritoriālu ierobežošanu līdz apdrošināšanas gadījumiem, kuri rodas konkrētā ES dalībvalstī, var attaisnot ar apdrošināšanas sabiedrības ierobežota atbildības pienākuma argumentu tad, ja vienlaikus attiecīgajos apdrošināšanas līgumos ir paredzēts, ka sērijveida zaudējumu gadījumos segums par apdrošināšanas gadījumu un segums par apdrošināšanas gadu ir ierobežoti līdz konkrētai summai?

                  4)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai LESD 18. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja apdrošinātājs, pārkāpjot LESD 18. panta pirmās daļas prasības, ir izmaksājis atlīdzību tikai par apdrošināšanas gadījumiem, kuri radušies Francijas pamatteritorijā un aizjūras teritorijās, tas nevar iebilst, ka atlīdzība nevar tikt izmaksāta, jo pašlaik jau ir sasniegta seguma maksimālā summa, ja apdrošināšanas gadījums ir radies ārpus šīm teritorijām?


title: Lieta T-339/18: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. septembra rīkojums – Enterprise Holdings/EUIPO (“E PLUS”)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/104

      Vispārējās tiesas 2018. gada 6. septembra rīkojums – Enterprise Holdings/EUIPO (“E PLUS”)
      (Lieta T-339/18) (1)

      (2018/C 427/140)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 268, 30.7.2018.


title: Lieta C-582/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrīViscas Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-422/14 Viscas/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 19. septembrīViscas Corp. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-422/14 Viscas/Komisija
      (Lieta C-582/18 P)
      (2018/C 427/27)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Viscas Corp. (pārstāvis: J.-F. Bellis, advokāts)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Furukawa Electric Co. Ltd

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-422/14 Viscas Corp/Komisija, ciktāl ar to tika noraidīts prasības pamats par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu attiecībā uz Viscas uzliktā naudas soda aprēķināšanu un piespriests Viscas atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmuma C(2014) 2139 final (1) 2. pantu, ciktāl ar to Viscas uzliktais naudas sods tiek noteikts 34 992 000 EUR apmērā;

                  —

                  noteikt naudas sodu, kas uzlikts Viscas sakarā ar šī lēmuma 1. pantā konstatēto pārkāpumu, 19 595 520 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu apelācijas sūdzību, Viscas atsaucas uz vienu pamatu, kas ir balstīts uz to, ka Vispārējās tiesas spriedums esot pretrunā vienlīdzīgas attieksmes principam, pārdošanas apjoma noteikšanai atbalstot metodoloģiju, pamatojoties uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 18. punktu, kuru apstrīdētajā lēmumā piemēroja Komisija. Šī metodoloģija sniedz būtiskas diskriminējošas priekšrocības ražotājiem, kuri ir iesaistīti gan pārkāpuma Eiropas aizliegtās vienošanās, gan starptautiskās aizliegtās vienošanās konfigurācijās, salīdzinājumā ar tiem ražotājiem, kas iesaistīti tikai starptautiskā konfigurācijā. Nosakot ražotāju attiecīgo līdzdalību pārkāpumā, patiešām netiek ņemta vērā aizliegtās vienošanās Eiropas konfigurācija, un tādējādi stipri par zemu ir novērtēta to ražotāju līdzdalība pārkāpumā, kas iesaistīti abās aizliegtās vienošanās konfigurācijās, faktiski kompensējot tiem par dalību divās aizliegtās vienošanās, nevis vienā, ar tādiem naudas sodiem, kas vidēji ir par 44 % zemāki nekā tie būtu tad, ja pārkāpums būtu ierobežots ar aizliegtās vienošanās Eiropas konfigurāciju.

         (1)  Komisijas Lēmums (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – Spēka kabeļi) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 2139 final) (OV 2014, C 319, 10. lpp.)

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī lietā C-457/18 (OVC 399, 5.11.2018.)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/105

      Labojums paziņojumam Oficiālajā Vēstnesī lietā C-457/18
      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”C 399, 2018. gada 5. novembris
         )
      (2018/C 427/141)
      Paziņojuma teksts OV lietā C-457/18 Slovēnijas Republika pret Horvātijas Republiku ir jāaizstāj ar šādu:

               “Prasība, kas celta 2018. gada 13. jūlijā — Slovēnijas Republika/Horvātijas Republika
               (Lieta C-457/18)
               (2018/C 427/141)
               Tiesvedības valoda – horvātu

                  Lietas dalībnieki

                  Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis: M. Menard)

                  Atbildētāja: Horvātijas Republika

                  Prasījumi

               Prasītāja lūdz Tiesu atzīt, ka atbildētāja ir pārkāpusi:

                           —

                           LES 2. pantu un 4. panta 3. punktu;

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris) par kopējo zivsaimniecības politiku 5. panta 2. punktu, kā arī šīs regulas I pielikumu un Eiropas Savienības sistēmu to kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu kontrolei, pārbaudei un īstenošanai, kuri tika ieviesti ar Regulu Nr. 1224/2009 un Īstenošanas regulu Nr. 404/2011;

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 4. un 17. pantu, kas aplūkoti kopā ar 13. pantu, kā arī

                           —

                           Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/89/ES (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru, 2. panta 4. punktu un 11. panta 1. punktu,

                     un lūdz Tiesu arī piespriest atbildētājai:

                           —

                           nekavējoties izbeigt iepriekš minētos pārkāpumus un

                           —

                           atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

                  Pamati un galvenie argumenti

               Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.
               Pirmais pamats:

                           Vienpusēji neizpildot pienākumu, kuru Horvātija ir uzņēmusies pievienošanās Eiropas Savienībai procesā, – ievērot šķīrējtiesas nolēmumu un tādējādi šajā nolēmumā noteikto robežu un citus tajā paredzētos pienākumus, Horvātija atsakoties ievērot tiesiskumu, kas ir Eiropas Savienības pamatvērtība (LES 2. pants).

                     Otrais pamats:

                           Vienpusēji atsakoties pildīt pienākumus, kas tai ir noteikti saskaņā ar šķīrējtiesas nolēmumu, tādējādi vienlaikus traucējot Slovēnijai pilnībā īstenot savu suverenitāti dažās savas teritorijas daļās Līguma izpratnē, Horvātija pārkāpjot LES 4. panta 3. punktā paredzēto pienākumu lojāli sadarboties ar Eiropas Savienību un ar Slovēniju. Horvātijas rīcība apdraudot Eiropas Savienības mērķu sasniegšanu, proti, miera nostiprināšanu un vēl ciešāku saikni starp nācijām, kā arī to Savienības tiesību normu mērķus, kas attiecas uz dalībvalstu teritoriju (LES 4. panta 3. punkta pirmā daļa). Turklāt Horvātija liedzot Slovēnijai iespēju visā tās teritorijā – gan uz sauszemes, gan jūras teritorijā – īstenot Savienības tiesības un darboties saskaņā ar šīm tiesībām, it īpaši ievērojot Savienības atvasināto tiesību normas, kas attiecas uz dalībvalstu teritoriju (LES 4. panta 3. punkta pirmā daļa).

                     Trešais pamats:

                           Horvātija pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris) par kopējo zivsaimniecības politiku un it īpaši noteikumus par savstarpēju piekļuvi šīs regulas 5. panta un I pielikuma izpratnē. Noteikumi, kas Horvātijai un Slovēnijai ir piemērojami no 2017. gada 30. decembra, ļauj 25 katras valsts zvejas kuģiem brīvi piekļūt citas valsts teritoriālajiem ūdeņiem, kā tas ir noteikts, pamatojoties uz starptautiskajām tiesībām, proti, šķīrējtiesas nolēmuma izpratnē Horvātija neļaujot Slovēnijai īstenot tiesības šī tiesiskā regulējuma ietvaros un tādējādi pārkāpjot minētās regulas 5. pantu, jo: i) atsakoties piemērot noteikumus par savstarpēju piekļuvi; ii) atsakoties atzīt to tiesību aktu spēkā esamību, ko Slovēnija ir pieņēmusi šajā ziņā; un iii) sistemātiski piemērojot sodus, neļaujot Slovēnijas zvejas kuģiem brīvi piekļūt jūras ūdeņiem, kas šķīrējtiesas 2017. gada nolēmumā ir noteikti kā Slovēnijas jūras ūdeņi, kā arī a fortiori brīvi piekļūt Horvātijas ūdeņiem, kuri ietilpst savstarpējas piekļuves noteikumu piemērošanas jomā.

                     Ceturtais pamats:

                           Horvātija pārkāpjot Padomes Regulu (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, kā arī Īstenošanas regulu (ES) Nr. 404/ 2011 (2011. gada 8. aprīlis). Horvātijas policijas patruļkuģi bez Slovēnijas atļaujas pavadot Horvātijas zvejas kuģus, kad tie zvejo Slovēnijas ūdeņos, tādējādi liedzot Slovēnijas zvejas inspektoriem veikt pārbaudes. Tajā pašā laikā Horvātijas iestādes Slovēnijas zvejas kuģiem, kad tie zvejo Slovēnijas ūdeņos, kurus Horvātija ir piesavinājusies sev, uzliekot naudas sodu par nelikumīgu robežas šķērsošanu un nelegālu zveju. Papildus tam Horvātija nenododot Slovēnijai datus par Horvātijas kuģu darbību Slovēnijas ūdeņos, kā tas ir prasīts abās iepriekš minētajās regulās. Tādējādi Horvātija neļaujot Slovēnijai veikt pārbaudes ūdeņos, uz kuriem attiecas tās suverenitāte un jurisdikcija, un neievērojot ekskluzīvo kompetenci, kas Slovēnijai ir kā piekrastes valstij savos teritoriālajos ūdeņos, tādējādi pārkāpjot Regulu (EK) Nr. 1224/2009 un Regulu (ES) Nr. 404/ 2011.

                     Piektais pamats:

                           Horvātija esot pārkāpusi un joprojām pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss). Horvātija kā kopējo robežu ar Slovēniju neatzīstot šķīrējtiesas nolēmumā noteiktās robežas, nesadarbojoties ar Slovēniju šādas “ārējās robežas” aizsardzībai un nespēj garantēt apmierinošu aizsardzību, līdz ar to tā pārkāpjot minētās regulas 13. un 17. pantu, kā arī 4. pantu, kurā ir prasīts noteikt robežas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām.

                     Sestais pamats:

                           Horvātija esot pārkāpusi un joprojām pārkāpjot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/89/ES (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru un kas ir piemērojama dalībvalstu “jūras ūdeņiem”, kas ir noteikti saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada Jūras tiesību konvencijā (“UNCLOS”) (direktīvas 2. panta 4. punkts). Horvātija noraidot šķīrējtiesas lēmumu, kurā ir paredzēta šāda robežu noteikšana, un – tieši pretēji – Slovēnijas jūras ūdeņus iekļaujot savas jūras telpiskās plānošanas jomā, un tādējādi neļaujot veikt saskaņošanu ar Slovēnijas ģeogrāfiskajām kartēm, pārkāpjot minēto direktīvu un it īpaši tās 8. un 11. pantu.”


title: Lieta C-589/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 20. septembrīFurukawa Electric Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-444/14 Furukawa Electric/Komisija

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 20. septembrīFurukawa Electric Co. Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 12. jūlija spriedumu lietā T-444/14 Furukawa Electric/Komisija
      (Lieta C-589/18 P)
      (2018/C 427/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Furukawa Electric Co. Ltd (pārstāvji: C. Pouncey, A. Luke, Solicitors)

         Citi lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Viscas Corp.

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt spriedumu lietā T-444/2014 Furukawa Electric/Komisija, ciktāl ar to tika noraidīta i) Furukawa piektā pamata pirmā daļa un ii) Furukawa trešā pamata trešā daļa saistībā ar naudas soda, kas uzlikts Furukawa, aprēķināšanu un attiecībā uz Furukawa izdoto rīkojumu atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmuma C(2014) 2139 final (1) 2. panta n) punktu, ciktāl ar to Furukawa uzliktais naudas sods tiek noteikts 8 858 000 EUR apmērā;

                  —

                  noteikt naudas sodu, kas Furukawa uzlikts Komisijas lēmuma 2. panta n) punktā, 4 844 000 EUR apmērā;

                  —

                  gadījumā, ja Tiesa atcels spriedumu lietā T-422/2014 Viscas/Komisija un samazinās naudas sodu, kas Viscas uzlikts saskaņā ar Komisijas Lēmuma C(2014) 2139 final 2. panta p) punktu, piešķirt Furukawa līdzvērtīgu samazinājumu naudas sodam, par kuru tā ir solidāri atbildīga saskaņā ar Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-444/2014 291. punktu; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt Furukawa tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējās tiesas spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:
      Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (2) 18. punkta interpretācijas ietvaros uzskatīja, ka, nosakot apelācijas sūdzības iesniedzēja pārdošanas apjomu no 1999. gada 18. februāra līdz 2001. gada 30. septembrim, Eiropas Komisija bija tiesīga ņemt vērā Fujikura Ltd. īstenoto pārdošanu, ņemot vērā, ka šajā laikā nepastāvēja nekāda strukturāla, organizatoriska vai juridiska saikne starp šo subjektu un apelācijas sūdzības iesniedzēju. Apelācijas sūdzības iesniedzēja un Fujikura Ltd. šajā laika posmā nebija viens uzņēmums, un tāpēc, aprēķinot apelācijas iesniedzējas pārdošanas apjomu, nebija juridiski pareizi ņemt vērā šādu pārdošanu. Iekļaujot šādu pārdošanu, tika pārkāpts personiskās atbildības princips un palielināts apelācijas sūdzības iesniedzējai uzliktais naudas sods, pārsniedzot 200 000 EUR.
      Otrkārt, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā nepareizi piemēroja vienlīdzīgas attieksmes noteikumus, uzskatot, ka Komisijai bija tiesības piemērot Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punktu visiem Komisijas lēmuma “spēka kabeļu” jomā adresātiem, neraugoties uz būtiski atšķirīgām pušu situācijām. Eiropas ražotāji piedalījās pasaules mēroga tirgu sadales aizliegtā vienošanās, kā arī Eiropas mēroga aizliegtā vienošanās, savukārt Japānas un Korejas ražotāji (tostarp apelācijas sūdzības iesniedzēja) piedalījās vienīgi pasaules mēroga tirgu sadales aizliegtā vienošanās. Ņemot vērā vienlīdzīgas attieksmes pārkāpumu, kas izriet no Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai 18. punkta vispārējas piemērošanas visiem adresātiem, kuri atlīdzināja Eiropas ražotājiem ar to attiecīgo pārdošanas apjomu (un līdz ar to arī naudas sodu) samazinājumu 44 % apmērā, un pēc Tiesas sprieduma lietā C-580/12 P Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu novērst pārkāpumu, piešķirot tai uzliktā naudas soda samazinājumu 44 % apmērā.

         (1)  Komisijas Lēmums (2014. gada 2. aprīlis) par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta AT.39610 – Spēka kabeļi) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 2139 final) (OV 2014, C 319, 10. lpp.).

         (2)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta C-353/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. maijā iesniedza Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumānija) – SC Beny Alex Srl/Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 30. maijā iesniedza Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumānija) – SC Beny Alex Srl/Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

      (Lieta C-353/18)
      (2018/C 436/19)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Beny Alex Srl

         Atbildētājs: Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

      Ar 2018. gada 17. oktobra rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par acīmredzami nepieņemamu.


title: Lieta C-507/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

text:
               3.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 436/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 2. augustā iesniedza Corte suprema di cassazione (Itālija) – NH/Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

      (Lieta C-507/18)
      (2018/C 436/20)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Corte suprema di cassazione

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: NH

         Atbildētāja: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Direktīvas 2000/78/EK (1) 9. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka asociācija, ko veido advokāti, kas specializējas atšķirīgas seksuālās orientācijas subjektu kategorijas tiesiskajā aizsardzībā [un] kuras statūtos ir deklarēts mērķis veicināt minētās kategorijas kultūras un tiesību ievērošanu, ir automātiski uzskatāma par kolektīvo interešu pārstāvi un bezpeļņas asociāciju, kurai ir tiesības celt prasību tiesā, tostarp prasību par zaudējumu atlīdzību, ja pastāv apstākļi, kas ir uzskatāmi par diskriminējošiem minētajai kategorijai?

                  2)

                  Vai Direktīvā 2000/78/EK paredzētās aizsardzības pret diskrimināciju piemērošanas jomā, saskaņā ar precīzu tās 2. un 3. panta interpretāciju, ietilpst tāda viedokļa paušana pret homoseksuālo personu kategoriju, kurā izklaides radio programmas intervijā intervējamā persona ir paziņojusi, ka nekad nepieņemtu darbā vai negribētu sadarboties ar minētajām personām savā profesionālā birojā, kaut arī darbinieku atlase tai nebija ne aktuāla, nedz plānota?

         (1)  Padomes Direktīva 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV 2000, L 303, 16. lpp.).