title: Lieta T-485/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 20. septembra spriedums – Alsharghawi/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā — Līdzekļu iesaldēšana — Tādu personu saraksts, kam piemēro ierobežojumus ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai — Bijušā Mouammar Qadhafi kabineta vadītāja funkcijas — Juridiskā pamata izvēle — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Nevainīguma prezumpcija — Samērīgums — Pārvietošanās brīvība — Īpašumtiesības — Pienākums pierādīt pasākuma pamatotību

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/42

         Vispārējās tiesas 2016. gada 20. septembra spriedums – Alsharghawi/Padome
   (Lieta T-485/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Lībijā - Līdzekļu iesaldēšana - Tādu personu saraksts, kam piemēro ierobežojumus ieceļošanai Savienības teritorijā un tās šķērsošanai - Bijušā Mouammar Qadhafi kabineta vadītāja funkcijas - Juridiskā pamata izvēle - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Nevainīguma prezumpcija - Samērīgums - Pārvietošanās brīvība - Īpašumtiesības - Pienākums pierādīt pasākuma pamatotību)
   (2016/C 402/48)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburga, Dienvidāfrika) (pārstāvis – É. Moutet, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – A. Vitro un V. Piessevaux)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2015. gada 31. jūlija Lēmumu 2015/1333/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā un ar ko atceļ Lēmumu 2011/137/KĀDP (OV 2015, L 206, 34. lpp.) un, otrkārt, Padomes 2015. gada 31. jūlija Īstenošanas regulu (ES) 2015/1323, ar ko īsteno 16. panta 2. punktu Regulā (ES) Nr. 204/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV 2015, L 206, 4. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bashir Saleh Bashir Alsharghawi sedz savus tiesāšanās izdevumus pats un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/1

         2010/C 100/01
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 80, 27.3.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 63, 13.3.2010.

      OV C 51, 27.2.2010.

      OV C 37, 13.2.2010.

      OV C 24, 30.1.2010.

      OV C 11, 16.1.2010.

      OV C 312, 19.12.2009.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-176/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. janvāra rīkojumu lietā T-120/15 Proforec/Komisija 2016. gada 23. martā iesniedza Proforec Srl

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 21. janvāra rīkojumu lietā T-120/15 Proforec/Komisija 2016. gada 23. martā iesniedza Proforec Srl

   (Lieta C-176/16 P)
   (2016/C 191/25)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Proforec Srl (pārstāvji – G. Durazzo, M. Mencoboni, G. Pescatore, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 21. janvāra rīkojumu par nepieņemamību Nr. 704600 lietā T-120/15, pamatojoties uz zemāk pilnībā un atkārtoti sīkāk izklāstītajiem pamatiem;

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par prasību, ja nepieciešams, nosakot atbilstošus pasākumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. Šīs prasības noraidīšanas gadījumā piespriest, ka katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības atbalstam prasītāja izvirza šādus trīs pamatus par iebildi par nepieņemamību:
   PIRMAIS PAMATS ir par kļūdainu tiesisku un faktisku pamatojumu attiecībā uz intereses celt prasību neesamību. Rīkojuma 28.–31. punktā Eiropas Savienības Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka prasītājai nav tiesību prasīt atcelt regulu, balstoties uz neloģisku pamatojumu par to, ka vienīgi trešo preču zīmju izplatītāji, nevis tieši Proforec, gūst labumu no apstrīdētās regulas atcelšanas.
   OTRAIS PAMATS ir par to, ka Vispārējā tiesa nav piemērojusi LESD 263. panta 4. punktu, jo tā noraidīja prasītājas interesi celt šo prasību.
   TREŠAIS PAMATS ir par to, ka Eiropas Savienības Vispārējā tiesa rīkojuma par nepieņemamību 32.–35. punktā nav norādījusi pietiekamu pamatojumu attiecībā uz prasītājas intereses neesamību, kļūdaini minot faktus par to, ka attiecībā uz Proforec nepastāv risks tikt sauktai pie atbildības, neuzskatot to par pastāvošu risku prasības celšanas brīdī un nelemjot par acīmredzamu tādas regulas prettiesiskumu, kurā vispār nav paredzēts pārejas periods krājumu un iepakojumu likvidēšanai.


title: Lieta F-85/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Anselmo u.c./Padome

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/71

         Prasība, kas celta 2007. gada 22. augustā — Anselmo u.c./Padome
   (Lieta F-85/07)
   (2007/C 269/129)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ana Anselmo, Brisele (Beļģija) un citi (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, pirmkārt, iecēlējinstitūcijas 2007. gada 11. maija lēmumu, ar ko ir noraidītas prasītāju iesniegtās sūdzības par atšķirīgu attieksmi pret iekšējā konkursa B/277 veiksmīgajiem kandidātiem un ierēdņiem, kas gūst priekšrocības no tādas atestācijas procedūras, kas ir noteikta Padomes 2004. gada 2. decembra Lēmumā par atestāciju procedūras īstenošanas kārtību, un, otrkārt, šajās sūdzībās apstrīdētos lēmumus;

               —

               konstatēt, ka, neatzīstot iekšējā konkursa B/277 veiksmīgo kandidātu darba stāžu attiecīgajā pakāpē, ir pārkāpts Eiropas Kopienas Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 5. panta 2. punkts;

               —

               konstatēt vienlīdzīgas attieksmes principa un labas pārvaldības principa pārkāpumu, kas izdarīti, gan neņemot vērā darba stāžu attiecīgajā pakāpē, gan uzliekot rotācijas pienākumu tikai konkursa veiksmīgajiem kandidātiem;

               —

               rezultātā atzīt iekšējā konkursa B/277 veiksmīgo kandidātu darba stāžu attiecīgajā pakāpē, atceļot apstrīdētos aktus;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, kas ir Padomes Ģenerālsekretariāta 2007. gada 9. jūlijā publicētā iekšējā konkursa B/277 veiksmīgie kandidāti, vispirms tika iecelti B kategorijā, saglabājot darba stāžu, kas iegūts C un D kategorijās. Vēlāk viņu darba stāžs attiecīgajā pakāpē tika skaitīts no darba uzsākšanas jaunajā amatā, kaut gan darbinieki, kas ieguva B kategoriju atestācijas procedūrā, nevis pateicoties veiksmīgai dalībai konkursā, varēja saglabāt attiecīgo darba stāžu. Šādos apstākļos prasītāji atsaucas uz savos prasījumos minēto tiesību normu un principu pārkāpumu.


title: Lieta C-546/15: Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 10. marta rīkojums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/37

         Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 10. marta rīkojums – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-546/15) (1)

   (2016/C 260/45)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 7, 11.1.2016.


title: Lieta T-180/14: Prasība, kas celta 2014. gada 14. martā – Front Polisario /Padome

text:
               16.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 184/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 14. martā – Front Polisario/Padome
   (Lieta T-180/14)
   2014/C 184/55
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (pārstāvis – G. Devers, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt tās prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;

               —

               atcelt Padomes lēmumu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja izvirza divpadsmit pamatus, lai pamatotu savu prasību par Padomes 2013. gada 16. decembra Lēmumu 2013/785/ES par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu protokolu starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, ar kuru nosaka zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, kas paredzēts Partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti (1).
   Prasītāja kā Rietumsahāras iedzīvotāju pārstāve apgalvo, ka šis tiesību akts to skar tieši un individuāli.

               1.

               Pirmais pamats attiecas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, jo no apstrīdētā lēmuma neesot iespējams saprast, kādā veidā Padome savā lēmumu pieņemšanas procesā ir iekļāvusi faktu, ka Rietumsahāra ir Marokas okupētā teritorija, kurai nav savas pārvaldes.

               2.

               Otrais pamats attiecas uz apspriešanās principa pārkāpumu, jo Padome apstrīdēto lēmumu esot pieņēmusi, neapspriežoties ar prasītāju, lai gan starptautiskajās tiesībās esot paredzēts, ka teritorijas, kurai nav savas pārvaldes, tautas dabas resursu izmantošana drīkst notikt tikai apspriežoties ar tās pārstāvjiem. Prasītāja apgalvo, ka tā esot vienīgā Rietumsahāras tautas pārstāve.

               3.

               Trešais pamats attiecas uz saskanības principa pārkāpumu, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu esot pieļauta tāda starptautiskā līguma spēkā stāšanās, kas esot piemērojams Rietumsahāras teritorijā, lai gan neviena dalībvalsts neesot atzinusi Marokas Karalistes suverenitāti Rietumsahāras teritorijā. Apstrīdētais lēmums tikai pastiprinot Marokas Karalistes īstenoto kontroli Rietumsahāras teritorijā, kas esot pretrunā Komisijas rietumsahāriešu bēgļiem sniegtajai palīdzībai. Turklāt apstrīdētais lēmums neesot saskanīgs ar Eiropas Savienības parasto reakciju pienākumu, kas izriet no starptautisko tiesību imperatīvajām normām, pārkāpumu gadījumā, un tas esot pretrunā kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem.

               4.

               Ceturtais pamats attiecas uz ilgtspējīgas attīstības mērķa neizpildi.

               5.

               Piektais pamats attiecas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu, ciktāl apstrīdētais lēmums esot pretrunā paļāvībai, kas prasītājai esot radusies saistībā ar Eiropas Savienības iestāžu atkārtotajiem paziņojumiem par līgumu, kas noslēgti ar Marokas Karalisti, saderību ar starptautiskajām tiesībām.

               6.

               Sestais pamats attiecas uz Asociācijas nolīguma starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums esot pretrunā minētā asociācijas nolīguma 2. pantam, ciktāl ar to tiekot pārkāptas tiesības uz pašnoteikšanos.

               7.

               Septītais pamats attiecas uz ANO Jūras tiesību konvencijas pārkāpumu, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu esot pieļauta tāda protokola spēkā stāšanās, ar kuru Eiropas Savienība un Marokas Karaliste esot noteikušas nozvejas kvotas ūdeņos, kas neietilpst to suverenitātē, un Savienības kuģiem esot atļauts izmantot zvejas resursus, kas ietilpst vienīgi uz Rietumsahāras tautas suverenitātē.

               8.

               Astotais pamats attiecas uz tiesību uz pašnoteikšanos pārkāpumu, jo ar apstrīdēto lēmumu esot nostiprināta Marokas Karalistes kontrole Rietumsahāras teritorijā.

               9.

               Devītais pamats attiecas uz dabas resursu pastāvīgas pārvaldības principa un ANO Statūtu 73. panta pārkāpumu, jo ar prasītāju neesot notikušas apspriedes, lai gan ar apstrīdēto lēmumu esot atļauta tādu dabas resursu izmantošana, kas ietilpst vienīgi Rietumsahāras tautas suverenitāte.

               10.

               Desmitais pamats attiecas uz līgumu relatīvas ietekmes principa pārkāpumu, jo ar apstrīdēto lēmumu prasītājai bez tās piekrišanas esot noteikti starptautiski pienākumi.

               11.

               Vienpadsmitais pamats attiecas uz starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumu, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu tiekot sniegta finansiāla palīdzība Marokas Karalistes koloniālajai politikai Rietumsahārā.

               12.

               Divpadsmitais pamats attiecas uz starptautiskās atbildības tiesību pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums esot pamats, lai iestātos Eiropas Savienības starptautiskā atbildība.

      (1)  OV L 349, 1. lpp.


title: Lieta F-27/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. februārī – ZZ u.c./Padome

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/44

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. februārī – ZZ u.c./Padome
   (Lieta F-27/15)
   (2015/C 127/63)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem tiek noteiktas prasītāju tiesības saņemt ikgadējo ceļa izdevumu atmaksu saskaņā ar Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/201, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību

      Prasītāju prasījumi:

               —

               Civildienesta noteikumu VII pielikuma 8. pantu atzīt par prettiesisku un nepiemērojamu;

               —

               atcelt lēmumus, ar kuriem tiek izbeigta prasītāju ikgadējo ceļa izdevumu atmaksa kopš 2104. gada;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-218/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – Aleksandra Kubicka

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 19. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Polija) – Aleksandra Kubicka

   (Lieta C-218/16)
   (2016/C 335/39)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Prasītāja pamatlietā

      Aleksandra Kubicka

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regulas (ES) Nr. 650/2012 (1) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi 1. panta 2. punkta k) apakšpunkts, 1. panta 2. punkta l) apakšpunkts vai 31. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir atļauts atteikties atzīt in rem sekas tiešajam (vindikācijas) legātam (legatum per vindicationem), kas paredzēts mantojuma tiesību aktos, ja šis legāts attiecas uz īpašuma tiesībām uz nekustamu īpašumu, kas atrodas dalībvalstī, kuras tiesībās nepastāv legāta ar tiešām in rem sekām institūts?

      (1)  OV L 201, 107. lpp.


               7.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 66/29

         EBTA Uzraudzības iestādes 2012. gada 30. novembra prasība pret Islandi
   (Lieta E-12/12)
   2013/C 66/09
   EBTA Uzraudzības iestāde, kuru pārstāv Markus Schneider un Clémence Perrin, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium2012. gada 30. novembrī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kuri jāīsteno saskaņā ar Aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIX pielikuma 7.h punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi saistības saskaņā ar šo Aktu un EEZ līguma 7. pantu, kā arī

               2)

               piespriež Islandei segt tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK (turpmāk – Direktīva) 27. pantu un EEZ līguma 7. pantu Islandei jāveic pasākumi, kas vajadzīgi Direktīvas īstenošanai, un jāpaziņo par šādiem pasākumiem EBTA Uzraudzības iestādei.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka tā nav saņēmusi šādu informāciju no Islandes valdības, kā arī tās rīcībā nav nekādas citas informācijas, kas ļautu tai secināt, ka Direktīvas īstenošanai nepieciešamie pasākumi ir veikti.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi Direktīvas 27. pantā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Direktīvas īstenošanai.


title: Lieta C-491/08: Prasība, kas celta 2008. gada 12. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/27

         Prasība, kas celta 2008. gada 12. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-491/08)
   (2009/C 44/45)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Recchia)

      Atbildētāja: Itālijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saistībā ar tūrisma kompleksa “Is Arenas” projektu Narbolia pašvaldības teritorijā tiktāl, ciktāl runa ir par teritorijā ITB032228 “Is Arenas” esošajām dzīvotnēm un sugām,

                           —

                           līdz 2006. gada 19. jūlijam neveicot atbilstošus aizsardzības pasākumus saskaņā ar direktīvā minēto aizsardzības mērķi, lai valsts līmenī aizsargātu ieteiktās Kopienā nozīmīgas teritorijas ITB032228 “Is Arenas” attiecīgās ekoloģiskās intereses, it īpaši neaizliedzot iejaukšanos, kura nopietni var apdraudēt teritorijas ekoloģiskās iezīmes, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvā 92/43/EEK (1) paredzētos pienākumus;

                           —

                           pēc 2006. gada 19. jūlija neveicot atbilstošus pasākumus, lai nepieļautu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, kā arī lai novērstu traucējumu, kas skar sugas, kuru dēļ tika noteikta Kopienā nozīmīga teritorija, Itālijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ir informēta par to, ka Kopienā nozīmīgajā teritorijā “Is Arenas” tūrisma komplekss, kurā cita starpā ir golfa laukums, ir pabeigšanas stadijā. Komisija uzskata, ka tūrisma infrastruktūru projekts Kopienā nozīmīgajā teritorijā“Is Arenas” it īpaši ietekmē teritorijas, kurās tiek nodrošināta ekoloģiskā saikne starp divām visievērojamākajām priežu sila teritorijām. Līdz ar to šis projekts var ļoti negatīvi ietekmēt šīs teritorijas un it īpaši šo teritoriju “ekoloģiskās saiknes” funkciju.
   Starp projekta kritiskajiem aspektiem Komisija izceļ izcelsmes dzīvotņu samazināšanos un pārveidošanos cita starpā sakarā ar tādu svešu sugu kā golfa zālaugu ieviešanu, ar dzīvotņu nobēdzināšanu, ar augsnes izmīdīšanas un sablīvēšanas sekām, ar sugu nobēdzināšanu, ar peldētāju plūsmas ietekmi uz piekrastes dzīvotnēm — aspekti, kuri ir ļoti svarīgi, jo tie skar kāpu joslas un koku izmērus.

      (1)  Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.).


title: Lieta C-70/07: Prasība, kas celta 2007. gada 9. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/14

         Prasība, kas celta 2007. gada 9. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku
   (Lieta C-70/07)
   (2007/C 69/34)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Kreuschitz un I. Kaufmann-Bühler)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīvu 2002/44/EK par minimālajām veselības un drošības prasībām attiecībā uz darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko rada fizikāli faktori (vibrācija) (sešpadsmitā atsevišķā direktīva Direktīvas 89/391/EEK 16. panta 1. punkta nozīmē) (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 14. panta 1. punkts;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 6. jūlijā.

      (1)  OV L 177, 13. lpp.


title: Lieta C-25/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Grafiska preču zīme — Konfektes iesaiņojuma zeltītā krāsā attēls — Atšķirtspēja)

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/7

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-25/05) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Grafiska preču zīme - Konfektes iesaiņojuma zeltītā krāsā attēls - Atšķirtspēja)
   (2006/C 212/11)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: August Storck KG (pārstāvji — I. Rora [I. Rohr], H. Vrage Molkentina [H. Wrage-Molkenthin] un T. Reers [T. Reher], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Apelācija, kas ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā Storck/ITSB (T-402/02), ar kuru šī tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par atteikumu reģistrēt grafisku preču zīmi, ko veido konfektes iesaiņojuma papīra savirpinājuma attēls (konfekšu ietinamā papīra forma), attiecībā uz konfektēm, kas ietilpst 30. klasē — Preču zīmes atšķirtspēja — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt apelācijas sūdzību;

               2)

                  August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 69, 19.03.2005.


               8.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/30

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 10. janvārī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-1/14)
   (2014/C 138/07)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv Xavier Lewis un Markus Schneider, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belguim, 2014. gada 10. janvārī EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               pasludina, ka, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nekavējoties nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par visiem pasākumiem, kuri nepieciešami, lai īstenotu aktu, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 18.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/38/EK, ar ko groza Direktīvu 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem) un pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Islande nav izpildījusi minētajā aktā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Šis EBTA Uzraudzības iestādes pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2013. gada 20. aprīlim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 20. februāra argumentēto atzinumu par to, ka valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvu 2006/38/EK, ar ko groza Direktīvu 1999/62/EK par dažu infrastruktūru lietošanas maksas noteikšanu smagajiem kravas transportlīdzekļiem (turpmāk “akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XIII pielikuma 18. a punktā un pielāgota minētajam līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi savas akta 2. pantā un EEZ līguma 7. pantā paredzētās saistības, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par visiem pasākumiem, kas vajadzīgi akta īstenošanai.


title: Lieta T-285/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – Syria Steel un Al Buroj Trading/Padome

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/45

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – Syria Steel un Al Buroj Trading/Padome
   (Lieta T-285/15) (1)

   (2016/C 191/62)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 21. septembrī lietā T-325/02 Michel Soubies pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — A3 pakāpes ierēdņa iecelšana par padomnieku ad personam no jauna — Ģenerālsekretariāta restrukturēšana — Saistība starp pakāpi un nodarbinātību)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/16

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 21. septembrī
   lietā T-325/02 Michel Soubies pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Ierēdņi - A3 pakāpes ierēdņa iecelšana par padomnieku
         ad personam
       no jauna - Ģenerālsekretariāta restrukturēšana - Saistība starp pakāpi un nodarbinātību)
   (2004/C 284/32)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-325/02 Michel Soubies, Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Brisele (Beļģija), ko pārstāv A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - J. Currall, kam palīdz D. Waelbroeck, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību par Komisijas 2001. gada 26. novembra lēmuma, ar kuru prasītājs no jauna iecelts ģenerālsekretariāta “Nākotnes studiju vienības” direkcijas “Institucionālo jautājumu” vienībā par A3 pakāpes padomnieku ad personam, atcelšanu, Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García - Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 21. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               puses sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 19, 25.1.2003.


title: Lieta C-11/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums  2006. gada 11. maijā  ( Gerechtshof te Amsterdam  (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) —  Friesland Coberco Dairy Foods BV , kas darbojas ar nosaukumu  Friesland Supply Point Ede  pret  Inspecteur van de Belastingdienst / Douane Noord / kantoor Groningen  (Kopienas Muitas kodekss — Procedūra, saskaņā ar kuru pārstrādi veic muitas kontrolē — Valsts muitas dienestu atteikums pieņemt pieprasījumu izsniegt atļauju veikt pārstrādi muitas kontrolē — Muitas kodeksa komitejas slēdziena saistošais raksturs — Neesamība — Tiesas kompetence lemt par minētā slēdziena spēkā esamību atbilstoši EKL 234. pantam — Neesamība — Muitas kodeksa 133. panta e) punkta interpretācija — Regulas (EEK) Nr. 2454/93 502. panta 3. punkta un 504. panta 4. punkta interpretācija — Visu apstākļu, kādos tika iesniegts pieprasījums izsniegt atļauju, vispārīgs novērtējums)

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/10

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 11. maijā (Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Friesland Coberco Dairy Foods BV, kas darbojas ar nosaukumu “Friesland Supply Point Ede” pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Noord/kantoor Groningen

   (Lieta C-11/05) (1)

   (Kopienas Muitas kodekss - Procedūra, saskaņā ar kuru pārstrādi veic muitas kontrolē - Valsts muitas dienestu atteikums pieņemt pieprasījumu izsniegt atļauju veikt pārstrādi muitas kontrolē - Muitas kodeksa komitejas slēdziena saistošais raksturs - Neesamība - Tiesas kompetence lemt par minētā slēdziena spēkā esamību atbilstoši EKL 234. pantam - Neesamība - Muitas kodeksa 133. panta e) punkta interpretācija - Regulas (EEK) Nr. 2454/93 502. panta 3. punkta un 504. panta 4. punkta interpretācija - Visu apstākļu, kādos tika iesniegts pieprasījums izsniegt atļauju, vispārīgs novērtējums)
   (2006/C 165/16)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te Amsterdam

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Friesland Coberco Dairy Foods BV, kas darbojas ar nosaukumu “Friesland Supply Point Ede”

      Atbildētāj): Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Noord/kantoor Groningen

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te Amsterdam — Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 133. panta e) punkta interpretācija — Frāzes “nekaitējot līdzīgu preču ražotāju būtiskajām interesēm Kopienā” (saimnieciskie nosacījumi) nozīme — Procedūra, saskaņā ar kuru pārstrādi veic muitas kontrolē — 205. panta 2. punkta, 504. panta 4. punkta, 552. panta un 76. pielikuma B daļas interpretācija Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 993/2001 (OV L 141, 1. lpp.) — Atļauja — Komitejas slēdziens — Tiesas vērtējums — Kompetence
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               novērtējot pieprasījumu izsniegt atļauju veikt pārstrādi muitas kontrolē atbilstoši 133. panta e) punktam Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000, ir jāņem vērā ne tikai galaproduktu tirgus, bet arī ekonomiskā situācija, kāda pastāv to izejvielu tirgū, kuras izmanto minēto produktu ražošanai;

               2)

               viens no kritērijiem, kas ir jāņem vērā, lai novērtētu “pārstrādes radīšanu un uzturēšanu” Regulas Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2700/2000, 133. panta e) punkta un Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2001. gada 4. maija Regulu (EK) Nr. 993/2001, 502. panta 3. punkta nozīmē, var būt kritērijs, kas attiecas uz to, ka paredzēto pārstrādes darbību rezultātā ir radīts minimālais darbavietu skaits, bet tas nav vienīgais kritērijs. Minētie kritēriji ir atkarīgi no attiecīgās pārstrādes darbības rakstura, un valsts muitas dienestam, kura uzdevums ir pārbaudīt saimnieciskos nosacījumus atbilstoši abām minētajām normām, ir vispārīgi jānovērtē visi attiecīgie apstākļi, tostarp tie, kas ir saistīti ar radīto darbavietu skaitu, veiktā ieguldījuma vērtību vai paredzētās darbības pastāvīgo raksturu;

               3)

               Tiesa nevar atbilstoši EKL 234. pantam pārbaudīt Muitas kodeksa komitejas slēdziena, kas ir sniegts saskaņā ar 133. panta e) punktu Regulā Nr. 2913/92, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 2700/2000, spēkā esamību;

               4)

               Muitas kodeksa komitejas slēdziens nav saistošs valsts muitas dienestiem, kas lemj par pieprasījumu izsniegt atļauju veikt pārstrādi muitas kontrolē.

      (1)  OV C 82, 02.04.2005.


title: Lieta C-279/15 P: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Alexandre Borde, Carbonium SAS/Eiropas Komisija Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Pasaules klimata pārmaiņu alianses (AMCC) iekšējā ĀKK (Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas) programma — Eiropas Komisijas lūgums izbeigt otras līgumslēdzējas puses izvēlētā eksperta misiju — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiesības uz efektīvu pārsūdzības tiesā iespēju

text:
               1.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/5

         Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 21. aprīļa rīkojums – Alexandre Borde, Carbonium SAS/Eiropas Komisija
   (Lieta C-279/15 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Pasaules klimata pārmaiņu alianses (AMCC) iekšējā ĀKK (Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas) programma - Eiropas Komisijas lūgums izbeigt otras līgumslēdzējas puses izvēlētā eksperta misiju - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiesības uz efektīvu pārsūdzības tiesā iespēju)
   (2016/C 279/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Alexandre Borde, Carbonium SAS (pārstāvis – A. B. H. Herzberg, Rechtsanwalt)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – S. Bartelt un F. Moro)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Alexandre Borde un Carbonium SAS solidāri sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-361/05: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste ( Valsts pienākumu neizpilde — Atkritumu apsaimniekošana — Direktīvas 75/422/EEK un 1999/31/EK — Nelikumīga un nekontrolēta atkritumu aizvākšana uz izgāztuvēm — Nijar, Hoyo de Miguel un Cueva del Mojón izgāztuves )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/3

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 24. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-361/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Atkritumu apsaimniekošana - Direktīvas 75/422/EEK un 1999/31/EK - Nelikumīga un nekontrolēta atkritumu aizvākšana uz izgāztuvēm - Nijar, Hoyo de Miguel un Cueva del Mojón izgāztuves)
   (2007/C 155/04)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — I. Martínez del Peral un M. Konstantinidis, pārstāvji)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvji — I. del Cuvillo Contreras un M. Muñoz Pérez, pārstāvji)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — 4., 9. un 13. panta Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.), ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp.), un 14. panta Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 1. lpp.) pārkāpums — Nijar, Hoyo de Miguel un Cueva del Mojón izgāztuves
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               paredzētajā termiņā neveicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu 4., 9. un 13. pants Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, un Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 1999/31/EK par atkritumu poligoniem 14. panta piemērošanu Nijar, Hoyo de Miguel un Cueva del Mojón (Almeras province) izgāztuvēm, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs tiesību normas;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-361/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz ( Synergrid )/ État belge

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 19. jūlijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)/État belge

   (Lieta C-361/10)
   ()
   2010/C 274/15
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)

      Atbildētāja: État belge

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tādas valsts tiesību normas, kāds ir apstrīdētā Karaļa 2008. gada 2. jūnija lēmuma par minimālām drošības prasībām darba vietā esošām konkrētām vecām elektroiekārtām 8. un 9. pants, kuros ir paredzētas prasības elektroiekārtu izveidei, elektriskā materiāla uzbūvei un ar šo materiālu saistītai aizsardzībai, lai garantētu darbinieku aizsardzību, ir tehniski noteikumi Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā (1), 1. panta 11. punkta izpratnē, kuru projekts ir jāpaziņo atbilstoši šīs pašas direktīvas 8. panta 1. punkta pirmajai daļai?

               2)

               Vai tādas valsts tiesību normas, kāds ir iepriekš minētā Karaļa 2008. gada 2. jūnija lēmuma 8.–13. pants, ir pasākumi iepriekš minētās Direktīvas 98/34/EK 1. panta beigu daļas izpratnē, kurus dalībvalstis uzskata par vajadzīgiem, lai nodrošinātu personu, it īpaši darbinieku, aizsardzību preču izmantošanas laikā, un kas neietekmē preces?

      (1)  OV L 204, 37. lpp.


title: Lieta T-259/13: Prasība, kas celta 2013. gada 7. maijā — France /Komisija

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/42

         Prasība, kas celta 2013. gada 7. maijā — France/Komisija
   (Lieta T-259/13)
   2013/C 207/71
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, D. Colas un C. Candat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 26. februāra [Īstenošanas] lēmumu 2013/123/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz [..] Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl ar to ir izslēgti Francijas Republikas veiktie izdevumi nelabvēlīgu dabas apstākļu izraisīto zaudējumu kompensējošajam pabalstam [Indemnités compensatoires des handicaps naturels] (turpmāk tekstā — “ICHN”) Francijas 2007.-2013. gada Lauku attīstības plāna [Plan de développement rural hexagonal] ietvaros par 2008. un 2009. budžeta gadu;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt [Īstenošanas] lēmumu 2013/123/ES, pirmkārt, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz daļu izdevumu, ko Francijas Republika ir veikusi ICHN atbalsta ietvaros attiecībā uz aitām un kuri nav deklarēti kā atbalsts aitām, un otrkārt, ciktāl ar to no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz daļu izdevumu, ko Francijas Republika ir veikusi ICHN atbalsta ietvaros attiecībā uz liellopiem, saistībā ar kuriem ir veiktas pārbaudes uz vietas sakarā ar dzīvnieku identifikācijas pārbaudēm vai piemaksu par liellopiem pārbaudēm;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Pirmais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1975/2006 (1) 10. panta 2. un 4. punkta un 14. panta 2. punkta pārkāpumu, jo Komisija uzskatīja, ka Francijas valdība nav izpildījusi pienākumus saistībā ar pārbaudēm, jo attiecībā uz liellopiem un aitām, saistībā ar kuriem tika pieprasīta piemaksa par aitām reproduktīvā vecumā, tā saistībā ar ICHN atbalstu uz vietas veicamo pārbaužu laikā nav veikusi šo dzīvnieku uzskaiti. Šis pamats ir iedalīts divās daļās, kuru ietvaros prasītāja apgalvo, ka:

                           —

                           pienākums uzskaitīt dzīvniekus saistībā ar ICHN atbalstu uz vietas veicamo pārbaužu laikā ir pretrunā blīvuma kritērija turpinātības raksturam un vienlīdzīgas attieksmes principam un

                           —

                           Komisija ir kļūdaini interpretējusi Regulas Nr. 1975/2006 10. panta 2. un 4. punktu un 14. panta 2. punktu, uzskatot, ka Francijas pārbaužu sistēma nav atbilstoša, lai pārbaudītu blīvuma kritērija ievērošanu.

               2)

               Otrais pamats attiecas uz Regulas Nr. 1082/2003 (2) 2. panta 2. punkta un Regulas Nr. 796/2004 (3) par pārbaužu kārtību liellopu identifikācijas un liellopu piemaksu ietvaros 26. panta 2. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, jo Komisija uzskatīja, ka Regulas Nr. 1975/2006 10. panta 2. un 4. punktā un 14. panta 2. punktā, lai pārbaudītu blīvuma kritēriju, ir paredzēts pienākums pārbaužu uz vietas laikā veikt dzīvnieku uzskaiti.

               3)

               Trešais pamats, kas izvirzīts pakārtoti, attiecas uz prettiesisko Komisijas veikto paplašināto vienotas likmes korekcijas piemērošanu aitkopības saimniecībām, kas nav piemērotas piemaksām par aitām reproduktīvā vecumā, un liellopu audzētavām, kuras tiek pārbaudītas liellopu identificēšanas un piemaksu par liellopiem ietvaros.

      (1)  Komisijas 2006. gada 7. decembra Regula (EK) Nr. 1975/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV L 368, 74. lpp.).

      (2)  Komisijas 2003. gada 23. jūnija Regula (EK) Nr. 1082/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1760/2000 īstenošanai attiecībā uz minimālo līmeni pārbaudēm, kas jāveic saskaņā ar liellopu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu (OV L 156, 9. lpp.).

      (3)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV L 141, 18. lpp.).


title: Lieta T-227/16: Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Haverkamp/EUIPO - Sissel (“Paklājs”)

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/43

         Prasība, kas celta 2016. gada 10. maijā – Haverkamp/EUIPO - Sissel (“Paklājs”)
   (Lieta T-227/16)
   (2016/C 243/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Reinhard Haverkamp (Kindberg, Austrija) (pārstāvis – A. Waldenberger, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašnieks: prasītājs

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: dizainparauga “Paklājs” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. DM/072187–0001, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 26. februāra lēmums lietā R 2618/2014–3

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies prasības tiesvedībā, kā arī izdevumus EUIPO apelācijas un spēkā neesamības atzīšanas procesā.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-273/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 5. jūlijā ierosināja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03 Celltech R&D Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB)

text:
               1.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/6

         Apelācija, ko 2005. gada 5. jūlijā ierosināja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB), par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03 Celltech R&D Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB)
   (Lieta C-273/05 P)
   (2005/C 243/08)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 5. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv Arno Foliards-Mongirāls [Arnaud Folliard-Monguiral], pārstāvis, apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03 (1)
      Celltech R&D Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes paraugi un modeļi) (ITSB).
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03;

               2)

               noraidīt apelācijas sūdzību, ko prasītājs procesā Pirmās instances tiesā iesniedza par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 19. maija lēmumu lietā R 659/2002 2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “CELLTECH” reģistāciju kā Kopienas preču zīmi,

               3)

               piespriest prasītājam procesā Pirmās instances tiesā segt tiesāšanās izdevumus, kas radušies procesā Pirmās instances tiesā un Eiropas Kopienu Tiesā.

         Ja Eiropas Kopienu Tiesa neapmierinās Apelācijas sūdzības iesniedzēja pamata prasījumu 2. daļu, tad Apelācijas sūdzības iesniedzējs attiecīgi lūdz Eiropas Kopienu Tiesu:

               1)

               atcelt Pirmās instances tiesas 2005. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-260/03,

               2)

               nodot lietu izskatīšanai Pirmās instances tiesai.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savā prasībā Eiropas Kopienu Tiesai Birojs lūdz atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu. Birojs apgalvo, ka Pirmās instances tiesas lēmums pārkāpj Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu un nesniedz pamatojumu Tiesas secinājumiem. Apelācijas sūdzības pamats sastāv no šādiem pieciem punktiem:

               —

               lai gan Pirmās instances tiesa atzina, ka “vismaz viena no vārdiskas preču zīmes”“CELLTECH” nozīmēm ir “šūnu tehnoloģija”, tā nepamatoti lūdza Apelāciju padomei sniegt “zinātniskos terminos izklāstītu jēdziena “šūnu tehnoloģija” izskaidrojumu”, lai paskaidrotu, “kādā veidā šie termini sniedz jebkādu informāciju par reģistrācijas pieteikumā norādīto preču un pakalpojumu paredzēto nolūku un raksturu, jo īpaši par veidu, kādā šīs preces un pakalpojumi būtu izmantojami šūnu tehnoloģijā vai kā tie no tās izriet”;

               —

               Pirmās instances tiesa nepamatoti ignorēja principu, saskaņā ar ko pati elementu kombinācija, katrs no kuras elementiem ir attiecīgo preču vai pakalpojumu īpašības aprakstošs, bez jebkādām neparastām variācijām attiecībā uz sintaksi vai nozīmi, ir šīs īpašības aprakstoša Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē;

               —

               Tiesa, apgalvojot, ka aprakstoša rakstura vai atšķirtspējas neesamības gadījumā ir jāapraksta attiecīgo preču vai pakalpojumu “paredzētais nolūks”, pieļāva kļūdu tiesību jautājumā. Lai gan Tiesa atzina, ka “šūnu tehnoloģija” ietilpst attiecīgo preču un pakalpojumu “izmantošanas jomā”, tā kļūdaini uzskatīja, ka šādas “izmantošanas jomas” apraksts būtu nepietiekams, lai konstatētu, ka apzīmējums “CELLTECH” ir aprakstošs un tāpēc tam nav atšķirtspējas;

               —

               Tiesa nepareizi uzskatīja, ka attiecīgo preču un pakalpojumu ražošanu vai piegādi aprakstošs process neietilpst Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta piemērošanas ietvaros;

               —

               Tiesa turklāt nesniedza pamatojumus saviem secinājumiem.

      (1)  OV C 155, 25.06.05., 16. lpp.


title: Lieta T-260/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. janvāra spriedums — Indo Internacional /ITSB — Visual ( “VISUAL MAP” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “VISUAL MAP” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VISUAL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. janvāra spriedums — Indo Internacional/ITSB — Visual (“VISUAL MAP”)
   (Lieta T-260/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VISUAL MAP” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “VISUAL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 65/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Indo Internacional, SA (Sant Cugat del Vallès, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji X. Fàbrega Sabaté un M. Curell Aguilà, pēc tam M. Curell Aguilà un J. Güell Serra, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — A. Pohlmann un R. Manea)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Visual SA (Saint-Apollinaire, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 700/2007-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Visual SA un Indo Internacional, SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Indo Internacional, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 223, 30.08.2008.


title: Lieta F-103/15: Prasība, kas celta 2015. gada 16. jūlijā – ZZ/Eiropas Komisija

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/55

         Prasība, kas celta 2015. gada 16. jūlijā – ZZ/Eiropas Komisija
   (Lieta F-103/15)
   (2015/C 354/65)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – C. Falagiani, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru ietur summu EUR 14  207,60 apmērā no prasītāja pensijas, lai atmaksātu izdevumus par viņa laulātās uzturēšanos slimnīcā, saistībā ar Civildienesta tiesas spriedumu, ar kuru atcelts sākotnējais Komisijas lēmums, ar kuru prasītājam noteikts samaksāt visus slimnīcas izdevumus, kas uzskatīti par pārmērīgiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               konstatēt un atzīt, ka Eiropas Komisija, pārkāpjot šīs pašas tiesas 2013. gada 16. maijā pasludinātajā spriedumā nolemto, un visu to iemeslu dēļ, kuri minēti šī prasības pieteikuma pamatojuma izklāstā, nelikumīgi ir ieturējusi no prasītāja pensijas summu EUR 14  207,60 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai kā atbildētājai samaksāt viņam summu EUR 12  407,60 apmērā un kavējuma procentus, tādējādi atmaksājot nelikumīgi ieturēto naudas summu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus ar šo tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.


title: lieta C-357/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 17. augustā iesniedza Antonio Andolfi, par lēmumu, ko Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) pieņēma lietā T-379/02, Antonio Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/6

         Apelācija, ko 2004. gada 17. augustā iesniedza Antonio Andolfi, par lēmumu, ko Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) pieņēma lietā T-379/02, Antonio Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (lieta C-357/04 P)
   (2004/C 284/13)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 17. augustā ir iesniegta izskatīšanai apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) spriedumu lietā T-379/02 P, Antonio Andolfi pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Antonio Andolfi, ko pārstāv Salvatore Amato, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:
   Pieņemt prasību un atcelt Pirmās instances tiesas pieņemto rīkojumu.
   Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs apgalvo, ka viņa prasība par Pirmās instances tiesas lēmumu, kas iesniegta 2002. gada 18. decembrī, ir iesniegta termiņā.


title: Lieta C-95/06 P: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. novembra rīkojums — Bausch & Lomb Inc . pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/27

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. novembra rīkojums — Bausch & Lomb Inc. pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

   (Lieta C-95/06 P) (1)

   (2007/C 82/55)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Tiesas Spriedums (Virspalāta)  2005. gada 13. septembrī  lietā C-176/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Prasība par tiesību akta atcelšanu — LES 29. pants, 31. panta e) punkts, 34. pants un 47. pants — Pamatlēmums 2003/80/TI — Vides aizsardzība — Kriminālsods — Kopienas kompetence — Tiesiskais pamats — EKL 175. pants)

text:
               10.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/2

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Virspalāta)
   2005. gada 13. septembrī
   lietā C-176/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Prasība par tiesību akta atcelšanu - LES 29. pants, 31. panta e) punkts, 34. pants un 47. pants - Pamatlēmums 2003/80/TI - Vides aizsardzība - Kriminālsods - Kopienas kompetence - Tiesiskais pamats - EKL 175. pants)
   (2005/C 315/03)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-176/03 par prasību atbilstoši LES 35. pantam, ko 2003. gada 15. aprīlī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Petī [M. Petite], Ž. F. Paskjē [J.-F. Pasquier] un V. Bogensbergers [W. Bogensberger],) ko atbalsta Eiropas Parlaments (pārstāvji — G. Garsons Klariana [G. Garzón Clariana], H. Dauntjers Tebenss [H. Duintjer Tebbens] un A. Bāss [A. Baas], kā arī M. Gomeša-Leala [M. Gómez-Leal], pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji — Ž. K. Pirī [J.-C. Piris] un J. Šute [J. Schutte], kā arī K. Mihūla [K. Michoel]), ko atbalsta Dānijas Karaliste, ko pārstāv J. Molde [J. Molde], Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv V. D. Plesings [W.-D. Plessing] un A. Ditrihs [A. Dittrich], Grieķijas Republika, ko pārstāv E. M. Mamuna [E.-M. Mamouna] un M. Tasopulu [M. Tassopoulou], Spānijas Karaliste, ko pārstāv N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], Francijas Republika, ko pārstāv Ž. de Bergess [G. de Bergues], F. Alabruns [F. Alabrune] un E. Puisē [E. Puisais], Īrija, ko pārstāv Dž. O'Hagans [D. O'Hagan],, kam palīdz P. Galahers [P. Gallagher] un E. Ficsimonss [E. Fitzsimons], SC, kā arī E. Regans [E. Regan], BL, Nīderlandes Karaliste, ko pārstāv H. H. Sevenstere [H. G. Sevenster] un K. Viselsa [C. Wissels], Portugāles Republika, ko pārstāv L. Fernandešs [L. Fernandes] un A. Fraga Pirešs [A. Fraga Pires], Somijas Republika, ko pārstāv A. Gimareša-Purokoski [A. Guimaraes-Purokoski], Zviedrijas Karaliste, ko pārstāv A. Krūse [A. Kruse], kā arī K. Vistranda [K. Wistrand] un A. Falka [A. Falk], Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, ko pārstāv K. Džeksone [C. Jackson], kam palīdz R. Plenders [R. Plender], QC, Tiesa (Virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K.V.A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta] un E. Borgs Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši M. R. Šintgens [M. R. Schintgen] (referents), N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J. N. Cunha Rodrigues], Dž. Arestis [G. Arestis], M. Ilešičs [M. Ilešič] un J. Malenovskis [J. Malenovský], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], 2005. gada 13. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Padomes 2003. gada 27. janvāra Pamatlēmumu 2003/80/TI par vides krimināltiesisko aizsardzību;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Īrija, Nīderlandes Karaliste, Portugāles Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Eiropas Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 135, 07.06.2003.


title: Apvienotās lietas no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Diputación Foral de Álava u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Nodokļu priekšrocības, kuras piešķīrusi dalībvalsts teritoriālā vienība — Atbrīvojums no nodokļiem — Lēmumi, ar kuriem valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt piešķirto atbalstu — Jauna atbalsta vai pastāvoša atbalsta kvalificēšana — Atbalsts darbības nodrošināšanai — Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips — Tiesiskās drošības princips — Lēmums sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/18

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. septembra spriedums — Diputación Foral de Álava u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02) (1)

   (Valsts atbalsts - Nodokļu priekšrocības, kuras piešķīrusi dalībvalsts teritoriālā vienība - Atbrīvojums no nodokļiem - Lēmumi, ar kuriem valsts atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar kopējo tirgu un uzlikts pienākums atgūt piešķirto atbalstu - Jauna atbalsta vai pastāvoša atbalsta kvalificēšana - Atbalsts darbības nodrošināšanai - Tiesiskās paļāvības aizsardzības princips - Tiesiskās drošības princips - Lēmums sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto formālās izmeklēšanas procedūru - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2009/C 256/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja lietā T-30/01 un lietā T-86/02:
      Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Spānija) (pārstāvji — M. Moraless Isasi [M. Morales Isasi] un I. Senss-Kortabaria Fernandess [I. Sáenz-Cortabarría Fernández], advokāti)

      Prasītāja lietā T-31/01 un lietā T-88/02:
      Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Spānija) (pārstāvji — M. Moraless Isasi un I. Senss-Kortabaria Fernandess, advokāti)

      Prasītāja lietā T-32/01 un lietā T-87/02: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Spānija) (pārstāvji — M. Moraless Isasi un I. Senss-Kortabaria Fernandess, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji lietās no T-30/01 līdz T-32/01 J. Flets [J. Flett], S. Pardo [S. Pardo] un H. L. Buendia Sjerra [J. L. Buendía Sierra] un lietās no T-86/02 līdz T-88/02 Buendia Sjerra un F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre], pēc tam F. Kastiljo de la Tore un K. Uraka Kavjedess [C. Urraca Caviedes])

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot prasītāju lietās no T-86/02 līdz T-88/02:
      Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (Spānija) (pārstāvji — M. Moraless Isasi un I. Senss-Kortabaria Fernandess, advokāti) un Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Bilbao (Spānija) (pārstāvji — M. Arauho Boids [M. Araujo Boyd], L. Ortiss Blanko [L. Ortiz Blanco] un V. Sopeņa Blanko [V. Sopeña Blanco], advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Comunidad autónoma de La Rioja (Spānija) (pārstāvji — lietā T-86/02 un lietā T-87/02 H. M. Kriado Gamess [J. M. Criado Gámez] un lietā T-88/02 I. Serano Blanko [I. Serrano Blanco], advokāti)

      Priekšmets

   Prasība lietās no T-30/01 līdz T-32/01 atcelt Komisijas 2000. gada 28. novembra lēmumu sākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar nodokļu priekšrocībām, kas piešķirtas ar tiesību normām, kuras pieņēma Diputación Foral de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa un Diputación Foral de Vizcaya, un kas izpaužas kā noteiktu jaundibinātu uzņēmumu atbrīvojums no sabiedrību ienākuma nodokļa, un lietās no T-86/02 līdz T-88/02 atcelt Komisijas 2001. gada 20. decembra Lēmumus 2003/28/EK, 2003/86/EK un 2003/192/EK par valsts atbalsta shēmu, ko Spānija 1993. gadā īstenojusi par labu noteiktiem jaundibinātiem uzņēmumiem Alavas [Álava] (T-86/02), Biskajas [Vizcaya] (T-87/02) un Gipuskojas [Guipúzcoa] provincē (T-88/02) (attiecīgi OV 2003, L 17, 20. lpp., OV 2003, L 40, 11. lpp., un OV 2003, L 77, 1. lpp.) atbrīvojuma no sabiedrību ienākuma nodokļa formā.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 tiek apvienotas sprieduma taisīšanai;

               2)

               lietās no T-30/01 līdz T-32/01:

                           —

                           prasības vairs nav jāizskata;

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa un Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               lietās no T-86/02 līdz T-88/02:

                           —

                           prasības noraidīt;

                           —

                           Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa un Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Komisijas un Comunidad autónoma de La Rioja tiesāšanās izdevumus;

                           —

                           Comunidad autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco un Confederación Empresarial Vasca (Confebask) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 108, 07.04.2001.


               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/1

         (2007/C 269/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 247, 20.10.2007.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 235, 6.10.2007.

      OV C 223, 22.9.2007.

      OV C 211, 8.9.2007.

      OV C 183, 4.8.2007.

      OV C 170, 21.7.2007.

      OV C 155, 7.7.2007.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-478/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Vide un cilvēka veselības aizsardzība — Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               11.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 173/10

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. aprīļa rīkojums — Département du Gers/Komisija
   (Lieta T-478/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide un cilvēka veselības aizsardzība - Ģenētiski modificēti pārtikas produkti un dzīvnieku barība - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2011/C 173/23
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Département du Gers (Francija) (pārstāvji — S. Mabile un J.-P. Mignard, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi un L. Pignataro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 28. jūlija Lēmumu 2010/419/ES, ar ko atjauno turpmāku tirdzniecības atļauju produktiem, kas satur ģenētiski modificētu kukurūzu Bt11 (SYN-BTØ11-1), sastāv vai ir ražoti no tās, ar ko atļauj pārtikas produktus un pārtikas produktu sastāvdaļas, kas satur ģenētiski modificētu lopbarības kukurūzu Bt11 (SYN-BTØ11-1) vai no tās sastāv, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 1829/2003 un ar ko atceļ Lēmumu 2004/657/EK (OV L 197, 11. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Département du Gers sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               atstāt bez izskatīšanas Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes, Région Centre, Région Picardie, Département de la Haute-Garonne, Région Bretagne, Région Poitou-Charentes, Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, Région Bourgogne, Région Midi-Pyrénées, Région Auvergne, Région Pays de la Loire, Région Rhône-Alpes, Département des Côtes d’Armor, Région Île de France un Région Nord-Pas-de-Calais pieteikumus par iestāšanos lietā.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta) 2005. gada 3. martā lietā C-428/02 (Vestre Landsret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fonden Marselisborg Lystbådehavn pret Skatteministeriet un Skatteministeriet pret Fonden Marselisborg Lystbådehavn (Sestā PVN direktīva — 13. panta B daļas b) punkts — Atbrīvojumi no nodokļa — Nekustamā īpašuma izīrēšana — Stāvvietu izīrēšana satiksmes līdzekļu novietošanai — Kuģu stāvvietas ūdenī — Kuģu novietošana uz sauszemes)

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2005. gada 3. martā
   lietā C-428/02 (Vestre Landsret lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Fonden Marselisborg Lystbådehavn pret Skatteministeriet un Skatteministeriet pret Fonden Marselisborg Lystbådehavn
       (1)

   (Sestā PVN direktīva - 13. panta B daļas b) punkts - Atbrīvojumi no nodokļa - Nekustamā īpašuma izīrēšana - Stāvvietu izīrēšana satiksmes līdzekļu novietošanai - Kuģu stāvvietas ūdenī - Kuģu novietošana uz sauszemes)
   (2005/C 115/01)
   tiesvedības valoda — dāņu
   Lietā C-428/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Vestre Landsret (Rietumu apgabaltiesa, Dānija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 15. novembrī un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 26. novembrī, tiesvedībā Fonden Marselisborg Lystbådehavn pret Skatteministeriet un Skatteministeriet pret Fonden Marselisborg Lystbådehavn, Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] Ž.-P. Puisošē [J.-P. Puissochet], J. Malenovskis [J. Malenovský] un U. Lehmuss [U. Lõhmus] (referents), ģenerāladvokāte J. Kokote [J. Kokott], sekretārs H. fon Holšteins [H. von Holstein], sekretāra palīgs, 2005. gada 3. martā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               13. panta B daļas b) punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1992. gada 14. decembra Direktīvu 92/111/EEK, ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “nekustamā īpašuma izīrēšana” ietilpst stāvvietu kuģu pietauvošanai ūdenī, kā arī stāvvietu kuģu novietošanai uz sauszemes ostas teritorijā izīrēšana;

               2)

               13. panta B daļas b) punkta 2. apakšpunkts Sestajā direktīvā 77/388, kas grozīta ar Direktīvu 92/111, ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienā “satiksmes līdzekļi” ietilpst arī kuģi.

      (1)  OV C 55, 08.03.2003.


title: Lieta C-426/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. septembrī iesniedza Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) — X , cits lietas dalībnieks: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. septembrī iesniedza Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch (Nīderlande) — X, cits lietas dalībnieks: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

   (Lieta C-426/12)
   2012/C 399/15
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

      Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai divējāda izmantošana Direktīvas [2003/96] (1) 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir tad, ja akmeņogles (produkts, kuram ir piemērojami KN kodi 2701, 2702 un 2704) tiek izmantotas par kurināmo kaļķu krāsnī, kamēr šajā kaļķu krāsnī no akmeņoglēm (un kaļķakmens) iegūtais oglekļa dioksīds kalpo kaļķu krāsns gāzes iegūšanai, kura vēlāk tiek izmantota no cukurbietēm iegūtās jēlsulas attīrīšanai un ir nepieciešama šai attīrīšanai?

               2)

               Vai divējāda izmantošana Direktīvas [2003/96] 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir tad, ja akmeņogles (produkts, kuram ir piemērojami KN kodi 2701, 2702 un 2704) tiek izmantotas par kurināmo, kamēr karsēšanas ceļā iegūtais un kaļķu krāsns gāzes sastāvā esošais oglekļa dioksīds, vēlāk veicot iepriekš minēto attīrīšanu, līdz 66 % tiek uzņemts karbonizēšanas izdedžos, kuri kā kaļķu mēslojums tiek pārdoti lauksaimniecības nozarē?

               3)

               Gadījumā, ja ir divējāda izmantošana Direktīvas [2003/96] 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē: vai šī direktīva, ņemot vērā tās 2. panta 4. punkta ievadteikuma formulējumu, nav piemērojama, kādēļ nodokļa parādniece (valsts tiesību jēdziena “divējāda izmantošana”Wbm
                   (2) 20. panta e) punkta izpratnē interpretācijas vajadzībām) nevar atsaukties uz minētās direktīvas tiešu iedarbību?

               4)

               Gadījumā, ja ir divējāda izmantošana Direktīvas [2003/96] 2. panta 4. punkta b) apakšpunkta izpratnē un šī direktīva tādējādi nav piemērojama, vai saistībā ar aplikšanu ar tādu nodokli kā aplūkojamais nodoklis par kurināmo ar Savienības tiesībām netiek pieļauta jēdziena “divējāda izmantošana” interpretācija atbilstoši valsts tiesībām, kura ir šaurāka nekā interpretācija atbilstoši minētajai direktīvai?

      (1)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).

      (2)  Wet belastingen op milieugrondslag [Dabas aizsardzības nodokļa likums].


title: Lieta C-299/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               2.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-299/06)
   (2006/C 212/41)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja:Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasījumi

               —

               atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvas 2002/92/EK (1) par apdrošināšanas starpniecību prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 16. pants;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 14. janvārī.

      (1)  OV L 9, 15.01.2003., 3. lpp.


title: Lieta F-46/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — AD /Komisija

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. jūnijā — AD/Komisija
   (Lieta F-46/10)
   ()
   2010/C 246/72
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AD (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — E. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepiešķirt prasītājai apgādnieka pabalstu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt PMO (Atalgojuma un individuālo tiesību birojs) 2009. gada 13. novembra lēmumu nepiešķirt prasītājam Civildienesta noteikumu VII pielikuma 1. panta 2. punktā paredzēto apgādnieka pabalstu;

               —

               katrā gadījumā atcelt PMO2009. gada 9. septembra lēmumu nepiešķirt prasītājam Civildienesta noteikumu VII pielikuma 1. panta 2. punktā paredzēto apgādnieka pabalstu, ciktāl šis pēdējais minētais “lēmums” var tikt uzskatīts par viņam nelabvēlīgu;

               —

               pakārtoti — gadījumā, ja Civildienesta tiesa uzskatīs, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 1. panta 2. punkts atļauj iestādei, kas ir pilnvarota slēgt darba līgumus, atteikt piešķirt apgādnieka pabalstu prasītājam, kaut arī pārim viņu seksuālās orientācijas dēļ saskaņā ar partnera izcelsmes valsts tiesībām nav iespējams apprecēties — atzīt, ka Civildienesta noteikumu VII pielikuma 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta iv) punkts ir prettiesisks, ciktāl tajā ir paredzēta atsauce uz dalībvalsts tiesību aktiem, lai novērtētu pieeju laulībai, un ka līdz ar to šis nosacījums šajā gadījumā nav piemērojams;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-83/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. februārī iesniedza Administrativen sad Sofia – grad (Bulgārija) – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD / Komisia za zashtita ot diskriminatsia

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 17. februārī iesniedza Administrativen sad Sofia–grad (Bulgārija) – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD/Komisia za zashtita ot diskriminatsia

   (Lieta C-83/14)
   2014/C 142/26
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

   Administrativen sad Sofia–grad (Bulgārija)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: CEZ Razpredelenie Bulgaria AD

      Atbildētāja: Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Citi lietas dalībnieki: Anelia Nikolova un Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvā 2000/43/EK (1), ar ko ievieš vienādas [vienlīdzīgas] attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā izmantotais jēdziens “etniska piederība” ir interpretējams tādējādi, ka tajā ietilpst tāda blīva Bulgārijas valstspiederīgo grupa ar romu [etnisko] piederību kā tā, kas dzīvo Dupnicas [Dupnitsa] pilsētas rajonā “Gizdova mahala”?

               2)

               Vai jēdziens “salīdzināma situācija” Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē ir piemērojams pamatlietā aplūkotajos faktiskajos apstākļos, kur romu pilsētas rajonos komercuzskaites mēraparāti tiek piestiprināti 6–7 metru augstumā, bet citos pilsētas rajonos, kuros nav blīvs romu tautības iedzīvotāju skaits, tie parasti tiek piestiprināti mazāk kā 2 metru augstumā?

               3)

               Vai Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka komercuzskaites mēraparātu piestiprināšanas romu pilsētas rajonos 6–7 metru augstumā dēļ attieksmes pret iedzīvotājiem ar romu [etnisko] piederību ir uzskatāma par nelabvēlīgāku nekā pret iedzīvotājiem ar citu etnisko piederību?

               4)

               Ja runa ir par nelabvēlīgāku attieksmi, vai iepriekš minētā tiesību norma ir interpretējama tādējādi, ka šī attieksme pamatlietā aplūkotajos faktiskajos apstākļos pilnībā vai daļēji ir balstīta uz faktu, ka runa ir par romu etnisko grupu?

               5)

               Vai saskaņā ar Direktīvu 2000/43 ir pieļaujama tāda valsts tiesību norma kā 1. punkta 7. apakšpunkts Zakon za zashtita ot diskriminatsia (Likums par aizsardzību pret diskrimināciju, turpmāk tekstā – “ZZD”) papildu noteikumos, saskaņā ar kuru jebkāds akts, darbība un bezdarbība, kas tieši vai netieši apdraud tiesības vai leģitīmas intereses, ir “nelabvēlīga attieksme”?

               6)

               Vai jēdziens “acīmredzami neitrāl[a] prakse” Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir piemērojams CEZ Razpredelenie Bulgaria AD praksei komercuzskaites mēraparātus piestiprināt 6–7 metru augstumā? Kā ir interpretējams jēdziens “acīmredzami” – vai tā, ka šī prakse acīmredzami ir neitrāla, vai arī tā, ka tā neitrāla izrādās tikai pirmajā brīdī, t.i., šķietami neitrāla?

               7)

               Vai, lai Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē pastāvētu netieša diskriminācija, ir nepieciešams, lai neitrālā prakse, pamatojoties uz personu rasi vai etnisko piederību, nostādītu tās īpaši nelabvēlīgā situācijā, vai arī ir pietiekami, ka šī prakse skar tikai personas ar noteiktu etnisko piederību? Vai šajā ziņā saskaņā ar Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunktu ir pieļaujama tāda valsts tiesību norma kā ZZD 4. panta 3. punkts, saskaņā ar kuru netieša diskriminācija pastāv, ja persona tās iezīmju (tostarp etniskās piederības) dēļ saskaņā ar 1. punktu tiek nostādīta nelabvēlīgākā situācijā?

               8)

               Kā Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē ir interpretējams jēdziens “īpaši nelabvēlīga situācija”? Vai tas atbilst Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā izmantotajam jēdzienam “sliktāka izturēšanās” [“mazāk labvēlīga attieksme”], vai arī tajā ir aptverti tikai īpaši būtiski, acīmredzami un smagi nevienlīdzīgas attieksmes gadījumi? Vai izskatāmajā lietā aprakstītā prakse atspoguļo īpaši nelabvēlīgu situāciju? Vai, lai noliegtu netiešu diskrimināciju (nepārbaudot, vai attiecīgā prakse ir pamatota, atbilstoša un nepieciešana saistībā ar leģitīma mērķa sasniegšanu), ir pietiekami, ka nepastāv īpaši nelabvēlīgā situācijā nostādošs īpaši būtisks, acīmredzams un smags nevienlīdzīgas attieksmes gadījums?

               9)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu ir pieļaujama tāda valsts tiesību norma kā ZZD 4. panta 2. un 3. punkts, kuros, lai pastāvētu tieša diskriminācija, tiek prasīta “nelabvēlīgāka izturēšanās” un, lai pastāvētu netieša diskriminācija, – “nostādīšana nelabvēlīgākā situācijā”, nenošķirot, kā tas ir darīts direktīvā, tās atkarībā no attiecīgās nelabvēlīgās izturēšanās smaguma pakāpes?

               10)

               Vai Direktīvas 2000/43 2. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka aplūkotā CEZ Razpredelenie Bulgaria AD prakse saistībā ar elektrotīkla drošības nodrošināšanu un atbilstošu patērētās elektroenerģijas uzskaiti faktiski ir pamatota? Vai šī prakse ir atbilstoša, arī ņemot vērā atbildētājas pienākumu nodrošināt patērētājiem brīvu piekļuvi elektroenerģijas skaitītāja rādījumiem? Vai šī prakse ir vajadzīga, ja no publikācijām medijos ir zināmi citi tehniski un finansiāli pieejami līdzekļi komercuzskaites mēraparātu drošības nodrošināšanai?

      (1)  OV L 180, 22. lpp.


title: Apvienotās lietas C-538/08 un C-33/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums ( Hoge Raad der Nederlanden, Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën (C-538/08), Oracle Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09) (Sestā PVN direktīva — Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu — Valsts tiesiskais regulējums, kas attiecībā uz atsevišķām preču un pakalpojumu kategorijām izslēdz tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Dalībvalstu iespēja saglabāt noteikumus par izslēgšanu no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu, kas pastāv Sestās PVN direktīvas spēkā stāšanās brīdī — Grozīšana pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā)

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/7

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 15. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden, Gerechtshof te Amsterdam (Nīderlande) lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) — X Holding B.V./Staatssecretaris van Financiën (C-538/08), Oracle Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09)
   (Apvienotās lietas C-538/08 un C-33/09) (1)

   (Sestā PVN direktīva - Tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu - Valsts tiesiskais regulējums, kas attiecībā uz atsevišķām preču un pakalpojumu kategorijām izslēdz tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Dalībvalstu iespēja saglabāt noteikumus par izslēgšanu no tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu, kas pastāv Sestās PVN direktīvas spēkā stāšanās brīdī - Grozīšana pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā)
   2010/C 148/11
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden, Gerechtshof te Amsterdam

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: X Holding B.V. (C-538/08) un Oracle Nederland BV (C-33/09)

      Atbildētāji: Staatssecretaris van Financiën (C-538/08) un Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09)

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Padomes 1967. gada 11. aprīļa Otrās direktīvas 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējas pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas procedūra (OV L 71, 1303. lpp.), 11. panta 4. punkta un Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/38/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 6. panta 2. punkta un 17. panta 2. un 6. punkta interpretācija — Tiesību uz atskaitījumiem izslēgšana — Valsts iespēja saglabāt izņēmumus, kas pastāvēja uz Sestās direktīvas spēkā stāšanās brīdi — Regulējums, kas ir agrāks par Sesto direktīvu un ar ko tiesības uz atskaitījumiem izslēdz attiecība uz preču un pakalpojumu kategorijām, kuras ir paredzēts izmantot privātam transportam — Minēto kategoriju definīcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               11. panta 4. punkts Padomes 1967. gada 11. aprīļa Otrajā direktīvā 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējās pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas kārtība, un 17. panta 6. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu nodokļu jomā, kas izslēdz pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu attiecībā uz to izdevumu kategorijām, kuri saistīti, pirmkārt, ar “privāta transportlīdzekļa”, “maltīšu”, “dzērienu” un “dzīvesvietas”, kā arī “atpūtas pasākumu” nodrošināšanu nodokļu maksātāja personāla locekļiem un, otrkārt, ar “darījuma dāvanu” vai “citu naudas prēmiju” pasniegšanu;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 6. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas ir pieņemts pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā un kurā paredzēts, ka pievienotās vērtības nodokli, kas samaksāts, iegādājoties atsevišķas preces un pakalpojumus, kas daļēji tiek izmantoti privātiem mērķiem un daļēji — ar uzņēmējdarbību saistītiem mērķiem, nodokļu maksātājs var atskaitīt nevis pilnībā, bet tikai proporcionāli izmantojumam ar uzņēmējdarbību saistītiem mērķiem;

               3)

               Sestās direktīvas 77/388 17. panta 6. punkts ir interpretējams tādējādi, ka tas pieļauj, ka dalībvalsts pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā izdara tādu grozījumu attiecībā uz izslēgšanu no nodokļa atskaitījuma, kura mērķis principā ir ierobežot tās piemērojamību, bet attiecībā uz kuru nevar izslēgt, ka atsevišķā gadījumā un attiecībā uz konkrētu finanšu gadu tas paplašina šīs izslēgšanas piemērojamību grozītā režīma iepriekš noteiktā rakstura dēļ.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.

      OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta F-21/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. februārī — ZZ /Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/30

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. februārī — ZZ/Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja
   (Lieta F-21/12)
   2012/C 133/61
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — N. Lhoëst, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, ar kuru aptur ekpatriācijas pabalsta maksāšanu prasītājam un uzsāk jau izmaksātā pabalsta atgūšanu.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               prasība atcelt EESK iecēlējinstitūcijas 2011. gada 9. jūnija lēmumu, ar kuru, sākot ar 2010. gada 1. jūliju, aptur ekpatriācijas pabalsta maksāšanu prasītājam un uzsāk jau izmaksātā ekspatriācijas pabalsta, kas saņemts pēc minētā datuma, atgūšanu;

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt EESK iecelējinstitūcijas netiešo lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja 2011. gada 9. septembra sūdzība, kas iesniegta saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt prasītājam ekspatriācijas pabalstu, kas ieturēts, sākot ar 2010. gada 1. jūliju, kā arī samaksāt ekspatriācijas pabalstu, kas vairs netika piešķirts, sākot ar 2011. gada 9. jūniju, visai šai summai piemērojot nokavējuma procentus atbilstoši Eiropas Centrālas bankas noteiktajai likmei, kas palielināta par diviem procentiem;

               —

               piespriest EESK atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-382/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods pret Komisiju (Muitas savienība — Rīspapīrs, kura izcelsmes valsts ir Vjetnama — Ievedmuitas nodokļa atlaišana — Taisnīguma klauzula — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants — Muitas iestāžu kļūda — Acīmredzamas nolaidības jēdziens — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Labas pārvaldības princips — Samērīguma princips)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/36

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods pret Komisiju
   (Lieta T-382/04) (1)

   (Muitas savienība - Rīspapīrs, kura izcelsmes valsts ir Vjetnama - Ievedmuitas nodokļa atlaišana - Taisnīguma klauzula - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 239. pants - Muitas iestāžu kļūda - Acīmredzamas nolaidības jēdziens - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Labas pārvaldības princips - Samērīguma princips)
   (2006/C 331/80)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods BV, Landgraaf (Nīderlande) (pārstāvis — H. De Bie, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — X. Lewis, pārstāvis, kam palīdz F. Tuytschaever, avocat)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 17. jūnija lēmumu REM 19/2002, ar kuru konstatēts, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana konkrētajā gadījumā nav pamatota.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 6, 8.1.2005.


title: Lieta F-93/11: Prasība, kas celta 2011. gada 23. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/46

         Prasība, kas celta 2011. gada 23. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-93/11)
   2011/C 347/87
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — S. Rodrigues un A. Blot, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/111/10 — Sekretāri(-es) (AST 1) atlases komisijas priekšsēdētāja pieņemtu lēmumu, ar ko prasītāju nepielaiž dalībai novērtējuma pārbaudījumos.

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 15. jūnijā pieņemtu lēmumu, ar ko prasītājam ir atteiktas tiesības piedalīties konkursa EPSO/AST/111/10 — Sekretāri(-es) (AST 1) novērtējuma pārbaudījumos;

               —

               tādējādi nospriest, ka prasītājs ir jāiekļauj atpakaļ ar šo konkursu izveidotajā darbā pieņemšanas procesā, vajadzības gadījumā organizējot atkārtotus novērtējuma pārbaudījumus;

               —

               katrā ziņā pieprasīt EPSO darīt zināmu tā rīcībā esošo informāciju par visu kandidātu d) testā iegūtajiem rezultātiem;

               —

               pakārtoti, ja EPSO neizpilda galveno prasību, piespriest, lai viņam tiktu samaksāta provizoriski ex aequo et bono noteikta naudas summa EUR 50 000 apmērā;

               —

               katrā ziņā piespriest, lai viņam tiktu samaksāta provizoriski ex aequo et bono noteikta naudas summa EUR 50 000 apmērā kā atlīdzība par morālo kaitējumu.


title: Lieta T-230/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (“RSTUDIO”)

text:
               6.6.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. aprīlī – Rstudio/EUIPO – Embarcadero Technologies (“RSTUDIO”)
   (Lieta T-230/17)
   (2017/C 178/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rstudio, Inc. (Bostona, Masačūsetsa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Edenborough, QC, un G. Smith, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Embarcadero Technologies, Inc. (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “RSTUDIO” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija Nr. 999 644, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 6. februāra lēmums lietā R 493/2016-5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību un iepriekšējos procesos; alternatīvi, ja persona, kas varētu iestāties lietā, patiešām iestāsies lietā, piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, būt solidāri atbildīgiem par prasītājas tiesāšanās izdevumiem, kas radušies saistībā ar šo prasību un iepriekšējos procesos.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Apelācijas padome kļūdaini izvērtēja preces, saistībā ar kurām ir sniegti pierādījumi par izmantošanu, un līdz ar to nav pareizi salīdzinājusi preces;

               —

               Apelācijas padome kļūdaini izvērtēja attiecīgo preču līdzīgumu un attiecīgo preču zīmju līdzīgumu un līdz ar to kļūdaini izvērtēja sajaukšanas iespējas esamību.


title: Lieta C-124/12: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums ( Administrativen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD / Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 168. panta a) punkts un 176. pants — Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu — Izdevumi saistībā ar personālam paredzētu preču iegādi un pakalpojumu sniegšanu — Nodokļa maksātāja, kas izmanto tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, rīcībā nodots personāls, kuru nodarbina cits nodokļa maksātājs)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/12

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums (Administrativen sad Plovdiv (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

   (Lieta C-124/12) (1)

   (Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 168. panta a) punkts un 176. pants - Tiesības uz nodokļa atskaitīšanu - Izdevumi saistībā ar personālam paredzētu preču iegādi un pakalpojumu sniegšanu - Nodokļa maksātāja, kas izmanto tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, rīcībā nodots personāls, kuru nodarbina cits nodokļa maksātājs)
   2013/C 260/21
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Administrativen sad Plovdiv

      Lietas dalībnieki pamatprocesā

      Prasītāja: AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD

      Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Administrativen sad Plovdiv — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 168. panta a) punkta un 176. panta interpretācija — Piemērošanas joma — Tiesību atskaitīt samaksāto priekšnodokli ierobežojums — Sabiedrība, kurai nav sava personāla, bet kura nomā darbiniekus uz pilnu laiku, pamatojoties uz līgumu par citā sabiedrībā nodarbināta personāla nodošanu rīcībā — Atteikums attiecībā uz tiesībām atskaitīt PVN par saņemtajiem transporta pakalpojumiem, iegādātajiem darba apģērbiem un darba aizsardzības līdzekļiem, kā arī par darbinieku komandējumu izdevumiem, jo attiecīgās preces un pakalpojumi bez atlīdzības tiek sniegti fiziskām personām, kuras strādā sabiedrības labā, kurām šī sabiedrība nav darba devējs

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 168. panta a) punkts un 176. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību aktu, saskaņā ar kuru nodokļa maksātājam, kam rodas izmaksas par šī nodokļa maksātāja labā nodarbinātu personu transporta pakalpojumiem, darba apģērbiem, darba aizsardzības līdzekļiem un komandējumiem, nav tiesību atskaitīt pievienotās vērtības nodokli attiecībā uz šīm izmaksām, jo tā rīcībā minētās personas nodod cits tiesību subjekts, un tāpēc šā tiesību akta izpratnē tās nevar tikt uzskatītas par nodokļa maksātāja darbiniekiem, pat ja var tikt uzskatīts, ka minētajām izmaksām ir tieša un tūlītēja saikne ar vispārējām izmaksām, kas saistītas ar minētā nodokļa maksātāja saimniecisko darbību kopumu;

               2)

               Direktīvas 2006/112 176. panta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tā nepieļauj, ka dalībvalsts brīdī, kad pievienojas Eiropas Savienībai, attiecībā uz tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu ievieš ierobežojumu saskaņā ar valsts tiesību normu, kurā attiecībā uz tiesībām uz nodokļa atskaitīšanu par precēm un pakalpojumiem, kuru piegāde vai sniegšana ir paredzēta bez atlīdzības, vai par darbībām, kas nav saistītas ar nodokļa maksātāja saimniecisko darbību, ir paredzēts izņēmums, kaut gan šāds izņēmums nebija paredzēts tiesību aktā, kas bija spēkā līdz minētās pievienošanās dienai.
               Valsts tiesas pienākums ir interpretēt pamatlietā aplūkotos valsts noteikumus, ciktāl iespējams, saskaņā ar Savienības tiesībām. Gadījumā, ja šāda interpretācija izrādītos neiespējama, valsts tiesai šie noteikumi jāatstāj nepiemēroti, jo tie ir pretrunā Direktīvas 2006/112 176. panta otrajai daļai.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.