201805250201897572018/C 200/221952017CJC20020180611LV01LVINFO_JUDICIAL20180417171821Apvienotās lietas C-195/17, no C-197/17 līdz C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, no C-278/17 līdz C-286/17 un no C-290/17 līdz C-292/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums (Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Helga Krüsemann u.c. (C-195/17), Thomas Neufeldt u.c. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (c-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe u.c. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce u.c. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer u.c. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke u.c. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell u.c. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe u.c. (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)/TUIfly GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pārvadājumi — Kopēji noteikumi par kompensācijām un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5. panta 3. punkts — 7. panta 1. punkts — Tiesības saņemt kompensāciju — Atbrīvojums — Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” — “Neorganizēts streiks”)
 ---documentbreak--- C2002018LV1710120180417LV0022171182Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 17. aprīļa spriedums (Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Helga Krüsemann u.c. (C-195/17), Thomas Neufeldt u.c. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (c-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe u.c. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce u.c. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer u.c. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke u.c. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell u.c. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe u.c. (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)/TUIfly GmbH

   (Apvienotās lietas C-195/17, no C-197/17 līdz C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, no C-278/17 līdz C-286/17 un no C-290/17 līdz C-292/17) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pārvadājumi — Kopēji noteikumi par kompensācijām un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos — Regula (EK) Nr. 261/2004 — 5. panta 3. punkts — 7. panta 1. punkts — Tiesības saņemt kompensāciju — Atbrīvojums — Jēdziens “ārkārtēji apstākļi” — “Neorganizēts streiks”)”2018/C 200/22Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Helga Krüsemann u.c. (C-195/17), Thomas Neufeldt u.c. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe u.c. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce u.c. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer u.c. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke u.c. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell u.c. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe u.c. (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 5. panta 3. punkts, to aplūkojot šīs regulas preambulas 14. apsvēruma gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda lidojumu apkalpes personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne (“neorganizēts streiks”), – sekojot aicinājumam, ko ir pauduši nevis uzņēmuma darbinieku pārstāvji, bet paši darbinieki, spontāni dodoties slimības atvaļinājumā, – kā tā, uz kuru attiecas pamatlietas un kuras cēlonis ir apkalpojošā gaisa pārvadātāja pēkšņais paziņojums par uzņēmuma pārstrukturēšanu, neietilpst jēdzienā “ārkārtēji apstākļi” šīs tiesību normas izpratnē.
   (
         1
      )	OV C 221, 10.7.2017.

      OV C 231, 17.7.2017.

      OV C 239, 24.7.2017.

      OV C 283, 28.8.2017.

      OV C 249, 31.7.2017.


201806150351954872018/C 231/172352018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180328141411Lieta C-235/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

 ---documentbreak--- C2312018LV1410120180328LV0017141141Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 28. martā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

   (Lieta C-235/18)2018/C 231/17Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

      Piedalās: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (tagad – Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie)

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (
         1
      ) 135. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētais jēdziens ietver darbības, kas saistītas ar degvielas karšu izsniegšanu un pārrunu veikšanu, finansēšanu un norēķināšanos par degvielas iegādi, izmantojot šīs kartes, vai arī šādas kompleksās darbības var tikt uzskatītas par ķēdes darījumiem, kuru galvenais mērķis ir degvielas piegāde?
   (
         1
      )	OV L 347, 1. lpp.


201806150621955132018/C 231/572912018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180507454511Lieta T-291/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Biedermann Technologies/EUIPO (“Compliant Constructs”)
 ---documentbreak--- C2312018LV4510120180507LV0057451451Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Biedermann Technologies/EUIPO (“Compliant Constructs”)
   (Lieta T-291/18)2018/C 231/57Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Vācija) (pārstāvis: A. Jacob, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Compliant Constructs” – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 125 461

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 5. marta lēmums lietā R 1626/2017–4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu un reģistrēt preču zīmi;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 2. punkta pārkāpums.


201806150691955302018/C 231/31232017TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180516252622Lieta T-23/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 16. maija spriedums – Barnett/EESK (Civildienests — Ierēdņi — Izdienas pensija — Priekšlaicīga pensionēšanās, nesamazinot pensijas tiesības — Pasākums, kas agrāk bija paredzēts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punktā — Dienesta intereses — Civildienesta tiesas pasludināta sprieduma par tiesību akta atcelšanu izpilde — Atbildība)
 ---documentbreak--- C2312018LV2520120180516LV0031252262Vispārējās tiesas 2018. gada 16. maija spriedums – Barnett/EESK
   (Lieta T-23/17) (
         1
      )
   “(Civildienests — Ierēdņi — Izdienas pensija — Priekšlaicīga pensionēšanās, nesamazinot pensijas tiesības — Pasākums, kas agrāk bija paredzēts Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 9. panta 2. punktā — Dienesta intereses — Civildienesta tiesas pasludināta sprieduma par tiesību akta atcelšanu izpilde — Atbildība)”2018/C 231/31Tiesvedības valoda –franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Inge Barnett (Roskilde, Dānija) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal un L. Camarena Januzec, pārstāvji, kam palīdz M. Troncoso Ferrer un F.-M. Hislaire, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, galvenokārt, atcelt EESK 2016. gada 21. marta lēmumu, kurš pieņemts, izpildot 2015. gada 22. septembra spriedumu Barnett/EESK (F-20/14, EU:F:2015:107), ar ko prasītājai tika atteikta priekšlaicīga pensionēšanās, nesamazinot pensijas tiesības, un, pakārtoti, atlīdzināt viņai iespējami nodarīto kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Inge Barnett atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201808030842050892018/C 294/683802018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180625545521Lieta T-380/18: Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (“INTAS”)
 ---documentbreak--- C2942018LV5410120180625LV0068541552Prasība, kas celta 2018. gada 25. jūnijā – Intas Pharmaceuticals/EUIPO – Laboratorios Indas (“INTAS”)
   (Lieta T-380/18)2018/C 294/68Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, Indija) (pārstāvis: M. Edenborough, QC)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “INTAS” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 153 811

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 16. aprīļa lēmums lietā R 815/2017-4

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            pakārtoti, grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, lai iebildumi tiktu nodoti Iebildumu nodaļai, lai tā tos izskatītu no jauna;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un izdevumus Apelācijas padomē;

            —

            pakārtoti, ja otra procesa Apelācijas padomē dalībniece iestājas lietā, tad piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, solidāri atlīdzināt prasītājai tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo prasību un izdevumus Apelācijas padomē.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201808030132050022018/C 294/213412018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180524161611Lieta C-341/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/J. u.c.
 ---documentbreak--- C2942018LV1610120180524LV0021161161Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 24. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/J. u.c.
   (Lieta C-341/18)2018/C 294/21Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Atbildētāji: J. u.c.

      Citi lietas dalībnieki: C. un H. u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas 2016/399 (
         1
      ) (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), 11. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka trešās valsts valstspiederīgais, kurš iepriekš ir ieceļojis Šengenas zonā, piemēram, izmantojot starptautisku lidostu, izceļo Šengenas Robežu kodeksa izpratnē, tiklīdz viņš kā jūrnieks uzkāpj uz jūras kuģa, kas jau ir piestājis jūras ostā kā uz ārējās robežas, neatkarīgi no tā, vai, un, ja jā, tad, kad viņš ar šo kuģi atstās šo jūras ostu? Vai arī, lai notiktu izceļošana, vispirms ir jākonstatē, ka jūrnieks atstās jūras ostu ar attiecīgo jūras kuģi, un, ja jā, vai pastāv maksimālais termiņš, kurā kuģim ir jāiziet no ostas, un kad šajā gadījumā ir jāiespiež izceļošanas spiedogs? Vai arī par “izceļošanu” ir uzskatāms cits brīdis, attiecīgā gadījumā, ar citiem vai bez nosacījumiem?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV 2016, L 77, 1. lpp.)


201808030642050832018/C 294/693832018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180626555621Lieta T-383/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. jūnijā – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (“businessNavi”)
 ---documentbreak--- C2942018LV5510120180626LV0069551562Prasība, kas celta 2018. gada 26. jūnijā – Sta*Ware EDV Beratung/EUIPO – Accelerate IT Consulting (“businessNavi”)
   (Lieta T-383/18)2018/C 294/69Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Vācija) (pārstāvji: M. Bölling un M. Graf, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “businessNavi” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 155 698

      Process EUIPO: anulēšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 2. maija lēmums lietā R 434/2017-5

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tika atcelts Anulēšanas nodaļas 2017. gada 16. februāra lēmums (anulēšana Nr. 12 336 C) un tika konstatēts, ka Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 9 155 698 “businessNavi” (grafiska preču zīme) reģistrācija paliek spēkā attiecībā uz šādiem 42. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem:

               datorprogrammu atjaunināšana, konsultāciju datoru jomā pakalpojumi, konsultācijas datorprogrammu jomā, datorsistēmu analīze, datorsistēmu izstrāde, datu pārvalde serveros, elektroniskās datu apstrādes programmētāja pakalpojumi, elektroniskās datu apstrādes konsultācijas (informācijas tehnoloģiju speciālista pakalpojumi), elektroniskās datu apstrādes programmu izstrāde, konsultācijas attiecībā uz aprīkojumu un programmatūru, elektroniskās datu apstrādes programmu īstenošana tīklos, programmatūras piekļuvei internetam instalēšana un uzturēšana, datorprogrammu instalēšana, datortīklu konfigurēšana, izmantojot programmatūru, tīklu darbības snieguma uzraudzība un analīze, serveru administrēšana, tehniskā projektu vadība elektroniskās datu apstrādes jomā;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 18. panta, lasot kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. noteikuma 3. un 4. punktu un 40. noteikuma 5. punktu, pārkāpums.


title: Lieta C-361/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. jūnijā iesniedza Szekszárdi Járásbíróság (Ungārija) – Weil Ágnes/Gulácsi Géza

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 5. jūnijā iesniedza Szekszárdi Járásbíróság (Ungārija) – Weil Ágnes/Gulácsi Géza

      (Lieta C-361/18)
      (2018/C 311/05)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Iesniedzējtiesa

         Szekszárdi Járásbíróság

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Weil Ágnes

         Atbildētājs: Gulácsi Géza

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (1) 53. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc vienas puses lūguma saņemšanas dalībvalsts tiesai, kas ir pieņēmusi nolēmumu, automātiski ir jāizsniedz apliecība par nolēmumu, nepārbaudot, vai lieta ietilpst Regulas (ES) Nr. 1215/2012 piemērošanas jomā?

                  2)

                  Ja uz pirmo prejudiciālo jautājumu ir sniedzama noraidoša atbilde, vai Regulas (ES) Nr. 1215/2012 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasība par parādu atmaksu starp partneriem nereģistrētās partnerattiecībās ietilpst sistēmā, kas reglamentē attiecības, kurām ir laulībai pielīdzināma (tiesiska) ietekme?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta T-774/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (“CAVE DE TAIN”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CAVE DE TAIN” – Agrākais cilmes vietas nosaukums “cava” – Jēdziens “asociāciju izraisīšana” ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu – Regulas (ES) Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/13

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. jūlija spriedums – Consejo Regulador del Cava/EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (“CAVE DE TAIN”)
      (Lieta T-774/16) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CAVE DE TAIN” - Agrākais cilmes vietas nosaukums “cava” - Jēdziens “asociāciju izraisīšana” ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu - Regulas (ES) Nr. 1308/2013 103. panta 2. punkta b) apakšpunkts))
      (2018/C 311/13)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Spānija) (pārstāvis: C. Prat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Zaera Cuadrado un D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (Tain L’Hermitage, Francija) (pārstāvis: J.-P. Stouls, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 5. septembra lēmumu lietā R 980/2015-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Consejo Regulador del Cava un Cave de Tain-l’Hermitage, union des propriétaires.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Consejo Regulador del Cava atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 6, 9.1.2017.


title: Lieta T-431/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. jūlijā – WN/Parlaments

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/22

      Prasība, kas celta 2018. gada 12. jūlijā – WN/Parlaments
      (Lieta T-431/18)
      (2018/C 319/26)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WN (pārstāvji: L. Levi un A. Champetier, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasītāja prasījumi

                  —

                  atcelt atbildētāja 2017. gada 28. septembra lēmumu, ar ko ir izbeigts prasītāja līgums;

                  —

                  vajadzības gadījumā atcelt atbildētāja 2018. gada 4. aprīļa lēmumu, ar ko ir noraidīta prasītāja 2017. gada 7. novembra sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājam samaksāt prasītājam kompensāciju par viņam iespējami nodarītu nemantisku kaitējumu, kas novērtēts 20 000 EUR apmērā;

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam ir radušies saistībā ar šo tiesvedību.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauti procesuāli pārkāpumi, ieskaitot tiesību uz aizstāvību un it īpaši tiesību tikt uzklausītam pārkāpumu, un nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti noteikumi, kas attiecas uz samierināšanas procedūru, un it īpaši Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības VII sadaļas īstenošanas noteikumu 23. un 25. pants.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 1.d pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. un 23. pants un Direktīva 2006/54/EK (1).

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pieļāvis acīmredzamu kļūdu vērtējumā saistībā ar apstrīdētajos lēmumos ietvertajiem elementiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips un tiesiskās paļāvības princips, un nav izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, kas atbildētājam bija attiecībā pret prasītāju.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (OV 2006, L 204, 23. lpp.).


title: Lieta T-407/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. jūlijā – WP/EUIPO

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

      Prasība, kas celta 2018. gada 2. jūlijā – WP/EUIPO

      (Lieta T-407/18)
      (2018/C 319/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WP (pārstāvis: H. Tettenborn, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

         Prasījumi

                  —

                  atcelt EUIPO2017. gada 6. oktobra lēmumu par atteikumu otrreiz pagarināt prasītāja kā pagaidu darbinieka līgumu atbilstoši Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta f) punktam un

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt procesuālos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, EUIPO esot pārkāpis tiesiskuma principu, pārkāpjot attiecīgās ES Civildienesta noteikumu un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības tiesību normas, proti, Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 56. pantu un ES Civildienesta noteikumu 110. pantu, un, ka apstrīdētajam lēmumam nav cita tiesiskā pamata.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, EUIPO esot pārkāpis tiesiskuma principu, pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neizpildīja tā pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, EUIPO esot pārkāpis Regulas 45/2001 (1) prasības, it īpaši Regulas 45/2001 27. panta 1. punktu, 2. punkta b) apakšpunktu.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu, EUIPO esot pārkāpis vienlīdzīgas attieksmes principu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001, L 8, 1. lpp.)


               16.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 386/10

         EBTA Uzraudzības iestādes 2017. gada 21. septembrī iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-7/17)
   (2017/C 386/08)
   EBTA Uzraudzības iestāde (35 rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium), ko pārstāvēja EBTA Uzraudzības iestādes pārstāvji Carsten Zatschler, Catherine Howdle un Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, 2017. gada 21. septembrī iesniedza EBTA Tiesai prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1)

               atzīst, ka Islande nav pieņēmusi vajadzīgos pasākumus, lai Islandes iekšējā tiesību sistēmā iekļautu aktu, kas minēts EEZ līguma II pielikuma VIII nodaļas 6.f punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/29/ES par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz vienkāršu spiedtvertņu pieejamību tirgū) un pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, un jebkurā gadījumā nav informējusi EBTA Uzraudzības iestādi par pasākumiem, kurus tā ir pieņēmusi, lai īstenotu minēto aktu, kā noteikts EEZ līguma 7. pantā;

               2)

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

         Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieteikums attiecas uz to, ka Islande līdz 2017. gada 8. februārim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2016. gada 8. decembrī izdoto argumentēto atzinumu par to, ka valsts savā tiesību sistēmā nav īstenojusi (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/29/ES par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz vienkāršu spiedtvertņu pieejamību tirgū), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu II pielikuma VIII nodaļas 6.f punktā un pielāgota minētajam Līgumam ar tā 1. protokolu (“akts”).

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande, noteiktajā termiņā nepieņemot akta īstenošanai vajadzīgos pasākumus, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minēto aktu un EEZ līguma 7. pantu.


title: Lieta T-36/17: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Forest Pharma/EUIPO – Ipsen Pharma (“COLINEB”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COLINEB” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Colina” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkts)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/25

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Forest Pharma/EUIPO – Ipsen Pharma (“COLINEB”)
   (Lieta T-36/17) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COLINEB” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Colina” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Apelācijas padomē veicamās pārbaudes apjoms - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 1. punkts))
   (2017/C 392/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Forest Pharma BV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis – T. Holman, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – P. Sipos)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ipsen Pharma SAS (Boulogne-Billancourt, Francija) (pārstāvis – E. Baud, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 13. oktobra lēmumu lietā R 500/2016-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ipsen Pharma un Forest Pharma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Forest Pharma BV sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Ipsen Pharma SAS sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 70, 6.3.2017.


title: Lieta C-518/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stefan Rudigier

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 28. augustā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stefan Rudigier

   (Lieta C-518/17)
   (2017/C 392/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Stefan Rudigier

      Atbildētāja: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas (EK) Nr. 1370/2007 (1) par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, 7. panta 2. punkts ir jāpiemēro, piešķirot arī pakalpojumu līgumslēgšanas tiesības saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punkta otro teikumu attiecībā uz pasažieru transporta pakalpojumiem, ko sniedz ar autobusu, atbilstoši Publisko iepirkumu direktīvās (Direktīva 2004/17/EK vai 2004/18/EK) paredzētajai procedūrai?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai, neizpildot pienākumu vēlākais gadu pirms konkursa procedūras sākšanas publicēt Regulas (EK) Nr. 1370/2007 7. panta 2. punkta a)–c) apakšpunktā ietverto informāciju, konkurss – neievietojot šādu publikāciju gadu pirms procedūras sākšanas, taču rīkojot konkursu saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punkta otro teikumu procedūrā atbilstoši Publiskā iepirkuma direktīvām – ir jāatzīst par prettiesisku?

               3)

               Ja uz otro jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde:
               Vai valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai piemērojamām Savienības tiesību normām ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram, pamatojoties uz nenotikušo publikāciju saskaņā ar Regulas Nr. 1370/2007 7. panta 2. punktu, var neatcelt par prettiesisku uzskatāmo konkursu atbilstoši Direktīvas 89/665/EEK (2) 2. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja prettiesiskums būtiski nav ietekmējis publiskā piepirkuma procedūru, jo pakalpojumu sniedzējs bija varējis laikus atsaukties un nebija konstatējams konkurences ierobežojums?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (OV L 315, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1989. gada 21. decembra direktīva par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.).


title: Lieta T-443/17 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 26. septembra rīkojums – António Conde & Companhia/Komisija Pagaidu noregulējums — Zvejas kuģi — Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu zvejniecības pārvaldības organizācija — Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu — Steidzamības neesamība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/32

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 26. septembra rīkojums – António Conde & Companhia/Komisija
   (Lieta T-443/17 R)
   (Pagaidu noregulējums - Zvejas kuģi - Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu zvejniecības pārvaldības organizācija - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība)
   (2017/C 392/41)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugāle) (pārstāvis – J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet, A. Lewis un F. Moro)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 278. un 279. pantu, kurā lūgts piespriest Komisijai iesniegt Ziemeļaustrumu Atlantijas zvejniecības komisijā (NEAFC) Komisijai iesniegto Portugāles republikas grozīto sarakstu par 2017. gadu, kurā norādīti kuģi Santa Isabel et Calvão, kas kuģo zem Portugāles karoga

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-97/09: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Acīmredzami pamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/26

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-97/09) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Acīmredzami pamatota prasība)
   (2017/C 392/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – sākotnēji M. Lumma, C. Blaschke un T. Henze, pēc tam T. Henze un J. Möller, kam palīdz C. von Donat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Conte, A. Steiblytė un B.-R. Killmann)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji J. Rodríguez Cárcamo, advokāts, pēc tam A. Rubio González, abogado del estado, un visbeidzot V. Ester Casas) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Wissels un Y. de Vries, pēc tam J. Langer un B. Koopman)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2008. gada 19. decembra Lēmumu C(2008) 8465, galīgā redakcija, par Kopienu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris Vācijas Federatīvās Republikas Saksijas federālās zemes darbības programmai reģionā, uz kuru attiecas mērķis Nr. 1 (1994–1999), atbilstoši Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumam C(94) 1939/4, Komisijas 1994. gada 22. augusta Lēmumam C(94) 2273/4 un Komisijas 1994. gada 6. septembra Lēmumam C(94) 1425

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 19. decembra Lēmumu C(2008) 8465, galīgā redakcija, par Kopienu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris Vācijas Federatīvās Republikas Saksijas federālās zemes darbības programmai reģionā, uz kuru attiecas mērķis Nr. 1 (1994–1999), atbilstoši Komisijas 1994. gada 5. augusta Lēmumam C(94) 1939/4, Komisijas 1994. gada 22. augusta Lēmumam C(94) 2273/4 un Komisijas 1994. gada 6. septembra Lēmumam C(94) 1425;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Vācijas Federatīvās Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Spānijas Karaliste un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 129, 6.6.2009.


title: Lieta T-570/17: Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Algebris (UK) u.c./Komisija

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/32

         Prasība, kas celta 2017. gada 17. augustā – Algebris (UK) u.c./Komisija
   (Lieta T-570/17)
   (2017/C 392/42)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Algebris (UK) Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Anchorage Capital Group LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis), Ronit Capital LLP (Londona) (pārstāvji – T. Soames, advokāts, R. East, Solicitor, N. Chesaites, Barrister, un J. Vandenbussche, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt pilnībā Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina noregulējuma shēmu, kuru pieņēma Vienotā noregulējuma valde ar 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz Banco Popular Español, S.A.
                   (1), vai, alternatīvi, tā 1. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot pienācīgi pildījusi vai neesot pildījusi juridisko pienākumu izvērtēt attiecīgās noregulējuma shēmas diskrecionāros aspektus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisija esot izdarījusi nopietnu konfidencialitātes un dienesta noslēpuma principu pārkāpumu, kas ir pretrunā LESD 339. pantam un Vienotā noregulējuma mehānisma un vienota noregulējuma fonda Regulas (ES) No 806/2014 (2) 88. panta 1. punktam, kā arī Tiesas judikatūrai, un tādējādi neesot ievērojusi prasītāju tiesības uz labu pārvaldību, ko paredz Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvotas acīmredzamās kļūdas vērtējumā, Eiropas Komisijai piemērojot Regulas Nr. 806/2014 14., 18., 20., 21., 22. un 24. pantu.

                           —

                           Šajā ziņā prasītājas apgalvo, ka Banco Popular novērtējums, kas ir noregulējuma shēmas ietverto īstenoto noregulējuma darbību pamatā, neesot bijis godīgs, piesardzīgs vai uzticams un esot bijis neatbilstošs principam “neviens kreditors nav sliktākā situācijā”; tādējādi to nevarētu uzskatīt par precīzu, ticamu un pamatotu pierādījumu, ar ko varētu pamatot attiecīgās noregulējuma shēmas pieņemšanu, un līdz ar to par tādu, ar ko varētu attaisnot apstrīdētā lēmuma pieņemšanu. Turklāt un to pašu iemeslu dēļ attiecīgā noregulējuma shēma (kā arī apstrīdētais lēmums) esot bijusi acīmredzami nesamērīga, pārsniedzot nepieciešamo pasākumu robežas noregulējuma mērķu sasniegšanai.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ar attiecīgo noregulējuma shēmu, ko apstiprina ar apstrīdēto lēmumu, tiek pārkāptas prasītāju tiesības uz īpašumu, kas esot viens no ES tiesību vispārējiem principiem, ka arī noteikts Pamattiesību hartas 17. pantā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgā noregulējuma shēma tika pieņemta un apstiprināta, Eiropas Komisijai pārkāpjot prasītāju tiesības tikt uzklausītām atbilstoši Pamattiesību hartas 41. pantam un Tiesas judikatūrai.

      (1)  Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmums (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español, S.A. noregulējuma shēmu (izziņots ar dokumentu C(2017) 4038), OV 2017 L 178, 15. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. jūlija Regula (ES) Nr. 806/2014, ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010.


title: Lieta C-85/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Feralpi Holding SpA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Itālijas betona stiegru ražotāji — Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole — EOTKL 65. panta pārkāpums — Sākotnējā lēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana — Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas — Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/2

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Feralpi Holding SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-85/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Itālijas betona stiegru ražotāji - Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole - EOTKL 65. panta pārkāpums - Sākotnējā lēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana - Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas - Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā)
   (2017/C 392/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Feralpi Holding SpA (pārstāvji – G. M. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un P. Rossi, pārstāvji, kuriem palīdz M. Moretto, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā Feralpi/Komisija (T-70/10, nav publicēts, EU:T:2014:1031);

               2)

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta pārkāpumu (COMP/37.956 – Betona stiegras – atkārtota pieņemšana), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 8. decembra lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz Feralpi Holding SpA;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Feralpi Holding SpA tiesāšanās izdevumus, kuri radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-607/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. septembrī – Volotea/Komisija

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. septembrī – Volotea/Komisija
   (Lieta T-607/17)
   (2017/C 392/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volotea, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvji – M. Carpagnano, advokāts, un M. Nordmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 29. jūlija lēmumu attiecībā uz valsts atbalstu SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/NN), ko Itālija īstenojusi kā kompensāciju Sardīnijas lidostām par sabiedrisko pakalpojumu saistībām;

               —

               piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi LESD 107. panta 1. punktā paredzēto valsts atbalsta jēdzienu.

                           —

                           Prasītāja cita starpā uzskata, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi saņēmēja jēdzienu. Turpinot tā norāda, ka Komisija ir nepareizi klasificējusi lidostas pārvaldītājus tikai kā “starpniekus” starp reģionu un aviolīnijām, un tādējādi tā nav pienācīgi izvērtējusi, vai šie pārvaldītāji ir guvuši ekonomisku priekšrocību. Turklāt līdzekļi nav tikuši piešķirti selektīvi. Komisija ir nepareizi interpretējusi arī konkurences izkropļošanas un ietekmes uz tirdzniecību jēdzienus.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi interpretējusi valsts atbalsta pamatotības jēdzienu.

                           —

                           Prasītāja apstrīd Komisijas nostāju, ka pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi regulējums neattiecas uz šajā lietā aplūkojamām darbībām. Turpinot tā norāda, ka 2005. gada Aviācijas pamatnostādnes var pamatot attiecīgo līdzekļu piešķiršanu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzdodot atgūt apgalvoti nelikumīgo atbalstu, Komisija nav ņēmusi vērā prasītājas likumīgās intereses. Tā kā Komisijai nav skaidras prakses saistībā ar netiešo atbalstu, tai nevajadzēja uzstāt uz atbalsta atgūšanu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek norādīts, ka Komisija ir nepareizi veikusi izmeklēšanu, jo tā nav rūpīgi un objektīvi izmeklējusi apstrīdētos pasākumus.

                           —

                           Komisija, kā ticis norādīts, neveica pienācīgu analīzi saistībā ar tirgus ekonomikas dalībnieka pārbaudi, lai gan tāda ir likuma prasība un to pieprasījušas vairākas trešās personas savos apsvērumos.

               5.

               Piektā pamata ietvaros tiek apgalvots, ka Komisija nav norādījusi pamatojumu.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija nav apspriedusi atsevišķus svarīgus juridiskus un faktiskus aspektus, ir norādījusi neskaidru pamatojumu, nav ņēmusi vērā dažus svarīgus argumentus, ko izvirzījušas trešās personas, kā arī ir paudusi pretrunīgus apgalvojumus.


title: Lieta C-569/17: Prasība, kas celta 2017. gada 27. septembrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/17

         Prasība, kas celta 2017. gada 27. septembrī – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-569/17)
   (2017/C 392/22)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Scharf, G. von Rintelen un I. Galindo Martín)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot līdz 2016. gada 21. martam normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Direktīvas 2014/17/ES par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu un ar ko groza Direktīvas 2008/48/EK un 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (1), prasības, vai, katrā ziņā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šīs direktīvas 42. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam noteikt Spānijas Karalistei dienas soda naudu EUR 105 991,60 apmērā no attiecīgā sprieduma, ar kuru tiek atzīta pienākumu neizpilde, nepieņemot attiecīgos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Direktīvas 2014/17/ES prasības, vai, katrā ziņā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, pasludināšanas dienas;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Saskaņā ar Direktīvas 2014/17/ES 42. panta 2. punktu dalībvalstīm tika uzlikts pienākums noteikt valsts pasākumus, kas nepieciešami, lai valsts tiesību aktos transponētu attiecīgās direktīvas prasības, vēlākais līdz 2016. gada 21. martam. Ņemot vērā to, ka Spānijas Karaliste nebija paziņojusi par šīs direktīvas transponēšanu, Komisija nolēma vērsties Tiesā.

               2.

               Savā prasībā Komisija lūdz tiesai Tiesu noteikt Spānijas Karalistei dienas soda naudu EUR 105 991,60 apmērā. Šis soda naudas apmērs tika aprēķināts, ņemot vērā attiecīgā pārkāpuma smagumu un ilgumu un atturošo efektu atbilstoši attiecīgās valsts maksātspējai.

      (1)  OV 2014, L 60, 34. lpp.


title: Apvienotās lietas C-86/15 P un C-87/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P)/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Itālijas betona stiegru ražotāji — Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole — EOTKL 65. panta pārkāpums — Sākotnējā nolēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana — Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas — Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/3

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P)/Eiropas Komisija
   (Apvienotās lietas C-86/15 P un C-87/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Itālijas betona stiegru ražotāji - Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole - EOTKL 65. panta pārkāpums - Sākotnējā nolēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana - Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas - Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā)
   (2017/C 392/03)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P), Alfa Acciai SpA, (C-87/15 P) (pārstāvji – D.M. Fosselard, advokāts, D. Slater, Solicitor, A. Duron, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un P. Rossi, pārstāvji, kuriem P. Manzini, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā Ferriera Valsabbia un Valsabbia Investimenti/Komisija (T-92/10, nav publicēts, EU:T:2014:1032), kā arī 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā Alfa Acciai/Komisija (T-85/10, nav publicēts, EU:T:2014:1037);

               2)

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta pārkāpumu (COMP/37.956 – Betona stiegras – atkārtota pieņemšana), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 8. decembra lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA un Alfa Acciai SpA;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA un Alfa Acciai SpA tiesāšanās izdevumus, kuri radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajās apelācijas tiesvedībās.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-21/10: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Acīmredzami pamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-21/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Acīmredzami pamatota prasība)
   (2017/C 392/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – sākotnēji J. Möller, T. Henze un C. Blaschke, pēc tam J. Möller un T. Henze, kam palīdz C. von Donat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B.-R. Killmann, B. Conte un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā lūgts atcelt Komisijas 2009. gada 13. novembra Lēmumu C(2009) 9049 par finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris par labu Vācijas Federatīvās Republikas Zāras federālās zemes vienotajam programmdokumentam reģionā, uz kuru attiecas mērķis Nr. 2 (1997-1999), atbilstoši Komisijas 1997. gada 7. maija Lēmumam C(97) 1123

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 13. novembra Lēmumu C(2009) 9049 par finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris par labu Vācijas Federatīvās Republikas Zāras federālās zemes vienotajam programmdokumentam reģionā, uz kuru attiecas mērķis Nr. 2 (1997-1999), atbilstoši Komisijas 1997. gada 7. maija Lēmumam C(97) 1123;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta T-149/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Ben Ali/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Juridiskais pamats — Prasītājas vārda atkārtota iekļaušana sarakstā, kas pamatota ar jaunu iemeslu — Pienākums norādīt pamatojumu — Faktiskais pamats — Tiesības uz īpašumu — Samērīgums

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/19

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Ben Ali/Padome
   (Lieta T-149/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Juridiskais pamats - Prasītājas vārda atkārtota iekļaušana sarakstā, kas pamatota ar jaunu iemeslu - Pienākums norādīt pamatojumu - Faktiskais pamats - Tiesības uz īpašumu - Samērīgums)
   (2017/C 392/23)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunisa, Tunisija) (pārstāvis – S. Maktouf, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji Á. de Elera-San Miguel Hurtado un G. Étienne, vēlāk Á. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kuras mērķis ir atcelt Padomes 2015. gada 30. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/157, ar kuru groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2015, L 26, 29. lpp.), un Padomes 2015. gada 30. janvāra Īstenošanas regulu (ES) 2015/147, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 101/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2015, L 26, 3. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-88/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Ferriere Nord SpA/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Itālijas betona stiegru ražotāji — Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole — EOTKL 65. panta pārkāpums — Sākotnējā nolēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana — Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/3

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Ferriere Nord SpA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-88/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Itālijas betona stiegru ražotāji - Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole - EOTKL 65. panta pārkāpums - Sākotnējā nolēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana - Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas)
   (2017/C 392/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ferriere Nord SpA (pārstāvji – W. Viscardini un G. Donà, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un P. Rossi, pārstāvji, kuriem palīdz M. Moretto, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā Ferriere Nord/Komisija (T-90/10, nav publicēts, EU:T:2014:1035);

               2)

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta pārkāpumu (COMP/37.956 – Betona stiegras – atkārtota pieņemšana), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 8. decembra lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz Ferriere Nord SpA;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Ferriere Nord SpA tiesāšanās izdevumus, kuri radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-104/10: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Programma Resider II — Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Acīmredzami pamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/27

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-104/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Programma Resider II - Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Acīmredzami pamatota prasība)
   (2017/C 392/34)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – J. Möller un T. Henze, kam palīdz C. von Donat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B.-R. Killmann, B. Conte un A. Steiblytė)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Komisijas 2009. gada 18. decembra Lēmumu C(2009) 10561 par Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta, kas piešķirts ar Komisijas 1995. gada 27. novembra Lēmumu C(1995) 2529 Kopienas darbības programmai Resider II Saarland (1994.–1999. gads) Vācijas Federatīvajā Republikā, samazināšanu.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 18. decembra Lēmumu C(2009) 10561 par Eiropas reģionālās attīstības fonda (ERAF) finanšu atbalsta, kas piešķirts ar Komisijas 1995. gada 27. novembra Lēmumu C(1995) 2529 Kopienas darbības programmai Resider II Saarland (1994.–1999. gads) Vācijas Federatīvajā Republikā, samazināšanu;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 134, 22.5.2010.


title: Lieta C-89/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Riva Fire SpA, likvidācijas procesā/Eiropas Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Itālijas betona stiegru ražotāji — Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole — EOTKL 65. panta pārkāpums — Sākotnējā lēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā — Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana — Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas — Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/4

         Tiesas (devītā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Riva Fire SpA, likvidācijas procesā/Eiropas Komisija
   (Lieta C-89/15 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Itālijas betona stiegru ražotāji - Cenu noteikšana, kā arī ražošanas un pārdošanas ierobežošana un kontrole - EOTKL 65. panta pārkāpums - Sākotnējā lēmuma atcelšana Eiropas Savienības Vispārējā tiesā - Lēmums, kas atkārtoti pieņemts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Jauna paziņojuma par iebildumiem neizdošana - Uzklausīšanas nerīkošana pēc sākotnējā lēmuma atcelšanas - Termiņi tiesvedībā Vispārējā tiesā)
   (2017/C 392/05)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Riva Fire SpA, likvidācijas procesā (pārstāvji – M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi un M. Toniolo, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Malferrari un P. Rossi, pārstāvji, kuriem palīdz P. Manzini, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedumu lietā Riva Fire/Komisija (T-83/10, nav publicēts, EU:T:2014:1034);

               2)

               atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta pārkāpumu (COMP/37.956 – Betona stiegras – atkārtota pieņemšana), redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2009. gada 8. decembra lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ciktāl tas attiecas uz Riva Fire SpA;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Riva Fire SpA tiesāšanās izdevumus, kuri radušies gan tiesvedībā pirmajā instancē, gan šajā apelācijas tiesvedībā.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta T-626/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. septembrī – Slovēnija/Komisija

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/35

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. septembrī – Slovēnija/Komisija
   (Lieta T-626/17)
   (2017/C 392/44)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvji – V. Klemenc un T. Mihelič Žitko, valsts juridiskā dienesta pārstāves, un R. Knaak, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2017. gada 19. maija Deleģēto regulu (ES) 2017/1353, ar ko Regulu (EK) Nr. 607/2009 grozā attiecībā uz vīna vīnogu šķirnēm un to sinonīmiem, kurus drīkst norādīt vīna marķējumā (OV 2017, L 190, 5. lpp.), un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ir pārkāpusi Regulas (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju (turpmāk tekstā – “Vienotā TKO regula Nr. 1308/2013”), 232. pantu, jo pēdējā minētā regula ir piemērojama no 2014. gada 1. janvāra, savukārt apstrīdētā regula ir piemērojama no 2013. gada 1.ojūlija. Šādi rīkojoties, Komisija ir pārsniegusi pilnvaras, kas tai piešķirtas Vienotās TKO regulas Nr. 1308/2013 100. panta 3. punkta otrajā daļā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ar atpakaļejošu spēku ir aizskārusi Slovēnijas vīna ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu “Teran” (PDO-SI-A1581) ražotāju jau iegūtās tiesības, šādi pārkāpjot Savienības tiesību pamatprincipus, proti, tiesiskās noteiktības principu un tiesiskās paļāvības principu, iegūto tiesību un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, kā arī samērīguma principu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ir nesamērīgi aizskārusi Slovēnijas vīna ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu “Teran” (PDO-SI-A1581) ražotāju tiesības uz īpašumu, šādi pārkāpjot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, apstrīdētās regulas 2. pantā paredzot pārejas laikposmu, kurā drīkst tirdzniecībā realizēt vīna, kas ražots pirms šīs regulas spēkā stāšanās dienas, krājumus, pat tad, ja tie neatbilst šīs regulas 1. pantā paredzētajiem marķējuma nosacījumiem, ir pārkāpusi Akta par Horvātijas Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem 41. pantu, ciktāl strīdīgā tiesību norma attiecas uz vīnu, kas ražots pirms 2013. gada 1.ojūlija.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ir pārkāpusi Vienotās TKO regulas Nr. 1308/2013 100. panta 3. punkta otro daļu, ņemot vērā nozīmi, ar kādu šo tiesību normu apvelta Savienības tiesību pamatprincipi, kā arī Hartas 17. pants un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pants. Šādi rīkojoties, Komisija ir pārsniegusi pilnvaras, kas tai piešķirtas minētajā regulas tiesību normā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemot apstrīdēto regulu, Komisija ir pārkāpusi LESD 290. pantu un LES 13. panta 2. punktu, jo ir pārsniegusi gan tai minētajā LESD 290. pantā, gan Līgumos piešķirtās deleģēta akta pieņemšanas pilnvaras.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka, tā kā apstrīdēto regulu Komisija ir pieņēmusi, atsaucoties uz Horvātijas pieteikumu iekļaut vīnogu šķirni “Teran” Komisijas Regulas (EK) Nr. 607/2009 XV pielikuma A daļā – ko Horvātija it kā esot iesniegusi pirms pievienošanās Savienībai –, lai gan patiesībā šāds pieteikums nav ticis iesniegts un Slovēnija arīdzan netika informēta par šāda pieteikuma iesniegšanu, lai tā varētu sākt sarunas, Komisija ir pārkāpusi Vienotās TKO regulas Nr. 1308/2013 100. panta 3. punkta otro daļu un Komisijas Regulas Nr. 607/2009 62. panta 3. punktu, lasot to kopsakarā ar LES 4. panta 3. punktu. Turklāt, šādi rīkojoties, Komisija ir arī pārsniegusi pilnvaras, kas tai piešķirtas minētajā Vienotās TKO regulas Nr. 1308/2013 tiesību normā.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija – izdarīdama grozījumus apstrīdētās regulas saturā salīdzinājumā ar deleģētā akta projektu, ar kuru tika iepazīstināta 2017. gada 24. janvārī rīkotā GREX WINE vīna ekspertu sanāksme, nepiedāvājusi dalībvalstu ekspertiem iespēju izklāstīt apsvērumus par akta projekta grozīto redakciju – nav izpildījusi savu apņemšanos, kas izriet no Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu V nodaļas 28. punkta un šā nolīguma pielikumā ietvertās Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopējās vienošanās par deleģētajiem aktiem II nodaļas 7. punkta. Šādi rīkojoties, Komisija ir pārkāpusi gan būtiskus procesuālos noteikumus, gan institucionālā līdzsvara principu.


title: Lieta T-175/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Mabrouk/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā — Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un ar tām saistītām personām un vienībām — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu iesaldēšana — Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā — Faktiskā pamata nepietiekamība — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Kļūda tiesību piemērošanā — Tiesības uz īpašumu — Labas pārvaldības princips — Saprātīgs lietas izspriešanas termiņš — Nevainīguma prezumpcija — Pieteikums par grozīšanu — Apstiprinošs akts — Nepieņemamība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/20

         Vispārējās tiesas 2017. gada 5. oktobra spriedums – Mabrouk/Padome
   (Lieta T-175/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā - Pasākumi, kas vērsti pret personām, kuras ir atbildīgas par valsts līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, un ar tām saistītām personām un vienībām - Līdzekļu iesaldēšana - To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu iesaldēšana - Prasītāja vārda saglabāšana sarakstā - Faktiskā pamata nepietiekamība - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Kļūda tiesību piemērošanā - Tiesības uz īpašumu - Labas pārvaldības princips - Saprātīgs lietas izspriešanas termiņš - Nevainīguma prezumpcija - Pieteikums par grozīšanu - Apstiprinošs akts - Nepieņemamība)
   (2017/C 392/24)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunisa, Tunisija) (pārstāvji – J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard, N. Boulay, advokāti, un S. Crosby, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji A. de Elera-San Miguel Hurtado un G. Étienne, vēlāk – A. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Priekšmets

   Prasība atbilstoši LESD 263. pantam atcelt Padomes 2015. gada 30. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2015/157, ar kuru groza Lēmumu 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2015, L 26, 29. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju, Padomes 2015. gada 16. novembra lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja 2015. gada 29. maija lūgums svītrot viņa vārdu no Padomes 2011. gada 31. janvāra Lēmumam 2011/72/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām un vienībām saistībā ar situāciju Tunisijā (OV 2011, L 28, 62. lpp.), pievienotā saraksta, un Padomes 2016. gada 28. janvāra Lēmumu (KĀDP) 2016/119, ar kuru groza Lēmumu 2011/72 (OV 2016, L 23, 65. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 236, 20.7.2015.


title: Lieta T-645/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Rodonita/Komisija un VNV

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/36

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. septembrī – Rodonita/Komisija un VNV
   (Lieta T-645/17)
   (2017/C 392/45)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rodonita, S.L. (Koruņa [Coruña], Spānija) (pārstāvji – B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín un B. Fernández García, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija un Vienotā noregulējuma valde

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemto Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español S.A.;

               —

               Komisijas 2017. gada 7. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1246, ar ko apstiprina Banco Popular Español S.A. noregulējuma shēmu;

               —

               turklāt atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest atbildētājām un personām, kas iestājušās lietā, prasījumu pilnīgas vai daļējas apmierināšanas gadījumā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-126/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. oktobra spriedums – 1. FC Köln/EUIPO (“SPÜRBAR ANDERS.”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SPÜRBAR ANDERS.” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. oktobra spriedums – 1. FC Köln/EUIPO (“SPÜRBAR ANDERS.”)
   (Lieta T-126/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SPÜRBAR ANDERS.” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 2. punkts))
   (2017/C 392/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1. FC Köln GmbH & Co. KGaA (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – G. Hasselblatt, V. Töbelmann un S. Stier, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – W. Schramek un D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 7. janvāra lēmumu lietā R 718/2015–1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “SPÜRBAR ANDERS.” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               1. FC Köln GmbH & Co. KGaA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 165, 10.5.2016.


title: Lieta T-114/10: Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — ERAF — Finanšu atbalsta samazināšana — Programma Interreg II/C “Preventīvā aizsardzība pret Reinas – Māsas plūdiem” — Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Acīmredzami pamatota prasība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/28

         Vispārējās tiesas 2017. gada 13. septembra rīkojums – Vācija/Komisija
   (Lieta T-114/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - ERAF - Finanšu atbalsta samazināšana - Programma Interreg II/C “Preventīvā aizsardzība pret Reinas – Māsas plūdiem” - Lēmuma pieņemšanas termiņa neievērošana - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Acīmredzami pamatota prasība)
   (2017/C 392/35)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji – sākotnēji J. Möller un C. Blaschke, pēc tam J. Möller un T. Henze, kam palīdz U. Karpenstein, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B.-R. Killmann, B. Conte un A. Steiblytė)

      Personas, kas iestājušās lietā prasītājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvji – sākotnēji G. de Bergues un B. Messmer, pēc tam D. Colas un J. Bousin) un Nīderlandes Karaliste (pārstāvji – sākotnēji C. Wissels un M. Noort, pēc tam M. Bulterman un B. Koopman)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembra Lēmumu C(2009) 10712 par finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris Kopienu iniciatīvas programmai Interreg II/C“Preventīvā aizsardzība pret Reinas–Māsas plūdiem” Beļģijas Karalistē, Vācijas Federatīvajā Republikā, Francijas Republikā, Luksemburgas Lielhercogistē un Nīderlandes Karalistē atbilstoši Komisijas 1997. gada 18. decembra Lēmumam C(97) 3742 (ERAF Nr. 970010008)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2009. gada 23. decembra Lēmumu C(2009) 10712 par finanšu atbalsta samazināšanu, ko Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) ir piešķīris Kopienu iniciatīvas programmai Interreg II/C “Preventīvā aizsardzība pret Reinas–Māsas plūdiem” Beļģijas Karalistē, Vācijas Federatīvajā Republikā, Francijas Republikā, Luksemburgas Lielhercogistē un Nīderlandes Karalistē atbilstoši Komisijas 1997. gada 18. decembra Lēmumam C(97) 3742 (ERAF Nr. 970010008), daļā, kurā tas attiecas uz Vācijas Federatīvo Republiku;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Vācijas Federatīvās Republikas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Francijas Republika un Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 134, 22.5.2010.


title: Lieta C-326/15: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS “DNB Banka”/Valsts ieņēmumu dienests Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļi — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts — Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs — Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem — Piemērojamība finanšu pakalpojumu jomā

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums (Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – AS “DNB Banka”/Valsts ieņēmumu dienests
   (Lieta C-326/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļi - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Atbrīvojumi konkrētām darbībām sabiedrības interesēs - Atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz pakalpojumiem, ko neatkarīgas personu grupas sniedz saviem dalībniekiem - Piemērojamība finanšu pakalpojumu jomā)
   (2017/C 392/06)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Administratīvā apgabaltiesa

      Pamatlietas puses

      Pieteicēja: AS “DNB Banka”

      Otrs lietas dalībnieks: Valsts ieņēmumu dienests

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā tiesību normā paredzētais atbrīvojums attiecas vienīgi uz tām neatkarīgām personu grupām, kuru dalībnieki veic kādu šīs direktīvas 132. pantā minēto darbību sabiedrības interesēs, un ka tāpēc šis atbrīvojums nav piemērojams pakalpojumiem, ko sniedz grupa, kuras dalībnieki veic saimniecisku darbību finanšu pakalpojumu jomā, kas nav šāda darbība sabiedrības interesēs.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta T-542/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. septembra rīkojums – Ungārija/Komisija ERAF — Darbības programma transportam un reģionālās darbības programmas attiecībā uz Centrālo Ungāriju, Rietumpanoniju, Dienvidu lielo līdzenumu, Centrālo Pārdonavu, Ziemeļungāriju, Ziemeļu lielo līdzenumu un Dienvidpārdonavu — Lēmums par starpposma maksājumu izbeigšanu — Apstrīdētā tiesību akta atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. septembra rīkojums – Ungārija/Komisija
   (Lieta T-542/15) (1)

   (ERAF - Darbības programma transportam un reģionālās darbības programmas attiecībā uz Centrālo Ungāriju, Rietumpanoniju, Dienvidu lielo līdzenumu, Centrālo Pārdonavu, Ziemeļungāriju, Ziemeļu lielo līdzenumu un Dienvidpārdonavu - Lēmums par starpposma maksājumu izbeigšanu - Apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2017/C 392/36)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ungārija (pārstāvji – J. Bonhage un F. Quast, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B.-R. Killmann un A. Tokár)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un ar kuru lūdz atcelt Komisijas 2015. gada 14. jūlija Lēmumu C (2015) 4979, final, par daļēju Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Kohēzijas fonda starpmaksājumu apturēšanu izdevumiem programmām “Transports” attiecībā uz Centrālo Ungāriju, Rietumpanoniju, Dienvidu lielo līdzenumu, Centrālo Pārdonavu, Ziemeļungāriju, Ziemeļu lielo līdzenumu un Dienvidpārdonavu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-646/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Addition u.c./VNV

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/37

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Addition u.c./VNV
   (Lieta T-646/17)
   (2017/C 392/46)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Addition Sicav, S.A. (Madride, Spānija), Allocation Sicav, S.A. (Madride), Fundación Rafael de Pinto (Madride), Chart Inversiones Sicav, S.A. (Madride) un Match Ten Inversiones Sicav, S.A. (Madride) (pārstāvji – M. Romero Rey un I. Salama Salama, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               pamatojoties uz LESD 263. pantu, atzīt par spēkā neesošu Vienotās noregulējuma valdes 2017. gada 7. jūnija Lēmumu SRB/EES/2017/08 attiecībā uz noregulējuma shēmas pieņemšanu sabiedrībai Banco Popular Español S.A.;

               —

               saskaņā ar LESD 340. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 3. punktu piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt prasītājām zaudējumus tādā apmērā, kas atbilst attiecīgo obligāciju aktualizētai nominālvērtībai uz noregulējuma pieņemšanas dienu, pieskaitot kavējuma procentus par laikposmu no attiecīgā datuma līdz dienai, kad attiecīgā summa tiks pilnībā samaksāta;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 133. un 134. pantam piespriest Vienotai noregulējuma valdei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-139/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – SDSR/EUIPO – Berghaus (“BERG OUTDOOR”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “BERG OUTDOOR” — Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BERGHAUS” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/21

         Vispārējās tiesas 2017. gada 6. oktobra spriedums – SDSR/EUIPO – Berghaus (“BERG OUTDOOR”)
   (Lieta T-139/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “BERG OUTDOOR” - Agrākas Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “BERGHAUS” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   (2017/C 392/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sports Division SR, SA (SDSR) (Matosinhos, Portugāle) (pārstāvji – A. Sebastião un J. Pimenta, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – J. Ivanauskas)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Berghaus Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – S. Ashby, A. Carboni un J. Colbourn, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 153/2015-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Berghaus un SDSR

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sports Division SR, SA (SDSR) sedz savus, kā arī atlīdzina EUIPO un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 175, 17.5.2016.


title: Lieta T-647/17: Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Serendipity u.c./EUIPO – CKL Holdings (“CHIARA FERRAGNI”)

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 22. septembrī – Serendipity u.c./EUIPO – CKL Holdings (“CHIARA FERRAGNI”)
   (Lieta T-647/17)
   (2017/C 392/47)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Serendipity Srl (Milāna, Itālija), Giuseppe Morgese (Barletta, Itālija), Pasquale Morgese (Barletta) (pārstāvji – C. Volpi, L. Aliotta, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: CKL Holdings NV (CV Bussum, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji: prasītāji

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “CHIARA FERRAGNI” melnā un debeszilā krāsā – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 346 795

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 17. jūlija lēmums lietā R 2444/2016–14

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Agrākas Eiropas Savienības preču zīmes Nr. 011841582 “Chiara Ferragni”, kas pieteikta 2013. gada 25. jūnijā un reģistrēta 2013. gada 10. oktobrī, pastāvēšana;

               —

               konfliktējošo preču zīmju kļūdains salīdzinājums;

               —

               kļūdains sajaukšanas iespējas visaptverošais vērtējums.


title: Apvienotās lietas C-361/15 P un C-405/15 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Easy Sanitary Solutions BV/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Group Nivelles NV Apelācija — Intelektuālais īpašums — Kopienas dizainparaugi — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 5. pants — Novitāte — 6. pants — Individuāls raksturs — 7. pants — Nodošana atklātībai — 63. pants — Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) kompetence pierādījumu iegūšanā — Spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzēja pierādīšanas pienākums — Prasības saistībā ar agrākā dizainparauga attēlu — Dizainparaugs, kas attēlo dušas noteku — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veic apelācijas padome

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2017. gada 21. septembra spriedums – Easy Sanitary Solutions BV/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Group Nivelles NV

   (Apvienotās lietas C-361/15 P un C-405/15 P) (1)

   (Apelācija - Intelektuālais īpašums - Kopienas dizainparaugi - Regula (EK) Nr. 6/2002 - 5. pants - Novitāte - 6. pants - Individuāls raksturs - 7. pants - Nodošana atklātībai - 63. pants - Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) kompetence pierādījumu iegūšanā - Spēkā neesamības atzīšanas pieteikuma iesniedzēja pierādīšanas pienākums - Prasības saistībā ar agrākā dizainparauga attēlu - Dizainparaugs, kas attēlo dušas noteku - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana, ko veic apelācijas padome)
   (2017/C 392/07)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Easy Sanitary Solutions BV (pārstāvis – F. Eijsvogels, advokāts) (C-361/15 P), Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – S. Bonne un A. Folliard-Monguiral) (C-405/15 P))

      Otra lietas dalībniece: Group Nivelles NV (pārstāvis – H. Jonkhout, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) prasījumu atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – J. Kraehling un C. R. Brodie, pārstāvji, kam palīdz N. Saunders, barrister)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības lietās C-361/15 P un C-405/15 P noraidīt;

               2)

               Easy Sanitary Solutions BV papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzina Group Nivelles NV un Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) radušos tiesāšanās izdevumus lietā C-361/15 P;

               3)

               EUIPO papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzina Group Nivelles NV tiesāšanās izdevumus lietā C-405/15 P;

               4)

               EUIPO atlīdzina trešdaļu no tiesāšanās izdevumiem, kas Easy Sanitary Solutions BV radušies lietā C-405/15 P, bet pārējās divas trešdaļas Easy Sanitary Solutions BV sedz pati;

               5)

               Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste savus tiesāšanās izdevumus lietā C-405/15 P sedz pati.

      (1)  OV C 337, 12.10.2015.


title: Lieta T-297/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra rīkojums – Gyarmathy/EMCDDA Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — EMCDDA personāls — Darba līguma nepagarināšana — Līguma izbeigšana — Psiholoģiska vardarbība — Lūgums sniegt palīdzību — Administratīvā izmeklēšana — Izmeklēšanas objektivitāte

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/29

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. septembra rīkojums – Gyarmathy/EMCDDA

   (Lieta T-297/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - EMCDDA personāls - Darba līguma nepagarināšana - Līguma izbeigšana - Psiholoģiska vardarbība - Lūgums sniegt palīdzību - Administratīvā izmeklēšana - Izmeklēšanas objektivitāte)
   (2017/C 392/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungārija) (pārstāvis – A. Véghely, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centrs (EMCDDA) (pārstāvji – D. Storti un F. Pereyra, pārstāvji, kuriem palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 18. maija spriedumu Gyarmathy/EMCDDA (F-79/13, EU:F:2015:49), ar ko tiek lūgts atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;
               Valéria Anna Gyarmathy sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centra (EMCDDA) tiesāšanās izdevumus šajā instancē.

      (1)  OV C 364, 3.10.2016.


title: Lieta T-143/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 4. oktobra spriedums – Intesa Sanpaolo/EUIPO – Intesia Group Holding (“INTESA”) Eiropas Savienības preču zīme — Atcelšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INTESA” — Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts) — Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 4. oktobra spriedums – Intesa Sanpaolo/EUIPO – Intesia Group Holding (“INTESA”)
   (Lieta T-143/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “INTESA” - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts (tagad – Regulas (ES) Nr. 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 2. punkts) - Preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība)
   (2017/C 392/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intesa Sanpaolo SpA (Turīna, Itālija) (pārstāvji – P. Pozzi un G. Ghisletti, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Vācija) (pārstāvji – D. Jochim un R. Egerer, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2016. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 632/2015-1 attiecībā uz atcelšanas procesu starp Intesa Sanpaolo un Intesia Group Holding

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Intesa Sanpaolo SpA pati sedz savus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas šajā instancē radušies Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un Intesia Group Holding GmbH.

      (1)  OV C 191, 30.5.2016.


title: Lieta T-677/17: Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – ClientEarth/Komisija

text:
               20.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 392/38

         Prasība, kas celta 2017. gada 2. oktobrī – ClientEarth/Komisija
   (Lieta T-677/17)
   (2017/C 392/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ClientEarth (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – A. Jones, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 7. jūnija Regulas (ES) 2017/1154, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 715/2007 par tipa apstiprinājumu mehāniskiem transportlīdzekļiem attiecībā uz emisijām no vieglajiem pasažieru un komerciālajiem transportlīdzekļiem (“Euro 5” un “Euro 6”) un par piekļuvi transportlīdzekļa remonta un tehniskās apkopes informācijai (OV 2017, L 175, 708. lpp.) 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta otro daļu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus un

               —

               uzdot veikt jebkādus citus atbilstošus pasākumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto normu noteiktā konfidencialitātes prasība ir prettiesiska, jo ar to ES dalībvalstu iestādēm neizbēgami radīsies šķēršļi atbildēt uz sabiedrības pārstāvja pieprasījumu sniegt informāciju par piesārņojuma emisiju vidē, tādējādi pārkāpjot direktīvas par vides informācijas pieejamību 3. un 4. pantu (1).

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto normu noteiktā vispārējā konfidencialitātes prasība ir prettiesiska, jo ar to ES iestādēm un struktūrām neizbēgami radīsies šķēršļi atbildēt uz sabiedrības pārstāvja pieprasījumu sniegt informāciju par piesārņojuma emisiju vidē, tādējādi pārkāpjot Orhūsas regulas 6. pantu (2) un publiskas piekļuves regulas 2. pantu (3).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, ieviešot vispārējo konfidencialitātes noteikumu, ir ieviesusi būtisku elementu, kas pārsniedz Regulas (EK) Nr. 715/2009 5. panta 3. punktā un 14. panta 3. punktā noteikto papildinošo pasākumu tvērumu, tādējādi izmainot direktīvas par vides informācijas pieejamību, Orhūsas regulas un publiskās piekļuves regulas iedarbību un atņemot šiem instrumentiem effet utile.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto normu noteiktā vispārējā konfidencialitātes prasība ir pretrunā ES tiesībās nostiprinātajam samērīguma principam.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV 2003, L 41, 26. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).