title: Lieta T-295/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Autoneum Germany /Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/44

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Autoneum Germany/Komisija
   (Lieta T-295/14)
   2014/C 223/47
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Vācija) (pārstāvji – T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme und T. Wielsch, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu atbilstoši LESD 108. panta 2. punktam pret Vācijas Federatīvo Republiku saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un EEG piemaksas samazināšanu energoietilpīgiem lietotājiem lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl šis lēmums attiecas uz EEG piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais EEG piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem nav atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka energoietilpīgajiem lietotājiem ar šo tiesisko regulējumu neesot piešķirtas nekādas priekšrocības. Īpašais kompensācijas režīms, tieši pretēji, esot kompensācija par ārkārtas izmaksām, kas īpaši ietekmē prasītāju un tai pielīdzināmus uzņēmumus saistībā ar atbalstu atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai, un tā mērķis esot atjaunot to energoietilpīgo uzņēmumu konkurētspēju, kuriem EEG piemaksa sākotnēji esot radījusi būtisku kaitējumu.

               2.

               Otrais pamats: valsts līdzekļu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība

                           —

                           Prasītāja arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav pasākums, ko piešķir “valsts vai ko piešķir no valsts līdzekļiem”. Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka EEG piemaksa pati par sevi nav uzskatāma par valsts līdzekļiem un ka pat atteikšanās no šiem līdzekļiem, kas ir tikusi īstenota ar īpašo kompensācijas režīmu, tādējādi arī nevar tikt uzskatīta par pasākumu, kas piešķirts no valsts līdzekļiem.

                           —

                              EEG piemaksu neiekasē, nepārvalda un arī nesadala valsts vai publiska vai privāta organizācija, ko ir nozīmējusi vai izveidojusi valsts. Tieši pretēji – EEG piemaksu varot tieši iekasēt pārvades tīkla pārvaldītāji, pamatojoties uz atbilstošām civiltiesiska rakstura tiesībām. EEG piemaksa netiekot iemaksāta valsts budžetā, kā rezultātā īpašais kompensācijas režīms nekādā veidā, nedz tieši, nedz netieši, nesamazinot valsts ienākumus.

                           —

                           No EEG iegūtie līdzekļi netiekot arī atstāti valsts iestāžu rīcībā. Turklāt attiecībā uz līdzekļiem, kas iegūti no EEG, netiekot veikta nekāda valsts kontrole, ko īstenotu, piemēram, Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Federālais Ekonomikas un eksporta kontroles birojs, BAFA) vai Bundesnetzagentur (Federālā tīkla aģentūra).


title: Lieta C-214/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. aprīlī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. aprīlī iesniedza Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) – C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

   (Lieta C-214/16)
   (2016/C 222/08)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: C. King

      Atbildētāji: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Prejudiciālie jautājumi

               (1)

               Ja ir strīds starp darba ņēmēju un darba devēju par to, vai darba ņēmējam ir tiesības uz ikgadēju apmaksātu atvaļinājumu saskaņā ar Direktīvas 2003/88 (1) 7. pantu, vai ar Savienības tiesību aktiem un jo īpaši efektīvas tiesiskās aizsardzības principu ir saderīgi, ja darba ņēmējam ir jāizmanto atvaļinājums, pirms šis darba ņēmējs var noteikt, vai tam ir tiesības uz apmaksātu atvaļinājumu?

               (2)

               Ja darba ņēmējs neizmanto visu vai daļu no ikgadējā atvaļinājuma, uz kuru viņam ir tiesības references gadā, kad jāīsteno jebkādas tiesības, apstākļos, kad viņš tā būtu darījis, ja darba devējs neatteiktos maksāt viņam par jebkādu izmantotā atvaļinājuma laiku, vai darba ņēmējs var apgalvot, ka viņam netiek ļauts īstenot tiesības uz apmaksātu atvaļinājumu tā, ka šīs tiesības tiek pārceltas, līdz viņam ir iespējas tās izmantot?

               (3)

               Ja šīs tiesības tiek pārceltas, vai tas var notikt neierobežotu laiku, vai arī pastāv ierobežots laikposms pārcelto tiesību izmantošanai, pēc analoģijas ar ierobežojumiem, kas noteikti, ja darba ņēmējs attiecīgajā references gadā nevar izmantot tiesības uz atvaļinājumu slimības dēļ?

               (4)

               Ja likumā vai līgumā nav noteikuma, ar ko tiek precizēts pārcelšanas periods, vai tiesai ir pienākums piemērot ierobežojumu pārcelšanas laikposmam, lai nodrošinātu, ka Working Time Regulations piemērošana negroza 7. panta mērķi?

               (5)

               Ja tas tā ir, vai 18 mēnešu laikposms pēc atvaļinājuma gada beigām, kurā tika uzkrāts atvaļinājums, ir saderīgs ar 7. pantā paredzētajām tiesībām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (OV L 299, 9. lpp.).


title: Lieta C-196/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. aprīlī iesniedza Landgericht Aachen (Vācija) – Horst Hoeck /Grieķijas Republika

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. aprīlī iesniedza Landgericht Aachen (Vācija) – Horst Hoeck/Grieķijas Republika
   (Lieta C-196/14)
   2014/C 194/22
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Aachen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Horst Hoeck

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu (1) dalībvalstīs 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā noteikumiem kopumā ir pretrunā Landgericht Aachen pret Grieķijas Republiku kā atbildētāju celtā prasība, kurā prasītājs pieprasa no atbildētājas procentu maksājumus par obligācijām (valsts aizņēmuma obligācijas), kuras atbildētāja laida apgrozībā 2011./2012. gadā un prasītājs saņēma 2011. gada jūnijā, un par kurām atbildētāja 2012. gada februārī iesniedza arī prasītājam apmaiņas piedāvājumu, kuru prasītājs nepieņēma, kā rezultātā atbildētāja tomēr apmainīja prasītāja turētās obligācijas/valsts aizņēmuma obligācijas pret jaunām?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tā noteikumiem kopumā ir pretrunā Landgericht Aachen pret Grieķijas Republiku kā atbildētāju celtā prasība, kurā prasītājs pakārtoti pieprasa no atbildētājas maksājumu to obligāciju/valsts aizņēmuma obligāciju nominālvērtības apmērā, kuras tā ir ieguvusi no prasītāja 1. jautājumā aprakstītās piespiedu apmaiņas dēļ, kā arī vēl nesamaksātos procentu maksājumus?

               3)

               Vai Landgericht Aachen notiekošā tiesvedība pamatlietā 12 O 177/13 ietilpst civiltiesību vai komerctiesību jomā, kurās būtu piemērojams Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs 2. un 3. pants?

               4)

               Vai arī šī ir administratīvā lieta vai lieta par valsts atbildību, kurā 1., 2. un 3. jautājumā minētie noteikumi nav piemērojami?

      (1)  OV L 324, 79. lpp.


title: Lieta T-403/12 R: Pagaidu noregulējuma tiesneša 2012. gada 14. novembra rīkojums — Intrasoft International /Komisija (Pagaidu noregulējums — Publiskais iepirkums — Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Piedāvājuma noraidījums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamības neesamība)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/38

         Pagaidu noregulējuma tiesneša 2012. gada 14. novembra rīkojums — Intrasoft International/Komisija
   (Lieta T-403/12 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiskais iepirkums - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Piedāvājuma noraidījums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   2013/C 9/69
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Intrasoft International SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — S. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Erlbacher un E. Georgieva)

      Priekšmets

   Pirmkārt, pieteikums par Eiropas Savienības delegācijas Serbijas Republikā 2012. gada 10. augusta lēmuma, ar kuru noraidīts prasītājas piedāvājums publiskā iepirkuma procedūrā EuropeAid/131367/C/SER/RS — tehniskā palīdzība Serbijas muitas pārvaldei muitas sistēmas modernizācijas atbalstam (OV 2011/S 160-262712), piemērošanas apturēšanu, un, otrkārt, pieteikums par Eiropas Savienības delegācijas Serbijas Republikā 2012. gada 12. septembra lēmuma, ar kuru prasītāja informēta, ka novērtēšanas komisija līguma slēgšanas tiesības ieteikusi piešķirt citam pretendentam, piemērošanas apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-52/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. februārī — Movimondo Onlus pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/51

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. februārī — Movimondo Onlus pret Komisiju
   (Lieta T-52/07)
   (2007/C 82/106)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Movimondo Onlus, Roma (Itālija) (pārstāvji — P. Vitali, G. Verusio, G. M. Roberti, A. Franchi, avvocati)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti saskaņā ar EKL 241. pantu atzīt par prettiesiskiem un nepiemērojamiem Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas Nr. 2342/2002 133. un 175. pantu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar šo prasību Associazione Movimondo ONLUS — nevalstiska starptautiskās sadarbības un solidaritātes organizācija — atbilstoši EKL 230. panta ceturtajai daļai lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 1. decembra lēmumu (C(2006) 5802, galīgā redakcija), ar kuru nevalstiskajai organizācijai (NVO) MOVIMONDO par smagu profesionālās ētikas pārkāpumu un būtisku līgumtiesisko noteikumu pārkāpumu ir piemērots administratīvais sods.

               2.

               Šajā kontekstā ir jāprecizē, ka līgumtiesiskās attiecības ar Komisiju attiecībā uz humanitāro atbalstu un darbībām attīstības sadarbības ietvaros reglamentē līgumi, kas tiek saukti par Dāvinājuma līgumiem (Grant Agreements) un kas tiek slēgti atbilstoši sadarbības ietvarlīgumiem (Framework Partnership Agreements) un vispārējiem līgumiem piemērojamajiem nosacījumiem. ECHO ietvarlīgumi, par kuriem ir runa šajā lietā un attiecībā uz kuriem Komisija bija paredzējusi piemērot apstrīdēto naudas sodu, ir šādi:

                           —

                           FPA nr. 3-134, kas parakstīts 2003. gada 6. novembrī;

                           —

                           FPA nr. CCP 99/0119, 1999. gada 26. februārī.

               3.

               Savas prasības par 2006. gada 1. decembra lēmuma atcelšanu pamatojumam Movimondo izvirza piecus prasības pamatus.
               Ar pirmo prasības pamatu prasītāja norāda, ka ir pārkāpti tiesību noteikumi attiecībā uz 93., 96. un 114. pantu Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, un izvirza iebildumu par prettiesiskumu attiecībā uz 133. un 175. pantu Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulā (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, kas saistīts ar Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 183. panta pārkāpumu.
               Izvirzot otro prasības pamatu, prasītāja kritizē Komisiju par to, ka tā ir kļūdaini un nepilnīgi novērtējusi prasītājai pārmestos faktus, un uzskata, ka nepastāvēja pārliecinoši pierādījumi, ar kuriem varētu pamatot lēmumu par naudas soda uzlikšanu.
               Ar trešo prasības pamatu prasītāja norāda uz vispārējā tiesību uz aizstāvību principa pārkāpumu.
               Ar ceturto prasības pamatu prasītāja norāda uz kļūdu to faktu novērtējumā, kas ir pamatā naudas soda uzlikšanai un to, ka attiecībā uz prasītāju ir piemēroti nepastāvoši apstākļi. Vienlaicīgi tā atsaucas uz samērīguma principa un pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu attiecībā uz administratīvo un finansiālo sodu “iedarbīgu, proporcionālu un preventīvas iedarbības ”raksturu, kā paredzēts Finanšu regulas Nr. 1605/2002 114. pantā.
               Visbeidzot, ar savu piekto prasības pamatu prasītāja apgalvo, ka, pirmkārt, apstrīdētā lēmuma pamatā esošajiem projektiem ir nenoteikts raksturs, kā arī, ka saistībā ar apstrīdēto lēmumu ir jau iestājies noilgums. Vienlaicīgi prasītāja norāda, ka nepastāv tāds Kopienu tiesību akts, kurā būtu paredzēti šāda veida naudas sodi, kā arī uz iepriekš minētās Padomes Regulas Nr. 2988/95 2. panta 2. punkta un 3. panta 1. punkta pārkāpumu. Otrkārt, prasītāja atsaucas uz iepriekš minētās Komisijas Regulas Nr. 2342/2002 175. un 133. panta pārkāpumu.


title: Lieta C-453/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 2. septembra spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis (Kopējā zivsaimniecības politika — Zveja Vidusjūrā — Regula (EK) Nr. 1626/94 — 1. panta 2. un 3. punkts — Konkrētu zvejas tīklu veidu izmantošanas aizliegums — Papildu pasākumi vai pasākumi, kas pārsniedz minimālās šīs regulas prasības, kuri ir pieņemti pirms minētās regulas spēkā stāšanās — Spēkā esamības nosacījumi)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/11

      Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 2. septembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas/Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

      (Lieta C-453/08) (1)

      (Kopējā zivsaimniecības politika - Zveja Vidusjūrā - Regula (EK) Nr. 1626/94 - 1. panta 2. un 3. punkts - Konkrētu zvejas tīklu veidu izmantošanas aizliegums - Papildu pasākumi vai pasākumi, kas pārsniedz minimālās šīs regulas prasības, kuri ir pieņemti pirms minētās regulas spēkā stāšanās - Spēkā esamības nosacījumi)
      (2010/C 288/16)
      Tiesvedības valoda — grieķu

         Iesniedzējtiesa

         Symvoulio tis Epikrateias

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāji: Panagiotis I. Karanikolas, Valsamis Daravanis, Georgios Kouvoukliotis, Panagiotis Dolos, Dimitrios Z. Parisis, Konstantinos Emmanouil, Ioannis Anasoglou, Pantelis A. Beis, Dimitrios Chatziandreou, Ioannis Zaragkoulias, Christos I. Tarampatzis, Triantafyllos K. Mavrogiannis, Sotirios Th. Liotakis, Vasileios Karampasis, Dimitrios Melissidis, Ioannis V. Kleovoulos, Dimitrios I. Patsakos, Theodoros Fourvarakis, Dimitrios K. Dimitrakopoulos, Synetairismos Paraktion Alieon Kavalas

         Atbildētāji: Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Nomarchiaki Aftodioikisi Dramas, Kavalas, Xanthis

         Piedaloties: Alieftikos Agrotikos Synetairismos gri-gri nomou Kavalas (MAKEDONIA), Panellinia Enosi Ploioktiton Mesis Alieias (PEPMA)

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1994. gada 27. jūnija Regulas Nr. 1626/94, ar kuru nosaka konkrētus tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Vidusjūrā, 1. panta 2. punkta, 2. panta 3. punkta un 3. panta 1. punkta interpretācija — Aizliegums izmantot noteikta veida zvejas tīklus — Regulā noteiktās iespējas dalībvalstīm pieņemt papildu pasākumus vai pasākumus, kuri pārsniedz minimālās regulā noteiktās prasības, apmērs

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1994. gada 27. jūnija Regulas (EK) Nr. 1626/94, ar kuru nosaka konkrētus tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Vidusjūrā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 2000. gada 17. novembra Regulu (EK) Nr. 2550/2000, 1. panta 2. un 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, pirmkārt, šīs regulas spēkā stāšanās neietekmē valsts papildu aizlieguma pasākumu, kurš ir ieviests pirms šīs spēkā stāšanās, un, otrkārt, tajos šāds pasākums nav aizliegts ar nosacījumu, ka šis pasākums atbilst kopīgajai zivsaimniecības politikai, ka šis pasākums nepārsniedz nepieciešamo izvirzītā mērķa sasniegšanai un ar to nav pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips; tas ir jāpārbauda valsts tiesai.

         (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-313/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Heede /ITSB ( “Matrix-Energetics” )

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/32

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. jūnijā — Heede/ITSB (“Matrix-Energetics”)
   (Lieta T-313/11)
   2011/C 238/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Günter Heede (Walldorf-Baden, Vācija) (pārstāvis — R. Utz, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 8. aprīļa lēmumu apelācijas lietā R 1848/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Matrix-Energetics” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41. un 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 8 339 798

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. panta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo, pirmkārt, nevarot konstatēt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes aprakstošo iedarbību un reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei piemītot vajadzīgā atšķirtspēja, otrkārt, Apelāciju padome savu lēmumu esot nepamatoti balstījusi uz izdrukām no interneta, kas attiecas uz laikposmu pēc reģistrācijai pieteiktās preču zīmes pieteikuma iesniegšanas dienas, un turklāt trešās personas izolēta, prettiesiska un pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas dienas uzsākta sākotnēji atšķirtspējīga (iztēles) apzīmējuma izmantošana nevarētu negatīvi ietekmēt Kopienas preču zīmes reģistrējamību


title: Lieta T-355/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 27. augustā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/58

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 27. augustā
   (Lieta T-355/04)
   (2004/C 262/107)
   tiesvedības valoda: itāliešu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l., kuru pārstāv Wilma Viscardini un Gabriele Donà, advokāti.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt saskaņā ar EK līguma 230. pantu Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, uz kuru norāda Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors 2004. gada 28. aprīļa vēstulē (AGRI/11451/28.04.2004), ar kuru noraidīts sākotnējais Co-Frutta pieprasījums par pieeju dokumentiem, kas satur datus par 1998., 1999. un 2000. gadā Banānu importa apvienībā (OCM-banane) reģistrētiem uzņēmējiem, kā arī ar kuru netieši noraida atkārtotu Co-Frutta pieprasījumu, kas bija izteikts tās 2004. gada 3. maija vēstulē;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai segt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības atbalstam prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini piemērojusi procesuālās un materiālās tiesību normas, kā rezultātā prasītājai ir atteikta pieeja dokumentiem. Proti:

               —

               Komisija ir pārkāpusi procesuālās tiesību normas, kas noteiktas ar Regulu Nr. 1049/2001 (1) un Lēmumu 2001/937 (2), un ir liegusi pieeju, pamatojoties uz dažu dalībvalstu iebildumiem, ko dalībvalstis būtu iesniegušas vēlāk;

               —

               lēmums ir acīmredzami pretrunīgs, jo, pastāvot nepieciešamībai konsultēties ar dalībvalstīm, tas tika pieņemts novēloti. Tomēr tā pati Komisija norāda, ka neatkarīgi no pēdējo iebildumiem jebkurā gadījumā tiktu izteikts noraidījums: tādējādi Komisija pārkāpj arī normu, kas tai uzliek par pienākumu pieņemt neatkarīgu lēmumu par galīgi pieņemamo lēmumu, jo tā bija jau pārliecināta par šādu lēmumu;

               —

               Komisija norāda uz pastāvošiem izņēmumiem, kas ir noteikti Regulā Nr. 1049/2001, liegt pieeju, nenorādot pamatojumu un jebkurā gadījumā nenorādot, uz kuru izņēmumu tā atsaucas (komercinterešu aizsardzība paredzēta Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā). Prasītāja uzskata, ka šie izņēmumi neattiecas uz tās pieprasījumu, jo OCM banānu sektorā neviens nerunā par komercinteresēm, kuras aizsargā saskaņā ar Komisijas noteiktiem nosacījumiem;

               —

               Komisija nav atbildējusi uz virkni prasītājas dokumentu, kas pieprasa pieeju, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu;

               —

               Komisija nepiešķīra daļēju pieeju attiecībā uz to dalībvalstu, kas neizteica izplatīšanas aizliegumu, iesniegtajiem dokumentiem.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu, (OV L 145, 31.05.2001., 43. lpp.)

      (2)  Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmums 2001/937/EK,EOTK, Euratom, kas groza tās reglamentu (OV L 345, 29.12.2001., 94. lpp.)


title: Lieta T-288/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Harald Mische iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               17.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 229/35

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Harald Mische iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-288/05)
   (2005/C 229/75)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Haralds Miše [Harald Mische], ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Ž. Vandersandens [G. Vandersanden] un L. Levī [L. Levi], lawyers.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt iecelējinstitūcijas 2004. gada 11. novembra lēmumā par pieņemšanu darbā noteikto dienesta pakāpes klasifikāciju, ar kuru, pieņemot prasītāju darbā Konkurences ģenerāldirektorātā par jaunāko juristu, viņam tika piešķirts A*6 pakāpes 2. līmenis, atjaunojot prasītājam visas tiesības, kas izriet no tiesiskas un pienācīgas pieņemšanas darbā, tas ir, tiesisku un pienācīgu klasifikāciju 2004. gada 16. novembrī, kas nozīmē vismaz A7/3 pakāpes (piemērojama no 2003. gada 1. novembra ) vai tā ekvivalenta atbilstoši Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 1.-11. pantam (A*8/3) piešķiršanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam zaudējumus nokavējuma procentu veidā, piešķirt kompensāciju par kaitējumu viņa karjerai, atlīdzināt citus zaudējumus tiesiskas un pienācīgas samaksas veidā, proti, piemērojot no 2004. gada 1. maija spēkā esošās Civildienesta noteikumu redakcijas XIII pielikuma 21. pantā noteiktos pārejas noteikumus, vai, alternatīvi, piespriest pensiju programmas iemaksu samazinājumu, balstoties uz atlīdzības vienlīdzības principu. Šīs tiesības, kas ir pienācīgi jānovērtē vēlākā stadijā, uz doto brīdi ir iepriekšēji un ex aequo et bono novērtētas par minimālo summu 10 000 EUR gadā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs piedalījās 2002. gada 23. maijā izsludinātajā konkursā PE/96/A. Viņš izturēja konkursu un 2004. gada 27. maijā tika iekļauts rezerves sarakstā. Šajā laikā viņš uzsāka darbu Komisijā, sākotnēji kā A7 pakāpes pagaidu darbinieks, vēlāk kā B kategorijas palīgdarbinieks. Konkursa rezultātā, sākot ar 2004. gada 16. novembri, prasītājs tika pieņemts darbā Eiropas Parlamentā un pārcelts uz Komisiju. Šajā laikā viņam tika piešķirta pakāpe A*6.
   Prasītājs norāda, ka viņš prasa vienlīdzīgu attieksmi, salīdzinot ar ierēdņiem, kas tika nodarbināti laikposmā starp 2003. gada jūniju un 2004. gada aprīļa beigām. Pamatojot savu prasību, prasītājs atsaucas uz pārskatīto Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta prettiesiskumu. Prasītājs uzskata, ka ar šo pantu ir pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas princips, pārskatīto Civildienesta noteikumu 31. pants, pārskatīto Civildienesta noteikumu 5. pants, skatot to kopsakarā ar vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu, amatu un pakāpju līdzvērtības princips, Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts, Civildienesta noteikumu IA pielikums, kā arī, visbeidzot, tiesiskās noteiktības princips, atpakaļejošā spēka aizlieguma princips, prasītāja iegūtās tiesības un tiesiskās paļāvības princips. Prasītājs turklāt norāda, ka Padomes 2004. gada 22. marta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1), pārkāpj Civildienesta noteikumu 10. pantu.
   Prasītājs arī atsaucas uz labas pārvaldības principa, pienācīgas rūpības principa, pārskatāmības principa, labas ticības principa un vienlīdzības attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu.

      (1)  OV L 124, 1. lpp.


title: Lieta T-422/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā – Viscas /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/33

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. jūnijā – Viscas/Komisija
   (Lieta T-422/14)
   2014/C 303/42
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Viscas Corporation (Tokyo, Japāna) (pārstāvis – J.-F. Bellis, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl ar to tiek konstatēts pārkāpums laika periodā no 2001. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 28. janvārim;

               —

               atcelt vai samazināt uzliktā naudas soda apmēru;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītāja prasa daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2014) 2139, galīgā redakcija, lietā AT.39610 – Elektrokabeļi.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo un otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, konstatējot prasītājas dalību pārkāpumā laika periodā no 2001. gada 1. oktobra līdz 2009. gada 28. janvārim.

               2.

               Ar trešo un ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, piemērojot Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) 18. punktu, pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas aizsardzības principus, jo: i) tā piešķir nesamērīgas priekšrocības Eiropas elektrokabeļu ražotājiem un ii) neatzīst būtiskas atšķirības dažādu ražotāju dalībā pārkāpumā.

               3.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nosakot uzliekamā naudas soda apmēru, pieļāva kļūdu, pieskaitot prasītājas apgrozījumam tās akcionāru īstenoto pārdošanas apjomu.

               4.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini palielināja vērā ņemamā pārdošanas apjoma daļu, pamatojoties uz lietas dalībnieku apvienoto tirgus daļu.

               5.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu, nepiemērojot samazinājumu atbildību mīkstinošu apstākļu dēļ.

               6.

               Astotais pamats ir balstīts uz prasītājas prasību Vispārējai tiesai lemt, pamatojoties uz tās neierobežoto kompetenci, un būtiski samazināt uzliktā naudas soda apmēru.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006 C 210, 2. lpp.).


title: lieta T-467/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Elisabetta Dami iesniedza 2004. gada 19. novembrī

text:
               19.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/19

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Elisabetta Dami iesniedza 2004. gada 19. novembrī
   (lieta T-467/04)
   (2005/C 69/36)
   prasības iesniegšanas valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Elisabetta Dami, kas dzīvo Milānā (Itālija), kuru pārstāv Paolo Guido Beduschi un Silvia Giudici, advokāti.

      The Stilton Cheese Makers Association piedalījās procesā Apelāciju otrajā padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka 2004. gada 4. jūnija vēstule, kas bija kopīgi parakstīta un adresēta ITSB, nav vērsta uz to, lai izbeigtu strīda izskatīšanas procesu Apelāciju padomē, bet gan tā ir uzskatāma par vienkāršu lūgumu apturēt procesu;

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. septembra lēmumu lietā R 982/2002-2 un nodot lietu izskatīšanai Apelāciju padomē.

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Vārdiska preču zīme “GERONIMO STILTON” precēm un/vai pakalpojumiem, kas ir minēti 16. klasē (grāmatas utt.), 25. klasē (drēbes utt.), 28. klasē (spēles utt.), 29. klasē (gaļa utt.), 30. klasē (tortes mīkla utt.) un 41. klasē (pakalpojumi audzināšanas jomā utt.) – pieteikums Nr. 1 345 503

               Iebildumu procesā pretstatītās zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               The Stilton Cheese Makers Association

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Vārdiska valsts preču zīme “STILTON”; reģistrētie cilmes vietas nosaukumi WHITE STILTON CHEESE un BLUE STILTON CHEESE

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumi apmierināti attiecība uz 29. un 30. klasi

               Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju padome uzskatīja, ka pēc grozījumiem attiecīgo produktu specifikācijā, saskaņā ar 2004. gada 4. jūnija abu pušu parakstīto vēstuli, iebildums ir ticis atsaukts un tādējādi process ir beidzies. Apelāciju padome uzskatīja, ka vienīgais risināmais jautājums ir izdevumu sadalījums, un tā nosprieda, ka katrai pusei ir jāsedz iebildumu procesa un apelācijas nodevas un izdevumi, kā arī savi izdevumi

               Izvirzītie pamati:

               Norādītie pamati ir identiski ar pamatiem, kas ir minēti lietā T-466/04, ko ierosināja tā pati prasītāja


title: Lieta C-94/11: Tiesas priekšēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums ( Tribunale di Bergamo , Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Survival Godwin

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/29

         Tiesas priekšēdētāja 2011. gada 21. jūnija rīkojums (Tribunale di Bergamo, Itālija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Procura della Repubblica/Survival Godwin

   (Lieta C-94/11) (1)

   2011/C 252/68
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 139, 07.05.2011.


title: Lieta T-152/16: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – Megasol Energie/Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Dempings — Subsīdijas — No Malaizijas un Taivānas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports — Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām (elementiem) noteiktā galīgā antidempinga maksājuma un galīgā kompensācijas maksājuma attiecināšana uz šo importu — Intereses celt prasību neesamība — Nepieņemamība

text:
               14.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. jūnija rīkojums – Megasol Energie/Komisija
   (Lieta T-152/16) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dempings - Subsīdijas - No Malaizijas un Taivānas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (elementu) imports - Ķīnas izcelsmes vai no Ķīnas nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektriskajiem moduļiem un to galvenajām sastāvdaļām (elementiem) noteiktā galīgā antidempinga maksājuma un galīgā kompensācijas maksājuma attiecināšana uz šo importu - Intereses celt prasību neesamība - Nepieņemamība)
   (2017/C 269/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Megasol Energie AG (Wangen an de Aare, Šveice) (pārstāvis – T. Wegner, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche, A. Demeneix un K. Blanck-Putz)

      Priekšmets

   Prasība, kura ir celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā ir lūgts atcelt Komisijas 2016. gada 11. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2016/184, ar ko galīgo kompensācijas maksājumu, kas ar Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1239/2013 noteikts tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kuri nosūtīti no Ķīnas Tautas Republikas, attiecina arī uz to kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas, neatkarīgi no tā, vai tiem deklarēta Malaizijas un Taivānas izcelsme (OV 2016, L 37, 56. lpp.), un Komisijas 2016. gada 11. februāra Īstenošanas regulu (ES) 2016/185, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1238/2013 noteikts tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kuri nosūtīti no Ķīnas Tautas Republikas, attiecina arī uz to kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu, kuri nosūtīti no Malaizijas un Taivānas, neatkarīgi no tā, vai tiem deklarēta Malaizijas un Taivānas izcelsme (OV 2016, L 37, 76. lpp.), ciktāl tās ir piemērojamas prasītājai.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Megasol Energie AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta C-178/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 69/335/EEK — Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai — Kapitāla nodoklis — Pilnīga saskaņošana — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz ar kapitāla nodokli aplikt jebkādu juridiskās adreses maiņu, ja vien attiecīgā sabiedrība ar kapitāla nodokli netiek aplikta savā izcelsmes dalībvalstī — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atbrīvojums no kapitāla nodokļa attiecībā uz lauksaimniecības kooperatīviem un visu veidu šo kooperatīvu apvienībām vai konsorcijiem — Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atbrīvojums no kapitāla nodokļa kuģniecības uzņēmumiem, kuģniecības konsorcijiem un jebkāda veida kuģniecības sabiedrībām — Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas — Tiesību ļaunprātīga izmantošana — Sprieduma iedarbības laikā ierobežošana)

text:
               21.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 170/3

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2007. gada 7. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-178/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 69/335/EEK - Netiešie nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai - Kapitāla nodoklis - Pilnīga saskaņošana - Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz ar kapitāla nodokli aplikt jebkādu juridiskās adreses maiņu, ja vien attiecīgā sabiedrība ar kapitāla nodokli netiek aplikta savā izcelsmes dalībvalstī - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atbrīvojums no kapitāla nodokļa attiecībā uz lauksaimniecības kooperatīviem un visu veidu šo kooperatīvu apvienībām vai konsorcijiem - Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts atbrīvojums no kapitāla nodokļa kuģniecības uzņēmumiem, kuģniecības konsorcijiem un jebkāda veida kuģniecības sabiedrībām - Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas - Tiesību ļaunprātīga izmantošana - Sprieduma iedarbības laikā ierobežošana)
   (2007/C 170/04)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Triandafilu [D. Triantafyllou], pārstāvis)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — S. Hala [S. Chala] un M. Tasopulu [M. Tassopoulou], pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], pārstāve)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvas 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), pārkāpums — Sabiedrības juridiskās adreses maiņa — Atbrīvojums no kapitāla nodokļa attiecībā uz lauksaimniecības kooperatīviem un kuģniecības uzņēmumiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieņemot tiesisko regulējumu par kapitāla nodokļa iekasēšanu sabiedrības juridiskās adreses vai faktiskā vadības centra pārcelšanas gadījumā, kā arī paredzot atbrīvojumu no šī nodokļa attiecībā uz kuģniecības uzņēmumiem, kuģniecības konsorcijiem un jebkāda veida kuģniecības sabiedrībām, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvu 69/335/EEK par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu 85/303/EEK;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.6.2005.


title: Lieta C-616/12 P: Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. septembra rīkojums — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH /Eiropas Komisija (Apelācija — Tiesas Reglamenta 181. pants — Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība — LESD 263. panta sestā daļa — Termiņš prasības celšanai)

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/4

         Tiesas (trešā palāta) 2013. gada 12. septembra rīkojums — Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH/Eiropas Komisija
   (Lieta C-616/12 P) (1)

   (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība - LESD 263. panta sestā daļa - Termiņš prasības celšanai)
   2013/C 377/06
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Ellinika Nafpigeia AE, 2. Hoern Beteiligungs GmbH (pārstāvji — K. Chrysogonos un A. Kaidatzis, dikigoroi)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un B. Stromsky)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) rīkojumu lietā T-466/11 Ellinika Nafpigeia un Hoern/Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa par nepieņemamu atzina prasību atcelt Komisijas 2010. gada 1. decembra Lēmumu C(2010) 8274, galīgā redakcija, ar kuru pieņemtas Grieķijas piedāvātās saistības apmaiņā pret pasākumiem, kurus Komisija ir pieprasījusi veikt savā 2008. gada 2. jūlija Lēmumā C(2008) 3118, galīgā redakcija, ar kuru par nesaderīgu ar kopējo tirgu ir atzīts atbalsts, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards, “HSY”) saistībā ar grozījumiem sākotnējā ieguldījumu plānā attiecībā uz šīs kuģu būvētavas pārstrukturēšanu (valsts atbalsts C-16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 un CP 133/2005)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Ellinika Nafpigeia AE un 2. Hoern Beteiligungs GmbH sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 23.2.2013.


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 18. novembrī lietā C-91/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/29/EK — Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/8

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2004. gada 18. novembrī
   lietā C-91/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/29/EK - Dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošana informācijas sabiedrībā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2005/C 19/15)
   tiesvedības valoda – zviedru
   Lietā C-91/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 25. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve K. Banks un pārstāvis K. Simonsson) pret Zviedrijas Karalisti (pārstāvis A. Kruse), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: sestās palātas priekšsēdētāja pienākumu izpildītājs J.-P. Puissochet, tiesneši S. von Bahr un J. Malenovský (referents), ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 18. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo direktīvu;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.4.2004.


title: Lieta T-385/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Aalberts Industries u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vienots un turpināts pārkāpums — Līdzdalība pārkāpumā)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Aalberts Industries u.c./Komisija
   (Lieta T-385/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara un vara sakausējumu savienotājelementu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vienots un turpināts pārkāpums - Līdzdalība pārkāpumā)
   2011/C 145/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nīderlande); Comap SA, agrāk — Aquatis France SAS (La Chapelle-St-Mesmin, Francija) un Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl — Eisenharz, Vācija) (pārstāvji — R. Wesseling un M. van der Woude, pēc tam R. Wesseling, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Nijenhuis, R. Sauer un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/F-1/38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]) un, pakārtoti, samazināt prasītājām ar minēto lēmumu uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmuma C(2006) 4180 par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta Nr. COMP/F-1/38.121 — Fitingi [Savienotājelementi]) 1. pantu daļā, kurā ir konstatēts, ka Aalberts Industries NV, Comap SA (agrāk — Aquatis France SAS) un Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co KG ir piedalījušās pārkāpumā laika periodā no 2003. gada 25. jūnija līdz 2004. gada 1. aprīlim;

               2)

               atcelt Lēmuma C(2006) 4180 2. panta a) apakšpunktu un b) apakšpunkta 2. punktu;

               3)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 20, 27.01.2007.


title: Informatīvs materiāls par valsts tiesu uzsākto prejudiciālo tiesvedību — Papildinājums saistībā ar to, ka ir stājusies spēkā steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība, kura ir piemērojama lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu par telpu, kurā valda brīvība, drošība un tiesiskums

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/1

      INFORMATĪVS

   materiāls par valsts tiesu uzsākto prejudiciālo tiesvedību

      PAPILDINĀJUMS

   saistībā ar to, ka ir stājusies spēkā steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība, kura ir piemērojama lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu par telpu, kurā valda brīvība, drošība un tiesiskums
   (2008/C 64/01)

               1.

               Šis materiāls papildina šobrīd esošo informatīvo materiālu par valsts tiesu uzsākto prejudiciālo tiesvedību (1), sniedzot praktiskus norādījumus par jauno steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedību, kas ir piemērojama lūgumiem sniegt prejudiciālu nolēmumu par telpu, kurā valda brīvība, drošība un tiesiskums. Šī tiesvedība ir reglamentēta Protokola par Tiesas statūtiem 23.a pantā un Tiesas Reglamenta 104.b pantā (2).

               2.

               Šo norādījumu mērķis ir palīdzēt valsts tiesām, kad tās plāno lūgt piemērot steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedību, kā arī atvieglot šīs procedūras īstenošanu Tiesā. Šie norādījumi — tāpat kā esošajā informatīvajā materiālā iekļautie norādījumi — nav saistoši.

         Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanas nosacījumi

               3.

               Steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība var tikt piemērota tikai jomās, kuras ir iekļautas Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļā (29.-42. pants) attiecībā uz policijas un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un EK līguma trešās daļas IV sadaļā (61.-69. pants) attiecībā uz vīzu politiku, patvēruma politiku, imigrācijas politiku un citu politiku, kas saistīta ar personu brīvu pārvietošanos, ieskaitot tiesu iestāžu sadarbību civillietās.

               4.

               Kaut arī lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšana principā aptur valsts tiesā uzsākto tiesvedību līdz brīdim, kad Tiesa pieņem lēmumu, iesniedzējtiesas kompetencē ir veikt pagaidu pasākumus, lai aizsargātu lietas dalībnieku intereses Tiesas sprieduma gaidīšanas laikā, it īpaši attiecībā uz valsts administratīvu aktu, kurš ir pamatots ar Kopienu aktu, par kuru ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, lai izvērtētu tā likumību.

               5.

               Lēmumu par steidzamības procedūras piemērošanu pieņem Tiesa. Šādu lēmumu principā pieņem, pamatojoties uz motivētu iesniedzējtiesas pieteikumu. Izņēmuma kārtā Tiesa pēc savas ierosmes var nolemt lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu piemērot steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedību, ja tā šķiet nepieciešama.

               6.

               Steidzamības tiesvedība Tiesā vienkāršo dažādus tiesvedības posmus, bet tās piemērošana ievērojami ierobežo Tiesu, kā arī lietas dalībniekus un citas ieinteresētās personas, kuras piedalās tiesvedībā, it īpaši dalībvalstis.

               7.

               Līdz ar to šī tiesvedība ir jālūdz tikai apstākļos, kad Tiesai pilnīgi noteikti visīsākajos termiņos ir jāpieņem lēmums par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu. Lai arī šeit nav iespējams izsmeļošā veidā minēt šādus gadījumus — it īpaši tāpēc, ka Kopienu noteikumi, kuri reglamentē telpu, kurā valda brīvība, drošība un tiesiskums, mainās un attīstās, — valsts tiesa lūgumu par steidzamības tiesvedības piemērošanu varētu plānot iesniegt, piemēram, šādos gadījumos: gadījumā, kad persona ir ieslodzīta vai tai ir atņemta brīvība, ja atbilde uz uzdoto jautājumu ir noteicoša, lai izvērtētu šīs personas juridisko stāvokli, vai strīdā par vecāku varu vai bērnu aizbildnību, ja tiesas, kurā saskaņā ar Kopienu tiesībām ir iesniegta lieta, kompetence ir atkarīga no atbildes uz prejudiciālo jautājumu.

         Pieteikums par steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanu

               8.

               Lai Tiesa varētu ātri izlemt, vai ir piemērojama steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība, pieteikumā ir jāizklāsta tiesiskie un faktiskie apstākļi, kas pamato steidzamību, un it īpaši iespējamie riski, ja lūgumam sniegt prejudiciālo nolēmumu tiktu piemērota parastā prejudiciālā nolēmuma tiesvedība.

               9.

               Iesniedzējtiesa cik vien iespējams koncentrēti norāda savu viedokli par atbildi, kāda būtu jāsniedz uz uzdoto prejudiciālo jautājumu. Šāda norāde lietas dalībniekiem un citām ieinteresētajām personām, kuras piedalās tiesvedībā, atvieglo izteikt to viedokli, kā arī Tiesai pieņemt lēmumu, un līdz ar to tā paātrina tiesvedību.

               10.

               Pieteikums par steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanu ir jāiesniedz tādā formā, kas Tiesas kancelejai uzreiz ļauj konstatēt, ka lietā ir jāpiemēro īpaša tiesvedība. Šajā nolūkā pieteikums ir jāiesniedz atsevišķi no paša lēmuma par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu vai arī pievienotā vēstulē, kurā tieši formulēts šis pieteikums.

               11.

               Attiecībā uz pašu lēmumu par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atgādinām, ka attiecīgie norādījumi jau ir ietverti informatīvā materiāla par valsts tiesu uzsākto prejudiciālo tiesvedību 20.–24. punktā. It īpaši steidzamā gadījumā ir svarīgi, lai lēmums par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu būtu koncentrēts, jo tas paātrina tiesvedību.

         Valsts tiesas un Eiropas Kopienu Tiesas saziņa

               12.

               Lai varētu sazināties ar valsts tiesu un tajā izskatāmās lietas dalībniekiem, valsts tiesas, kas iesniedz pieteikumu par steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanu, tiek lūgtas norādīt elektroniskā pasta adresi vai faksa numuru, kuru Tiesa varētu izmantot, kā arī attiecīgo lietas dalībnieku pārstāvju elektroniskā pasta adreses vai faksa numurus.

               13.

               Parakstīta lēmuma par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu kopiju kopā ar pieteikumu par steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanu Tiesai var nosūtīt iepriekš pa elektronisko pastu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vai pa faksu (+352 43 37 66). Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu un pieteikuma izskatīšana tiks uzsākta pēc šādas kopijas saņemšanas. Tomēr šo dokumentu oriģināli cik ātri vien iespējams ir jānosūta Tiesas kancelejai.

      (1)  Skat. OV C 143, 2005. gada 11. jūnijs., 1.-4. lpp.

      (2)  Skat. OV L 24, 2008. gada 29. janvāris., 39.-43. lpp.


title: Lieta C-190/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Cour d'appel de Bruxelles 2006. gada 21. aprīļa  rīkojumu —  Belgacom Mobile SA  pret  Institut belge des services postaux et des télécommunications

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles2006. gada 21. aprīļa rīkojumu — Belgacom Mobile SA pret Institut belge des services postaux et des télécommunications

   (Lieta C-190/06)
   (2006/C 154/23)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Bruxelles

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Belgacom Mobile SA

      Atbildētājs: Institut belge des services postaux et des télécommunications

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai radiofrekvenču individuālo lietotāju tiesības, ko paredz Direktīvas 2002/20/EK (“Atļauju” direktīva) (1) 5. panta 1. punkts, ietver ekskluzīvās tiesības izmantot tādas ierīces kā GSM ierīces vai atļaut to lietošanu?

               2)

               Vai Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīvas 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu 7. panta 3. punkts (2) ir jāsaprot kā tāds, kas nepieļauj valsts pasākumus, kas pakļauj SIM karšu lietošanu GSM Gateways iepriekšējai atļaujai no attiecīgā mobilo tīklu operatora?

               3)

               Vai pieejas jēdziens Direktīvas 2002/19/EK (“Pieejas” direktīva) (3) izpratnē ietver SIM kartes nodošanu cita uzņēmuma rīcībā, ja šis uzņēmums šo SIM karti izmanto GSM Gateway ierīcēs, lai trešajām personām sniegtu pakalpojumus, kas ļauj izvairīties no savstarpējā savienojuma punktiem?

               4)

               Vai valsts juridisks vai administratīvs pasākums, kas sastāv no prasības izvirzīšanas par iepriekšējas atļaujas saņemšanu no mobilās telefonijas publiskā tīkla operatora, kurš nodod cita uzņēmuma rīcībā vienu vai vairākas SIM kartes, kas ļauj SIM kartes lietotājam piekļūt elektronisko sakaru pakalpojumiem, ko šis operators sniedz, ja SIM kartes tiek lietotas ierīcēs, kas piedāvā tehnisku iespēju piekļūt operatora pakalpojumiem, neizejot cauri savstarpējā savienojuma punktiem, un bez vajadzības saņemt no tā citus resursus un/vai pakalpojumus, ir saderīgs ar:

                           —

                           Direktīvu 2002/20/EK (“Atļauju” direktīva), kas izveido vispārīgo atļauju sistēmu visiem elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem;

                           —

                           Direktīvas 2002/21/EK (“Ietvaru” direktīva) (4) 8. panta 1. punkta 2. daļu, kas nosaka — dalībvalstīm ir jārūpējas par to, lai valsts regulējošās iestādes, pildot savus uzdevumus, īpaši tos, kas paredzēti efektīvas konkurences nodrošināšanai, visplašākajā mērā ņemtu vērā to, ka ir vēlams, lai tehnoloģiskais regulējums būtu neitrāls;

                           —

                           konkurences noteikumiem, uz ko atsaucas Direktīvas 2002/19/EK (“Pieejas” direktīva) preambulas 7. apsvērums, ciktāl to rezultātā noteikumi un nosacījumi pieejai Direktīvas 2002/19/EK (“Pieejas” direktīva) 2. panta a) apakšpunkta izpratnē ir atkarīgi no pieejas kandidāta darbības un it īpaši no tā ieguldījumu tīklu infrastruktūrā līmeņa?

               5)

               Gadījumā, ja ir jāuzskata, ka GSM Gateway lietošana komerciālai elektronisko sakaru pakalpojumu sniegšanai nozīmē to, ka ir nepieciešama attiecīgā mobilā operatora piekrišana, vai Direktīvas 97/33/EK (5) 3. un 4. pants un Direktīvas 2002/19/CE (“Pieejas” direktīva) 4. pants ir jāinterpretē tā, ka par šādu lietošanu starp attiecīgajam pusēm ir jānoslēdz vienošanās par tehniskajiem un komerciālajiem nosacījumiem?

               6)

               Vai pienākums orientēt cenas atbilstoši izmaksām, kas uzlikts organizācijām, kas ir atzītas par tirgū ietekmīgām organizācijām, kā tas paredzēts Direktīvas 97/33/EK 7. pantā un Direktīvas 2002/19/EK (“Pieejas” direktīvas) 13. panta 1. punktā, ir jāinterpretē tā, ka tas neaizliedz to, ka operators, uz kuru tas attiecas, nosaka savus tarifus tā, lai segtu to ieguldījumu izmaksas, kas saistīti ar savstarpējā savienojuma punktiem, tādēļ, ka tie ir noteikti, ņemot vērā “off net” zvanu kopējo apjomu, ieskaitot tos zvanus, ko novirza GSM Gateway?

               7)

               Vai Direktīvas 2002/20/EK (“Atļauju” direktīva) 10. panta 6. punkts un Direktīvas 2002/21/EK (“Ietvaru” direktīva) 7. panta 6. punkts ir jāinterpretē tā, ka tie piešķir dalībvalstīm tiesības paredzēt, ka, ja valsts regulējošā iestāde veic steidzamus pagaidu pasākumus, šie pasākumi var būt piemērojami tikai ierobežotu laika posmu, kas ir noteikts uz diviem mēnešiem?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 7. marta Direktīva 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (OV L 91, 10. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (OV L 108, 7. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (OV L 108, 33. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīva 97/33/EK par savstarpējo savienojumu telekomunikāciju nozarē, lai nodrošinātu vispārēju pakalpojumu un iekšējo darbību, piemērojot atklāta tīkla nodrošināšanas principus (ONP) (OV L 199, 32. lpp.).


title: Lieta C-117/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. martā iesniedza Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) — La Retoucherie de Manuela, S.L./La Retoucherie de Burgos, S.C.

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 5. martā iesniedza Audiencia Provincial de Burgos (Spānija) — La Retoucherie de Manuela, S.L./La Retoucherie de Burgos, S.C.

   (Lieta C-117/12)
   2012/C 151/32
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Burgos

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: La Retoucherie de Manuela, S.L.

      Atbildētāja: La Retoucherie de Burgos, S.C.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Regulas (EK) Nr. 2790/99 (1) 5. panta b) punktā esošo vārdkopu “telpas un zeme, no kuras pircējs darbojies līguma termiņā” jāsaprot norāde vienīgi uz vietu jeb fizisko telpu, no kuras līguma spēkā esamības laikā ir pārdotas preces vai sniegti pakalpojumi, vai arī ar to var apzīmēt visu teritoriju, kurā pircējs ir darbojies līguma spēkā esamības laikā?

               2)

               Vai, ja Tiesa par pareizu atzītu pirmo no interpretācijām, tāda franšīzes līguma, kurā franšīzes ņēmējam tiek atvēlēta noteikta teritorija, gadījumā ar vārdkopu “telpas un zeme” var apzīmēt teritoriju, kurā franšīzes ņēmējs ir darbojies līguma spēkā esamības laikā?

      (1)  Komisijas 1999. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 2790/99 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 364. lpp.).


title: Lieta C-277/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – PPUH Stehcemp Florian Stefanek , Janina Stefanek , Jarosław Stefanek sp . j ./ Dyrektor Izby Skarbowej w Lodzi

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – PPUH Stehcemp Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek
      sp. j./Dyrektor Izby Skarbowej w Lodzi

   (Lieta C-277/14)
   2014/C 303/21
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: PPUH Stehcemp Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek sp.j.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Lodzi

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (1) (turpmāk tekstā – “Sestā direktīva”) 2. panta 1. punkts, 4. panta 1. un 2. punkts, 5. panta 1. punkts, kā arī 10. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka darbība, kas tika veikta tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti valsts tiesā izskatāmajā lietā un kuros nedz nodokļa maksātājs, nedz finanšu iestādes nevar noskaidrot preču faktiskā piegādātāja identitāti, ir preču piegāde?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde: vai Sestās direktīvas 17. panta 2. punkta a) apakšpunkts, 18. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī 22. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām – tādos apstākļos, kādi ir aplūkoti valsts tiesā izskatāmajā lietā – nodokļu maksātājs nevar atskaitīt nodokli tāpēc, ka rēķinu izsniedza persona, kas nav preces faktiskais piegādātājs, un nav iespējams noskaidrot preces faktiskā piegādātāja identitāti un likt viņam samaksāt nodokli, vai nosaukt personu, kurai saistībā ar rēķina izsniegšanu, pamatojoties uz Sestās direktīvas 21. panta 1. punkta c) apakšpunktu, ir tāds pienākums?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-144/12: Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — Comsa /ITSB — COMSA ( “COMSA” )

text:
               30.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/20

         Prasība, kas celta 2012. gada 30. martā — Comsa/ITSB — COMSA (“COMSA”)
   (Lieta T-144/12)
   2012/C 194/34
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comsa, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis — M. Aznar Alonso, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību un atzīt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 10. janvāra lēmuma apvienotajās lietās R 518/2011-2 un R 795/2011-2 2., 3. un 5. punkta neatbilstību Padomes Regulai (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (tagad — Regula (EK) Nr. 207/2009);

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgā gadījumā personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Constructora de obras municipales, SA (COMSA)

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “COMSA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 19., 35., 36., 37., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 091 051

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: uzņēmuma nosaukums (firma) “COMSA S.A.” un nereģistrēta preču zīme “COMSA”

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: prasītājas apelācijas sūdzību un atbildētāja apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkta pārkāpums


title: Lieta T-498/11: Prasība, kas celta 2011. gada 16. septembrī — Evropaïki Dynamiki /Komisija

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/37

         Prasība, kas celta 2011. gada 16. septembrī — Evropaïki Dynamiki/Komisija
   (Lieta T-498/11)
   2011/C 347/68
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītājas iesniegtais piedāvājums publiskā iepirkuma procedūrā — Uzaicinājums slēgtā publiskā iepirkuma procedūrā Nr. 10369 “OLAF tīmekļa vietnes pārskatīšana”, īstenojot Daudzkārtējā Pamatlīguma Nr. 10224 1. daļas, kuras izpildei rīko konkursu, apkalpošanu, un saistītos Publikāciju biroja lēmumus, ieskaitot to, ar kuru veiksmīgajam pretendentam un izraudzītajam līgumslēdzējam piešķir attiecīgā līguma slēgšanas tiesības;

               —

               piespriest Publikāciju birojam samaksāt prasītājai EUR 31 977 kā zaudējumu atlīdzību;

               —

               turklāt piespriest Publikāciju birojam samaksāt prasītājai EUR 20 000 kā zaudējumu atlīdzību par zaudēto iespēju un kaitējumu tās reputācijai un ticamībai un

               —

               piespriest Publikāciju birojam atlīdzināt prasītājas juridiskos un citus izdevumus, kas ir radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši Finanšu regulas 100. panta 2. punktam.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas iepirkuma procedūras specifikācijas, piemērojot Finanšu regulas 97. pantam un Īstenošanas noteikumu 138. pantam pretēju piešķiršanas kritēriju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda novērtējumā, novērtēšanas komisijas neskaidras un nepamatotas piezīmes, sākotnējā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus noteikto piešķiršanas kritēriju grozīšana un vēlāk noteikto kritēriju savlaicīga nepaziņošana pretendentiem.


title: Lieta C-46/09: Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 4. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/44

         Tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2009. gada 4. decembra rīkojums — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-46/09) (1)

   2010/C 63/72

      Tiesvedības valoda — igauņu

   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta C-470/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums ( Okresný súd vo Svidníku (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pohotovosť s.r.o. / Miroslav Vašuta Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Patēriņa kredīta līgums — Negodīgi noteikumi — Direktīva 93/13/EEK — Šķīrējtiesas nolēmuma piespiedu izpilde — Pieteikums par iestāšanos izpildes procedūrā — Patērētāju tiesību aizsardzības apvienība — Valsts tiesību akti, kuri nepieļauj šādu iestāšanos — Dalībvalstu procesuālā autonomija

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/9

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Okresný súd vo Svidníku (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pohotovosť s.r.o./Miroslav Vašuta

   (Lieta C-470/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Patēriņa kredīta līgums - Negodīgi noteikumi - Direktīva 93/13/EEK - Šķīrējtiesas nolēmuma piespiedu izpilde - Pieteikums par iestāšanos izpildes procedūrā - Patērētāju tiesību aizsardzības apvienība - Valsts tiesību akti, kuri nepieļauj šādu iestāšanos - Dalībvalstu procesuālā autonomija)
   2014/C 112/10
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

   Okresný súd vo Svidníku

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pohotovosť s.r.o.

      Atbildētājs: Miroslav Vašuta

      piedaloties: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Okresný súd vo Svidníku – Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā, 15. nod., 2. sēj., 288. lpp.) 6. panta 1. punkta un 8. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. un 47. panta interpretācija – Patēriņa kredīta līgums – Šķīrējtiesas nolēmuma piespiedu izpilde – Patērētāju tiesību aizsardzības apvienības pieteikums par iestāšanos izpildes procedūrā – Valsts tiesību akti, kuros nav paredzēta trešo personu iestāšanās iespēja – Valsts tiesas iespēja atļaut šādu iestāšanos

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos, it īpaši šīs direktīvas 6. panta 1. punkts, 7. panta 1. punkts un 8. pants, aplūkojot tos kopsakarā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 38. un 47. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj valsts tiesisko regulējumu, kuru piemērojot, patērētāju tiesību aizsardzības apvienība nevar iestāties lietā konkrēta patērētāja atbalstam galīga šķīrējtiesas nolēmuma izpildes procedūrā, kas vērsta pret šo patērētāju.

      (1)  OV C 46, 16.2.2013.


title: Lieta T-251/09: Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Société des Pétroles Shell/Komisija

text:
               15.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 193/32

         Prasība, kas celta 2009. gada 26. jūnijā — Société des Pétroles Shell/Komisija
   (Lieta T-251/09)
   2009/C 193/50
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Société des Pétroles Shell SAS, Colombes (Francija) (pārstāvis — P. Hubert, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, daļēji vai pilnībā, Komisijas 2009. gada 9. maija netieši izteikto noraidošo atbildi attiecībā uz lūgumu par piekļuvi Komisijas rīcībā esošiem dokumentiem (atsauce GESTDEM 372/2009) un izdarīt visus secinājumus, kas no tā izriet attiecībā uz prasītājas piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem;

               —

               pakārtoti, ja Pirmās instances tiesa to uzskata par lēmumu, atcelt, daļēji vai pilnībā, Komisijas Ģenerālsekretariāta 2009. gada 7. maija vēstuli, kurā ir norādīts, ka nav iespējams atbildēt uz tās lūgumu par piekļuvi Komisijas dokumentiem (atsauce GESTDEM 372/2009) un izdarīt visus secinājumus, kas no tā izriet attiecībā uz prasītājas piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar savu prasību prasītāja lūdz atcelt netieši izteikto Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai ir atteikts piešķirt piekļuvi dokumentiem attiecībā uz darbībām degvielas piegādes tirgū Reinjonā, kas ir Komisijas rīcībā, vai sarakstei starp Komisiju un Francijas konkurences iestādi it īpaši saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 11. panta 4. punktu. Pakārtoti, ja Pirmās instances tiesa to uzskata par tiešu atteikuma lēmumu, prasītāja lūdz atcelt Ģenerālsekretariāta vēstuli, kurā ir norādīts, ka Komisija nevar atbildēt uz prasītājas iesniegto lūgumu par piekļuvi dokumentiem.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza identiskus un līdzīgus pamatus tiem, kuri izvirzīti lietas T-245/09 Shell Helas/Komisija ietvaros.


title: Lieta C-229/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Arbeitsgericht Passau (Vācija) — Alexander Heimann/Kaiser GmbH

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 16. maijā iesniedza Arbeitsgericht Passau (Vācija) — Alexander Heimann/Kaiser GmbH

   (Lieta C-229/11)
   2011/C 269/38
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Passau

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Alexander Heimann

      Atbildētāja: Kaiser GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2007. gada 12. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts vai attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem (1) 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst valsts tiesību akti vai prakse, atbilstoši kurai, samazinot nedēļā nostrādājamo darba dienu skaitu ar likumīgu rīkojumu par saīsinātu darba laiku, darbinieka, kas ir nodarbināts saīsinātu darba laiku, tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu tiek noteiktas pro rata temporis, ņemot vērā nedēļas darba dienu skaita saīsinātā darba laikā attiecību pret pilnu darba laiku nodarbināta darbinieka nedēļas darba dienu skaitu, un tādējādi saīsinātā darba laikā nodarbināta darbinieka tiesības uz atvaļinājumu par saīsinātā darba laika periodu ir proporcionāli mazākas?

               2)

               Vai 2007. gada 12. decembra Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. panta 2. punkts vai attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem neatbilst valsts tiesību akti vai prakse, atbilstoši kurai, samazinot nedēļā nostrādājamo darba dienu skaitu līdz nullei ar likumīgu rīkojumu par “saīsinātu darba laiku ar 0 stundu skaitu”, darbinieka, kas ir nodarbināts saīsinātu darba laiku, tiesības uz ikgadējo apmaksāto atvaļinājumu pro rata temporis ir līdzvērtīgas nullei, un tādējādi saīsinātā darba laikā nodarbinātam darbiniekam “saīsināta darba laika ar 0 stundu skaitu” periodā vispār nav tiesību uz atvaļinājumu?

      (1)  OV L 299, 9. lpp.


title: Lieta F-11/13: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Delcroix /EĀDD Civildienests — Ierēdnis — EĀDD — Delegācijas vadītājs trešajā valstī — Pārcelšana uz EĀDD juridisko adresi — Priekšlaicīga delegācijas vadītāja nodarbināšanas pārtraukšana

text:
               24.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 194/39

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 14. maija spriedums – Delcroix/EĀDD
   (Lieta F-11/13) (1)

   (Civildienests - Ierēdnis - EĀDD - Delegācijas vadītājs trešajā valstī - Pārcelšana uz EĀDD juridisko adresi - Priekšlaicīga delegācijas vadītāja nodarbināšanas pārtraukšana)
   2014/C 194/57
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nicola Delcroix (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal un S. Orlandi, avocats, vēlāk D. Abreu Caldas, J.-N. Louis un S. Orlandi, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (pārstāvji – sākotnēji R. Metsola un S. Marquardt, vēlāk S. Marquardt)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu pārcelt prasītāju, kurš strādā EĀDD, un pārtraukt viņa nodarbināšanu ES delegācijā Džibutijā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt lēmumu, kas paziņots pa elektronisko pastu 2012. gada 8. martā, pārcelt N. Delcroix uz Eiropas Ārējās darbības dienesta juridisko adresi un tādējādi priekšlaicīgi pārtraukt viņa nodarbināšanu Eiropas Savienības delegācijas Džibutijas Republikā vadītāja amatā;

               2)

               Eiropas Ārējās darbības dienests sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina N. Delcroix tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 123, 27.4.2013., 29. lpp.


title: Lieta T-346/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 17. augustā iesniedza sabiedrība Sadas S.A.

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/56

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 17. augustā iesniedza sabiedrība Sadas S.A.
   (Lieta T-346/04)
   (2004/C 262/103)
   tiesvedības valoda – franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla sabiedrība Sadas S.A., ar juridisko adresi Tourcoing (Francija), ko pārstāv André Bertrand, avocat.
   Sabiedrība L.T.J.Diffusion ir arī puse procesā Apelāciju Padomē.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               grozīt visās daļās Apelāciju pirmās padomes lēmumu lietā Nr. R393/2003-1;

               —

               atcelt pieņemto lēmumu, ar kuru izmeklētājs ir konstatējis, ka sabiedrībā pastāv risks sajaukt preču zīmes “ARTHUR” un preču zīmes reģistrēšanas pieteikumu “ARTHUR ET FELICIE”;

               —

               piespriest sabiedrībai L.T.J.Diffusion atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītājs

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensionāla zīme “ARTHUR ET FELICIE”- pieprasījums Nr. 0373787

               Preces vai pakalpojumi:

               16., 24. un 25. klases preces

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               L.T.J.Diffusion

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Valsts preču zīme “ARTHUR” 25. klases precēm (apģērbs)

               Iebildumu nodaļas lēmums:

               Protesta noraidījums

               Apelāciju padomes lēmums:

               Iebildumu nodaļas lēmums

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana


title: Apvienotās lietas C-488/08 P un C-489/08 P: Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 4. decembra rīkojums — Matthias Rath /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Dr. Grandel GmbH (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiskas preču zīmes Epican un Epican Forte — Kopienas vārdiskas preču zīmes EPIGRAN īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Daļējs reģistrācijas atteikums — Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/18

         Tiesas (sestā palāta) 2009. gada 4. decembra rīkojums — Matthias Rath/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Dr. Grandel GmbH

   (Apvienotās lietas C-488/08 P un C-489/08 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiskas preču zīmes “Epican” un “Epican Forte” - Kopienas vārdiskas preču zīmes “EPIGRAN” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja - Daļējs reģistrācijas atteikums - Acīmredzami nepieņemama apelācijas sūdzība)
   2010/C 63/27
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Matthias Rath (pārstāvji — S. Ziegler, C. Kleiner un F. Dehn, Rechtsanwälte)

      Pretējās puses procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider), Dr. Grandel GmbH

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (septītā palāta) 2008. gada 8. septembra rīkojumu lietā T-373/06 Rath/ITSB un Grandel, ar ko Pirmās instances tiesa kā acīmredzami tiesiski pilnīgi nepamatotu noraidīja prasību atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. oktobra lēmumu, ar ko ir daļēji noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko, apmierinot Kopienas agrākas vārdiskas preču zīmes “EPIGRAN” īpašnieka iesniegtos iebildumus, tā atteica vārdiskas preču zīmes “EPICAN FORTE” reģistrāciju attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē — Divu preču zīmju sajaukšanas iespēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzības noraidīt;

               2)

               M. Rath atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-409/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī ( High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teleos plc , Unique Distribution Ltd , Synectiv Ltd , New Communications Ltd , Quest Trading Company Ltd , Phones International Ltd , AGM Associates Ltd , DVD Components Ltd , Fonecomp Ltd , Bulk GSM Ltd , Libratech Ltd , Rapid Marketing Services Ltd , Earthshine Ltd , Stardex (UK) Ltd / Commissioners of Customs & Excise (Sestā PVN direktīva — 28.a panta 3. punkta pirmā daļa un 28.c panta A punkta a) apakšpunkta pirmā daļa — Iegāde Kopienas iekšienē — Piegāde Kopienas iekšienē — Atbrīvojums — Preces, kas nosūtītas vai transportētas uz citu dalībvalsti — Pierādījumi — Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/2

         Tiesas (trešā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd/Commissioners of Customs & Excise

   (Lieta C-409/04) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 28.a panta 3. punkta pirmā daļa un 28.c panta A punkta a) apakšpunkta pirmā daļa - Iegāde Kopienas iekšienē - Piegāde Kopienas iekšienē - Atbrīvojums - Preces, kas nosūtītas vai transportētas uz citu dalībvalsti - Pierādījumi - Valsts pasākumi krāpšanas apkarošanai)
   (2007/C 297/02)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Teleos plc, Unique Distribution Ltd, Synectiv Ltd, New Communications Ltd, Quest Trading Company Ltd, Phones International Ltd, AGM Associates Ltd, DVD Components Ltd, Fonecomp Ltd, Bulk GSM Ltd, Libratech Ltd, Rapid Marketing Services Ltd, Earthshine Ltd, Stardex (UK) Ltd

      Atbildētājs: Commissioners of Customs & Excise

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 28.a panta 3. punkta un 28.c panta A punkta a) apakšpunkta interpretācija — Līgums starp preču pārdevēju un pircēju, kurā ir iekļauts noteikums, ka pēdējais minētais ir atbildīgs par preču transportēšanu uz citu dalībvalsti pēc to izņemšanas no noliktavas, kas atrodas piegādes dalībvalsts teritorijā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               28.a panta 3. punkta pirmā daļa un 28.c panta A punkta a) apakšpunkta pirmā daļa Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar 2000. gada 17. oktobra Direktīvu 2000/65/EK, ņemot vērā abās šajās normās iekļauto jēdzienu “nosūtīt(a)s”, ir jāinterpretē tādā veida, ka preces iegāde Kopienas iekšienē ir veikta un atbrīvojums no nodokļa par piegādi Kopienas iekšienē ir piemērojams tikai tad, ja tiesības ar preci rīkoties kā īpašniekam ir nodotas pircējam un piegādātājs pierāda, ka šī prece ir nosūtīta vai transportēta uz citu dalībvalsti un ka pēc šīs nosūtīšanas vai transportēšanas prece faktiski ir izvesta no piegādes dalībvalsts teritorijas;

               2)

               Sestās direktīvas 77/388, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/65, 28.c panta A punkta a) apakšpunkta pirmā daļa ir interpretējama tādā veidā, ka tā aizliedz piegādes dalībvalsts kompetentajām iestādēm uzlikt piegādātājam, kas ir rīkojies labā ticībā un kas ir iesniedzis pierādījumus, kas sākotnēji pamatoja tā tiesības uz nodokļa atskaitījumu par preču piegādi Kopienas iekšienē, pienākumu vēlāk maksāt pievienotās vērtības nodokli par šīm precēm, ja šie pierādījumi izrādās nepatiesi, kaut arī nav pierādīta minētā piegādātāja dalība krāpšanā nodokļu jomā, ar noteikumu, ka piegādātājs ir veicis visus saprātīgi sagaidāmos pasākumus, lai pārliecinātos, ka tā veikta piegāde Kopienas iekšienē nav saistīta ar dalību šādā krāpšanā;

               3)

               apstākli, ka pircējs galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādēm ir iesniedzis deklarāciju, kas attiecas uz iegādi Kopienas iekšienē un par kādu ir runa pamata prāvā, var uzskatīt par papildu pierādījumu, lai pierādītu, ka preces faktiski ir izvestas no piegādes dalībvalsts teritorijas, bet tas nav izšķirošs pierādījums, lai no PVN atbrīvotu piegādi Kopienas iekšienē.

      (1)  OV C 300, 4.12.2004.


title: Lieta T-118/07: Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — P.P TV- Publicidade de Portugal e Televisão, SA /ITSB — Rentrak ( PPT )

text:
               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/24

         Prasība, kas celta 2007. gada 16. aprīlī — P.P TV- Publicidade de Portugal e Televisão, SA/ITSB — Rentrak (“PPT”)
   (Lieta T-118/07)
   (2007/C 155/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — portugāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — I. de Carvalho Simões un J. Conceição Pimenta, advogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: RENTRAK Corp.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (“Birojs”) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. februāra lēmumu Nr. R 1040/2005-1 (saistītā lieta: Biroja Iebildumu nodaļas 2005. gada 28. jūnija lēmums Nr. 2254/2005);

               —

               izdot rīkojumu, ka Birojam līdz ar to jāatsaka Kopienas preču zīmes Nr. 1758382 reģistrācija attiecībā uz visiem norādītajiem pakalpojumiem;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: RENTRAK Corp.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PPTV” (Videokasešu izplatīšanas pakalpojumi ar līdzdalību ieņēmumos jeb samaksu par lietošanu; video un DVD noma; video magnetofonu un DVD atskaņotāju noma; videokasešu izplatīšana; video, DVD, video magnetofonu un DVD atskaņotāju online noma, izmantojot vispasaules informācijas tīklu, 41. klase)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Portugāles valsts preču zīme Nr. 330 375, kas attēlo vārdisku elementu “PPTV” (41. klasē ietilpstoši pakalpojumi attiecībā uz “izglītību, apmācību sniegšanu; izklaidi, sporta un kultūras pasākumiem”)

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus un noraidīt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt iebildumus
   Izvirzītie pamati:
   Pakalpojumu līdzība: Apelāciju padomes interpretācija atbilstoši kurai ar attiecīgo preču zīmi saistītie pakalpojumi, būdami vienīgi izplatīšanas pakalpojumi, nav paredzēti tiem pašiem patērētājiem, tādēļ šiem pakalpojumiem nav nekādas saiknes ar reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja sniegtajiem pakalpojumiem, ir pārlieku ierobežojoša.
   Grafiskā līdzība un sajaukšanas iespēja: abu atšķirīgo preču zīmju pirmie trīs burti ir pilnīgi vienādi. Nevienai no preču zīmēm nav nepastarpinātas nozīmes portugāļu patērētāju uztverē, tādēļ tās tiks uztvertas kā izdomāti un tādējādi, oriģināli apzīmējumi.
   Sajaukšanas iespēja ietver asociācijas iespēju.
   Pat, ja Portugāļu patērētājiem izdosies atšķirt preču zīmes, nav izslēgts, ka tie piedēvēs tām vienu un to pašu izcelsmi vai uzskatīs, ka starp īpašnieku uzņēmumiem pastāv komerciāla, ekonomiska vai organizatoriska saikne, kas var radīt negodīgu konkurenci, pat ja attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējam nav tāda nodoma.


title: Lieta T-316/13: Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūnijā — Pappalardo u.c./Komisija

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/25

         Prasība, kas celta 2013. gada 11. jūnijā — Pappalardo u.c./Komisija
   (Lieta T-316/13)
   (2013/C 226/33)
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Itālija), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Itālija), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Itālija) un Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (pārstāvji — V. Cannizzaro un L. Caroli, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               konstatēt Eiropas Komisijas ārpuslīgumisko atbildību attiecībā uz kaitējumu, ko tā nodarījusi, pieņemot 2008. gada 12. jūnija Regulu Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā, kuru Tiesa ar 2011. gada 17. marta spriedumu lietā C-221/09 atzina par spēkā neesošu;

               —

               un līdz ar to piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt nodarīto kaitējumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāji šajā lietā precizē, ka attiecīgā ārpuslīgumiskā atbildība izriet no fakta, ka ar Regulu Nr. 530/2008 Komisija prettiesiski noteica obligātu zilās tunzivs zvejas apturēšanu no 2008. gada 16. jūnija seineriem, kuri peld ar Grieķijas, Francijas, Itālijas, Kipras un Maltas karogu, turpretī līdzīga apturēšana attiecībā uz seineriem, kuri peld ar Spānijas karogu, tika noteikta tikai no 2008. gada 23. jūnija.
   Pēc prasītāju domām, izskatāmajā lietā ir izpildīti visi vajadzīgie nosacījumi, lai tiktu noteikta Eiropas iestāžu atbildība saistībā ar likumdošanas darbībām, proti, par smagu fiziskas personas aizsargājošas tiesību normas pārkāpumu, zaudējumu esamību un cēloņsakarības starp šo rīcību un izvirzītajiem zaudējumiem pastāvēšanu.
   Šajā ziņā tās uzsver, ka Regulu Nr. 530/2008 Tiesa ir atzinusi par pilnībā spēkā neesošu nediskriminācijas principa pārkāpuma dēļ un ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nediskriminācijas principa pārkāpums ir viens no smaga augstāka spēka tiesību normas, kuras mērķis ir aizsargāt fiziskas personas, pārkāpuma gadījumiem.


title: Lieta T-457/09: Prasība, kas celta 2009. gada 13. novembrī — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisija

text:
               16.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/35

         Prasība, kas celta 2009. gada 13. novembrī — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband/Komisija
   (Lieta T-457/09)
   2010/C 11/66
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband, Minstere (Vācija) (pārstāvji — A. Rosenfeld un I. Liebach, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2009. gada 12. maija lēmumu C(2009) 3900, galīgā redakcija, par valsts atbalstu C-43/2008 (agrāk — N 390/2008), ko Vācija plāno piešķirt WestLB AG pārstrukturēšanai;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 12. maija lēmumu C(2009) 3900, galīgā redakcija, par valsts atbalstu, ko Vācija plāno piešķirt WestLB AG pārstrukturēšanai (C-43/2008 [N 390/2008]). Šajā lēmumā Komisija uzskatīja, ka paziņotais atbalsts EUR 5 miljardu garantijas formā, ja tiek ievēroti daži nosacījumi, ir saderīgs ar kopējo tirgu.

               —

               Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītāja, kas ir viena no WestLB AG akcionāriem, izvirza šādus pamatus:

               —

               EKL 219. pantā paredzētā koleģialitātes principa pārkāpums, jo Komisija pieņēmusi apstrīdēto lēmumu nevis kā pēc būtības kompetentā iestāde, bet gan kā Konkurences komisāre;

               —

               EKL 87. panta 1. punkta pārkāpums, jo pilnīgi netika pārbaudīts konkurences traucēšanas pārkāpuma sastāvs;

               —

               EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunkta otrās iespējas kļūdaina piemērošana, jo apstrīdētajā lēmumā netika ievērota šī noteikuma būtība, saturs un normas struktūra, netika veikta obligātā samērīguma pārbaude un interešu sabalansēšana, vai arī tā tika nepiemēroti veikta, tajā tika pieļautas vairākas kļūdas vērtējumā un kļūdas sodu noteikšanā un tika noteikti nesamērīgi nosacījumi;

               —

               samērīguma principa pārkāpums;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, jo apstrīdētajā lēmumā ir atšķirīga attieksme pret WestLB AG un tās akcionāriem salīdzinot ar pirms finanšu krīzes pieņemtajiem lēmumiem un pašreizējos finanšu krīzes apstākļos pieņemtajiem lēmumiem, tam nesniedzot objektīvu juridisku pamatojumu;

               —

               EKL 295. panta pārkāpums, jo nosacījums, ka pašreizējiem īpašniekiem ir jāpārdod savas daļas, pārkāpj WestLB AG akcionāru īpašuma tiesības, kas garantētas Vācijā;

               —

               Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1) 7. panta 4. punkta pārkāpums, jo šī tiesību norma nesniedz pietiekamu pēc būtības atbilstošu juridisku pamatu šādai darbībai;

               —

               EKL 253. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88. panta] piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-66/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. februārī — Langguth Erben /ITSB (pudeles attēls)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/30

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. februārī — Langguth Erben/ITSB (pudeles attēls)
   (Lieta T-66/13)
   2013/C 108/75
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Vācija) (pārstāvji — R. Kunze un G. Würtenberger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 22. novembra lēmumu lietā R 129/2012-1;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kurā attēlota pudele, attiecībā precēm, kas ietilpst 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 005 866

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 7. panta 2. punkta, kā arī 75. panta, 76. panta 1. punkta un 77. panta pārkāpums