title: Lieta C-477/14: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 4. maija spriedums (High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pillbox 38 (UK) Ltd/Secretary of State for Health Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Direktīva 2014/40/ES — 20. pants — Elektroniskās cigaretes un uzpildes flakoni — Spēkā esamība — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīguma un tiesiskās noteiktības principi — Subsidiaritātes princips — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — 16. un 17. pants

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/9

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 4. maija spriedums (High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pillbox 38 (UK) Ltd/Secretary of State for Health

   (Lieta C-477/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Direktīva 2014/40/ES - 20. pants - Elektroniskās cigaretes un uzpildes flakoni - Spēkā esamība - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Samērīguma un tiesiskās noteiktības principi - Subsidiaritātes princips - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 16. un 17. pants)
   (2016/C 243/07)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Pillbox 38 (UK) Ltd

      Atbildētājs: Secretary of State for Health

      Rezolutīvā daļa:

   Izskatot uzdoto jautājumu, nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīvas 2014/40/ES par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas un saistīto izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu un ar ko atceļ Direktīvu 2001/37/EK 20. panta spēkā esamību.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: lieta T-71/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 4. maija rīkojums — Icuna.Com /Parlaments (Publiskie iepirkumi — Kopienas konkursa procedūra — Pagaidu noregulējuma tiesvedība — Steidzamības neesamība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/24

         Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 4. maija rīkojums — Icuna.Com/Parlaments
   (lieta T-71/07 R)
   (Publiskie iepirkumi - Kopienas konkursa procedūra - Pagaidu noregulējuma tiesvedība - Steidzamības neesamība)
   (2007/C 140/43)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Icuna.Com SCRL, Braine-le-Château (Beļģija) (pārstāvji — J. Windey un P. de Bandt, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — O. Caisou-Rousseau un M. Ecker)
   Priekšmets
   Pieteikums apturēt Eiropas Parlamenta 2007. gada 31. janvāra lēmuma, ar ko atcelts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā EP/DGINFO/WEBTV/2006/2003 attiecībā uz 2. daļu, piemērošanu līdz brīdim, kamēr Pirmās instances tiesa izskatīs prasību pēc būtības.
   Rezolutīvā daļa

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmumu par tiesāšanās izdevumiem atlikt.


title: Lieta T-70/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. jūnija rīkojums — Divandari /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu — Līdzekļu iesaldēšana — Iebilde par nepieņemamību — Lis pendens — Iebilde par prettiesiskumu — Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/79

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. jūnija rīkojums — Divandari/Padome
   (Lieta T-70/12) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu, lai novērstu kodolieroču izplatīšanu - Līdzekļu iesaldēšana - Iebilde par nepieņemamību - Lis pendens - Iebilde par prettiesiskumu - Attiecīgo personu izslēgšana no saraksta - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 225/176
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ali Divandari (Teherāna, Irāna) (pārstāvji — S. Zaiwalla, P. Reddy un F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, un R. Blakeley, barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un I. Rodios)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 319, 71. lpp.), Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākums pret Irānu (OV L 319, 11. lpp.) un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu (OV L 88, 1. lpp.), ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju, un, otrkārt, prasība atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV L 195, 39. lpp.), 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), 16. panta 2. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl ar to tiek prasīts atzīt par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un Padomes 2010. gada 25. oktobra Regulas (ES) 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (EK) Nr. 423/2007 (OV L 281, 1. lpp.), 16. panta 2. punktu;

               2)

               iebildi par nepieņemamību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību, ciktāl ar to tiek prasīts atcelt Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/783/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, Padomes 2011. gada 1. decembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1245/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, un Padomes 2012. gada 23. marta Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu, ciktāl šie tiesību akti skar prasītāju;

               4)

               Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas radušies prasītājam saistībā ar prasību atcelt Lēmumu 2011/783, Īstenošanas regulu Nr. 1245/2011 un Regulu Nr. 267/2012;

               5)

               prasītājs sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas viņam radušies saistībā ar, pirmkārt, prasību atzīt par nepiemērojamu Lēmuma 2010/413 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu un Regulas 961/2010 16. panta 2. punktu, un, otrkārt, iebildi par nepieņemamību.

      (1)  OV C 109, 14.04.2012.


20150731033616912015/C 270/294892013TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150630242411Lieta T-489/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 30. jūnija spriedums – La Rioja Alta/ITSB – Aldi Einkauf (“VIÑA ALBERDI”) Kopienas preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Kopienas vārdiska preču zīme “VIÑA ALBERDI” – Agrāka valsts grafiska preču zīme “VILLA ALBERTI” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Preču zīmju līdzāspastāvēšanas neesamība – Sajaukšanas iespēja
 ---documentbreak--- C2702015LV2410120150630LV0029241241Vispārējās tiesas 2015. gada 30. jūnija spriedums – La Rioja Alta/ITSB – Aldi Einkauf (“VIÑA ALBERDI”)
   (Lieta T-489/13) (
         1
      )
   “Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “VIÑA ALBERDI” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “VILLA ALBERTI” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Preču zīmju līdzāspastāvēšanas neesamība — Sajaukšanas iespēja”2015/C 270/29Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: La Rioja Alta, SA (Haro, Spānija) (pārstāvis – F. Pérez Álvarez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – O. Mondéjar Ortuño)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes lēmumu lietā R 1190/2011–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG un La Rioja Alta, SA

      Rezolutīvā daļa:

            1)

            prasību noraidīt;

            2)

            La Rioja Alta, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-476/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. septembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — HK Danmark , kas rīkojas Glennie Kristensen vārdā/Experian A/S

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. septembrī iesniedza Vestre Landsret (Dānija) — HK Danmark, kas rīkojas Glennie Kristensen vārdā/Experian A/S

   (Lieta C-476/11)
   2011/C 340/20
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

   Vestre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: HK Danmark, kas rīkojas Glennie Kristensen vārdā

      Atbildētāja: Experian A/S

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK (1) 6. panta 2. punktā ietvertais izņēmums attiecībā uz vecuma robežu noteikšanu iekļaušanai profesionālajās sociālā nodrošinājuma sistēmās ir jāinterpretē kā tāds, kas ļauj dalībvalstīm vispārīgi izslēgt profesionālās sociālā nodrošinājuma sistēmas no direktīvas 2. pantā paredzētā aizlieguma attiecībā uz tiešu vai netiešu diskrimināciju vecuma dēļ tiktāl, ciktāl tas nerada diskrimināciju dzimuma dēļ?

               2)

               Vai Padomes Direktīvas 2000/78/EK 6. panta 2. punktā ietvertais izņēmums attiecībā uz vecuma robežu noteikšanu iekļaušanai profesionālajās sociālā nodrošinājuma sistēmās ir jāinterpretē tā, ka tas neliedz dalībvalstij saglabāt tādu tiesisko situāciju, kad darba devējs var veikt pensiju iemaksas, kas atkarīgas no personas vecuma, kā daļu no algas, norādot, piemēram, ka darba devējs veic pensijas iemaksu 6 % apmērā par darbiniekiem, kuri nav sasnieguši 35 gadu vecumu, 8 % apmērā par darbiniekiem no 35 līdz 44 gadu vecumam, un 10 % apmērā par darbiniekiem, kuri ir vecāki par 45 gadiem, tiktāl, ciktāl tas nerada diskrimināciju dzimuma dēļ?

      (1)  Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (OV L 303, 16. lpp).


title: Lieta F-107/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 5. februāra rīkojums –Fedtke/EESK Civildienests — Ierēdņi — Automātiska pensionēšana — Pensionēšanās vecums — Lūgums paturēt dienestā pēc vecuma robežas sasniegšanas — Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa — Dienesta intereses — Reglamenta 82. pants — Absolūts šķērslis tiesas procesam — Kļūda pirmstiesas procedūrā

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/50

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 5. februāra rīkojums –Fedtke/EESK
   (Lieta F-107/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Automātiska pensionēšana - Pensionēšanās vecums - Lūgums paturēt dienestā pēc vecuma robežas sasniegšanas - Civildienesta noteikumu 52. panta otrā daļa - Dienesta intereses - Reglamenta 82. pants - Absolūts šķērslis tiesas procesam - Kļūda pirmstiesas procedūrā)
   (2016/C 106/61)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ingrid Fedtke (Wezembeek-Oppen, Beļģija) (pārstāvis – M.-A. Lucas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (pārstāvji – K. Gambino, A. Carvajal, L. Camarena Januzec un X. Chamodraka, pārstāvji, B. Wägenbaur, avocat)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu pensionēt prasītāju ar 2014. gada 31. decembri un lēmumu, ar kuru noraidīts tās pieteikums par dienesta pagarināšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               I. Fedtke sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 320, 28.9.2015., 53. lpp.


title: Lieta F-40/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. decembra rīkojums — Marcuccio /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Lūgums sniegt informāciju par personiskajām mantām, kas nosūtītas no darba vietas valsti uz rezidences valsti — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Acīmredzami nepamatota prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/55

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 6. decembra rīkojums — Marcuccio/Komisija
   (Lieta F-40/06) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Lūgums sniegt informāciju par personiskajām mantām, kas nosūtītas no darba vietas valsti uz rezidences valsti - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Acīmredzami nepamatota prasība par zaudējumu atlīdzību)
   (2008/C 22/105)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Luigi Marcuccio, Tricase (Itālija) (pārstāvji — V. Messa, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un C. Berardis-Kayser, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, klusējot izteikta lēmuma noraidīt prasītāja lūgumu saņemt pavadzīmes par viņa personisko mantu nosūtīšanu no Angolas uz Itāliju kopiju atcelšana un, otrkārt, prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Vairāk nav jālemj par prasījumiem atcelt tiesību aktu;

               2)

               Prasījumus par zaudējumu atlīdzību noraidīt kā acīmredzami nepamatotus;

               3)

               Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina visus Eiropas Kopienu Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 143, 17.6.2006., 37. lpp.


title: Lieta C-587/11 P: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. septembra rīkojums — Omnicare, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Astellas Pharma GmbH (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska apzīmējuma “OMNICARE CLINICAL RESEARCH” reģistrācijas pieteikums — Iebildumi — Apelāciju padomes lēmums, ar kuru reģistrācijas pieteikums ir noraidīts — Prasība — Vispārējās tiesas spriedums, ar kuru šī prasība ir noraidīta — Iebildumu atsaukšana — Apelācija — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/24

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 18. septembra rīkojums — Omnicare, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Astellas Pharma GmbH

   (Lieta C-587/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska apzīmējuma “OMNICARE CLINICAL RESEARCH” reģistrācijas pieteikums - Iebildumi - Apelāciju padomes lēmums, ar kuru reģistrācijas pieteikums ir noraidīts - Prasība - Vispārējās tiesas spriedums, ar kuru šī prasība ir noraidīta - Iebildumu atsaukšana - Apelācija - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2013/C 9/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Omnicare, Inc. (pārstāvis — M. Edenborough, QC)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo), Astellas Pharma GmbH (pārstāvis — M. Polo Carreño, abogada)

      Priekšmets

   Apelācija par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-289/09 Omnicare/ITSB — Astellas Pharma (“OMNICARE”), ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko iesniedzis vārdiskas preču zīmes “OMNICARE CLINICAL RESEARCH” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 14. maija lēmumu lietā R 401/2008-4, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru noraidīti iebildumi, ko iesniedzis valsts preču zīmes “OMNICARE” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 41. un 42. klasē, īpašnieks — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija un piemērošana — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas jēdziens — Preču zīme, kas izmantota attiecībā uz pakalpojumiem, kas sniegti bez atlīdzības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par Omnicare, Inc. iesniegto apelācijas sūdzību;

               2)

               Omnicare, Inc. atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī pagaidu noregulējuma tiesvedībā;

               3)

               Omnicare, Inc. un Astellas Pharma GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 25, 28.01.2012.


title: Lieta C-552/10 P: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — Usha Martin Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija (Apelācija — Dempings — Regula (EK) Nr. 121/2006 — Tērauda trošu un tauvu ar izcelsmi tostarp Indijā imports — Lēmums 2006/38/EK — Regula (EK) Nr. 384/96 — 8. panta 9. punkts — Antidempinga procedūrās piedāvātas saistības)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/2

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 22. novembra spriedums — Usha Martin Ltd/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija
   (Lieta C-552/10 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Regula (EK) Nr. 121/2006 - Tērauda trošu un tauvu ar izcelsmi tostarp Indijā imports - Lēmums 2006/38/EK - Regula (EK) Nr. 384/96 - 8. panta 9. punkts - Antidempinga procedūrās piedāvātas saistības)
   2013/C 26/03
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Usha Martin Ltd (pārstāvji — V. Akritidis un E. Petritsi, dikigoroï, F. Crespo, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen, pārstāvis, G. Berrisch, Rechtsanwalt un N. Chesaites, Barrister), Eiropas Komisija (pārstāvji — T. Scharf un S. Thomas)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-119/06 Usha Martin/Padome un Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja prasību, pirmkārt, atcelt Komisijas 2005. gada 22. decembra Lēmumu 2006/38/EK, ar kuru groza Lēmumu 1999/572/EK, ar ko pieņem piedāvātās saistības sakarā ar antidempinga procedūrām attiecībā uz tādu tērauda stiepļu trošu un kabeļu importu, kuru izcelsme, cita starpā, ir Indijā (OV L 22, 54. lpp.), kā arī, otrkārt, atcelt Padomes 2006. gada 23. janvāra Regulu (EK) Nr. 121/2006, ar kuru groza Regulu Nr. 1858/2005, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu par Indijas izcelsmes tērauda trošu un tauvu importu (OV L 22, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Usha Martin Ltd atlīdzina šīs tiesvedības tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 55, 19.02.2011.


title: Lieta T-560/15 P: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – LM/Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Apgādnieka zaudējuma pensija — Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 27. pants — Pamattiesību hartas 25. pants — Mirušā ierēdņa šķirtā laulātā tiesības — Uzturlīdzekļi, kas ir jāmaksā mirušajam ierēdnim

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūlija spriedums – LM/Komisija
   (Lieta T-560/15 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Apgādnieka zaudējuma pensija - Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 18. un 27. pants - Pamattiesību hartas 25. pants - Mirušā ierēdņa šķirtā laulātā tiesības - Uzturlīdzekļi, kas ir jāmaksā mirušajam ierēdnim)
   (2016/C 305/46)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: LM (Ispra, Itālija) (pārstāvis – L. Ribolzi, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Gattinara un F. Simonetti, pārstāvji, kuriem palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets:

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas rīkojumu [konfidenciāls], lūdzot šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               LM atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta C-320/13: Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 30. marta rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, persona, kas iestājusies lietā: Nīderlandes Karaliste

text:
               29.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 30. marta rīkojums – Eiropas Komisija/Polijas Republika, persona, kas iestājusies lietā: Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-320/13) (1)

   (2015/C 213/30)
   Tiesvedības valoda – poļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta T-640/14: Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā  – Beul /Parlaments un Padome

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 20. augustā – Beul/Parlaments un Padome
   (Lieta T-640/14)
   2014/C 409/71
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carsten René Beul (Neuwied, Vācija) (pārstāvji – H. Pott un T. Eckhold, advokāti)

      Atbildētāji: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 537/2014 par īpašām prasībām attiecībā uz obligātajām revīzijām sabiedriskas nozīmes struktūrās un ar ko atceļ Komisijas Lēmumu 2005/909/EK.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza šādus pamatus.
   Vispirms prasītājs norāda, ka Regulai (ES) Nr. 537/2014 (1) nav tiesiskā pamata.
   Turpinājumā prasītājs uzskata, ka Regulas Nr. 537/2014 normas rada prettiesisku iejaukšanos LES 6. panta 1. punktā, lasot to kopā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. pantu, aizsargātajai brīvībai izvēlēties profesiju. Prasītājs norāda, ka brīvības izvēlēties profesiju aizskaršana ir nepamatota it īpaši samērīguma neesamības dēļ. Turklāt prasītājs norāda arī uz subsidiaritātes principa pārkāpumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 537/2014 par īpašām prasībām attiecībā uz obligātajām revīzijām sabiedriskas nozīmes struktūrās un ar ko atceļ Komisijas Lēmumu 2005/909/EK (OV L 158, 77. lpp.)


title: Lieta C-544/15: Tiesas (virspalāta) 2017. gada 4. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sahar Fahimian/Vācijas Federatīvā Republika Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa — Direktīva 2004/114/EK — 6. panta 1. punkta d) apakšpunkts — Trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanas nosacījumi — Uzņemšanas atteikums — “Valsts drošības apdraudējuma” jēdziens — Novērtējuma brīvība

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/12

         Tiesas (virspalāta) 2017. gada 4. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sahar Fahimian/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-544/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Direktīva 2004/114/EK - 6. panta 1. punkta d) apakšpunkts - Trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanas nosacījumi - Uzņemšanas atteikums - “Valsts drošības apdraudējuma” jēdziens - Novērtējuma brīvība)
   (2017/C 168/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sahar Fahimian

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      piedaloties: Stadt Darmstadt.

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā, 6. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts kompetentajām iestādēm, kuras saņēmušas no trešās valsts valstspiederīgā vīzas pieteikumu studiju nolūkiem, ir plaša novērtējuma brīvība, lai, ņemot vērā visu atbilstošo informāciju, kas raksturo šī valstspiederīgā situāciju, pārbaudītu, vai šis pēdējais minētais rada valsts drošības apdraudējumu, pat ja tikai potenciālu. Šī tiesību norma ir arī jāinterpretē tādējādi, ka tā neliedz valsts kompetentajām iestādēm atteikties šādiem nolūkiem uzņemt attiecīgās dalībvalsts teritorijā trešās valsts valstspiederīgo, kas ir ieguvis diplomu vienā no universitātēm, uz kurām attiecas Savienības ierobežojošie pasākumi to būtiska līmeņa saistību dēļ ar Irānas valdību militārā jomā vai ar to saistītās jomās, un kas šajā dalībvalstī paredz veikt pētījumu valsts drošībai sensitīvā jomā, ja šo iestāžu rīcībā esošie elementi ļauj uzskatīt, ka šīs personas šajos pētījumos gūtās zināšanas var tikt vēlāk izmantotas valsts drošībai pretējiem mērķiem. Valsts tiesai, kurā iesniegta prasība pret kompetento valsts iestāžu lēmumu, ar ko ir atteikta prasītās vīzas piešķiršana, ir jāpārbauda, vai šis lēmums ir balstīts uz pienācīgu pamatojumu un vai tam ir pietiekami pārliecinošs faktiskais pamats.

      (1)  OV C 429, 21.12.2015.


title: Tiesas spriedums (2016. gada 1. februāris) lietā E-17/15 – Ferskar kjötvörur ehf. pret Islandes valsti (Jurisdikcija – EEZ 8. pants – Jēlas gaļas imports – Direktīva 89/662/EEK – Tiesiskā regulējuma par veterinārajām pārbaudēm saskaņošana)

text:
               19.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 18/25

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2016. gada 1. februāris)
   lietā E-17/15

      Ferskar kjötvörur ehf. pret Islandes valsti
   (Jurisdikcija – EEZ 8. pants – Jēlas gaļas imports – Direktīva 89/662/EEK – Tiesiskā regulējuma par veterinārajām pārbaudēm saskaņošana)
   (2017/C 18/09)
   Lietā E-17/15 Ferskar kjötvörur ehf. pret Islandes valsti – attiecībā uz Reikjavīkas apgabaltiesas (Héraðsdómur Reykjavíkur) PRASĪBU Tiesai saskaņā ar 34. pantu Nolīgumā starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi attiecībā uz Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas noteikumu piemērojamību par jēlas gaļas importu Islandē Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Carl Baudenbacher un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis referents) un Páll Hreinsson, 2016. gada 1. februārī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               EEZ līguma piemērošanas joma saskaņā ar EEZ 8. pantu neparedz, ka EEZ valstij ir rīcības brīvība paredzēt noteikumus attiecībā uz jēlas gaļas produktu importēšanu, jo šo rīcības brīvību var ierobežot noteikumi, kas iekļauti EEZ līguma pielikumā.

               2.

               Tas, ka EEZ valsts pieņem noteikumus, pieprasot, ka jēlas gaļas produktu importētājs iesniedz pieteikumu speciālai atļaujai pirms produktu importēšanas, un sertifikātu, kas apstiprina, ka gaļa noteiktu laiku pirms muitošanas ir uzglabāta sasaldēta, ir pretrunā Direktīvas 89/662/EEK noteikumiem.


title: Lieta T-692/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī  – Puma /ITSB – Sinda Poland  (Izdomāta dzīvnieka attēls)

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – Puma/ITSB – Sinda Poland (Izdomāta dzīvnieka attēls)
   (Lieta T-692/14)
   2014/C 409/76
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis – P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sinda Poland Corporation Sp. z o.o. (Varšava, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt [Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes] 2012. gada 14. septembra lēmumu lietā R 2214/2013-5, pamatojoties uz to, ka Regula par Kopienas preču zīmi neesot tikusi pareizi piemērota, kā rezultātā esot nepareizi konstatēts, ka konfliktējošās preču zīmes nebija vizuāli un konceptuāli līdzīgas;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Sinda Poland Corporation Sp. z o.o. atlīdzināt tiesvedībā Vispārējā tiesā un procesā ITSB radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver izdomāta dzīvnieka attēlu attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 11 142 395

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: starptautiskas preču zīmju reģistrācijas Nr. 3 69  075 un Nr. 4 80  105 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 25. un 28. klasē, un starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 5 93  987 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst visās klasēs

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-238/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Rialto Inn Srl

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. februāra rīkojumu apvienotajās lietās no T-278/00 līdz T-280/00, no T-282/00 līdz T-286/00 un no T-288/00 līdz T-295/00 Albergo Quattro Fontane u.c./Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza Rialto Inn Srl

   (Lieta C-238/13 P)
   2013/C 207/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Rialto Inn Srl (pārstāvji — A. Bianchini un F. Busetto, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comitato “Venezia vuole vivere” un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto Vispārējās tiesas rīkojumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus un līdz ar to:

                           —

                           tiktāl, ciktāl tas ir saprātīgi un prasītāju interesēs, atcelt Eiropas Komisijas 1999. gada 25. novembra Lēmumu 2000/394/EK par atbalsta pasākumiem Venēcijas un Kjodžas teritorijās dibinātajiem uzņēmumiem, kas ir paredzēti Likumos Nr. 30/1997 un Nr. 206/1995, ar ko nosaka atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem;

                           —

                           pakārtoti, atcelt šo iepriekš minēto lēmumu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt piešķirtos atbrīvojumus no sociālā nodrošinājuma maksājumiem un ciktāl tajā papildus atgūstamajai atbrīvojumu no sociālā nodrošinājuma maksājumiem summai ir piedzenams arī procentu maksājums par nolēmumā paredzētajiem laikposmiem;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās tiesvedības instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatojumam ir izvirzīti šādi deviņi pamati:

                  Pirmais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav atzīts, ka ar attiecīgajiem pasākumiem, ņemot vērā to kompensējošo raksturu, to saņēmējiem netika piešķirtas nekādas priekšrocības.

                  Otrais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā nav izslēgta vai katrā ziņā nav izvērtēta attiecīgo pasākumu spēja ietekmēt konkurenci un Kopienu iekšējo tirdzniecību.

                  Trešais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 2. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 2. punkta b) apakšpunkts) un EKL 87. panta 3. punkta b) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Ceturtais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta c) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Piektais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 87. panta 3. punkta d) un e) apakšpunktā (jaunajā redakcijā — LESD 107. panta 3. punkta d) un e) apakšpunkts) paredzēto izņēmumu piemērojamība.

                  Sestais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta EKL 86. panta 2. punktā (jaunajā redakcijā — LESD 106. panta 2. punkts) paredzētā izņēmuma piemērojamība.

                  Septītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta pastāvoša atbalsta esamība, tādējādi pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu (jaunajā redakcijā — LESD 108. panta 3. punkts) un Regulas Nr. 659/1999 (1) 15. pantu.

                  Astotais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz atgūšanas rīkojumu.

                  Devītais pamats: rīkojums ir kļūdains, ciktāl tajā ir izslēgta Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punkta piemērojamība attiecībā uz procentu maksājuma piemērošanu.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-278/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 15. novembra spriedums — Verband Deutscher Prädikatsweingüter /ITSB ( “GG” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas kolektīvas vārdiskas preču zīmes “GG” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. pants)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/17

         Vispārējās tiesas 2012. gada 15. novembra spriedums — Verband Deutscher Prädikatsweingüter/ITSB (“GG”)
   (Lieta T-278/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas kolektīvas vārdiskas preču zīmes “GG” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2012/C 399/29
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Verband Deutscher Prädikatsweingüter eV, agrāk — Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter eV (Mainca, Vācija) (pārstāvis — N. Schindler, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākotnēji B. Schmidt, pēc tam G. Schneider un, visbeidzot, D. Walicka)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1568/2008-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “GG” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Verband Deutscher Prädikatsweingüter eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta T-199/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra spriedums – Euro-Link Consultants un European Profiles/Komisija Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi – Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra – Krimas tūrisma dažādošanas un atbalsta projekts – Pretendenta piedāvājuma noraidīšana – Prasība atcelt tiesību aktu – Nepārsūdzams akts – Apstiprinošs akts – Daļēja nepieņemamība – Pienākums norādīt pamatojumu – Piešķiršanas kritēriji – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Vienlīdzīga attieksme

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/38

      Vispārējās tiesas 2014. gada 2. oktobra spriedums – Euro-Link Consultants un European Profiles/Komisija
      (Lieta T-199/12) (1)

      (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Krimas tūrisma dažādošanas un atbalsta projekts - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Nepārsūdzams akts - Apstiprinošs akts - Daļēja nepieņemamība - Pienākums norādīt pamatojumu - Piešķiršanas kritēriji - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Vienlīdzīga attieksme)
      (2014/C 395/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Euro-Link Consultants Srl (Bukareste, Rumānija) un European Profiles AE Meleton kai Symvoulon Epicheiriseon (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – S. Pappas, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji S. Bartelt un A. Bordes, vēlāk S. Bartelt un M. Konstantinidis)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Eiropas Savienības delegācijas Ukrainā 2012. gada 28. februāra lēmumu, kas ir pieņemts konkursa EuropeAid/131567/C/SER/UA“Krimas tūrisma dažādošanas un atbalsta projekts” ietvaros, nepiešķirot līguma slēgšanas tiesības prasītāju konsorcijam, kā arī atcelt šīs pašas iestādes vēlāko 2012. gada 14. marta lēmumu par sūdzības noraidīšanu un Komisijas EuropeAid attīstības un sadarbības ģenerāldirektorāta direkcijas “Kaimiņvalstis” direktora 2012. gada 2. maijā pieņemto lēmumu

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Euro-Link Consultants Srl un European Profiles AE Meleton kai Symvoulon Epicheiriseon atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 209, 14.7.2012.


title: Lieta T-761/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 23. februāra spriedums – Consolidated Artists/EUIPO – Body Cosmetics International (“MANGO”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “MANGO” — Absolūts atteikuma pamats — Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/30

         Vispārējās tiesas 2016. gada 23. februāra spriedums – Consolidated Artists/EUIPO – Body Cosmetics International (“MANGO”)
   (Lieta T-761/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “MANGO” - Absolūts atteikuma pamats - Izmantošanas rezultātā iegūtas atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkts)
   (2016/C 118/33)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Consolidated Artists BV (Amstelveen, Nīderlande) (pārstāvis – B. Corne, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – S. Pétrequin un A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Body Cosmetics International GmbH (Willich, Vācija) (pārstāvis – M. Müller-Mergenthaler, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 8. septembra lēmumu lietā R 2337/2013–4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Body Cosmetics International GmbH un Consolidated Artists BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Consolidated Artists BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015.


title: Lieta C-184/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 2. februāra spriedumu lietā T-381/15 IMG/Komisija 2017. gada 11. aprīlī iesniedza International Management Group (IMG)

text:
               29.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 168/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2017. gada 2. februāra spriedumu lietā T-381/15 IMG/Komisija 2017. gada 11. aprīlī iesniedza International Management Group (IMG)
   (Lieta C-184/17 P)
   (2017/C 168/38)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: International Management Group (pārstāvis – L. Levi, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 2. februāra spriedumu lietā T-381/15;

               —

               rezultātā apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas pirmajā instancē izvirzītos prasījumus pārstrādātajā redakcijā un, proti:

                           —

                           atcelt Komisijas 2015. gada 8. maija lēmumu, ar kuru IMG ir atteikts piešķirt starptautiskas organizācijas statusu Finanšu regulas izpratnē,

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, kas novērtēts attiecīgi 28 miljonu euro un 1 euro apmērā,

                           —

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus, kuri attiecas:

               —

               pirmais – uz Vispārējās tiesas Reglamenta, Vispārējās tiesas Reglamenta izpildes praktisko noteikumu un tiesību uz aizstāvību pārkāpumu; atbildētājas pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu; pirmās instances tiesas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un lietas materiālu sagrozīšanu;

               —

               otrais – uz 2012. gada Finanšu regulas pārkāpumu un Deleģētās finanšu regulas pārkāpumu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pirmās instances tiesas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un lietas materiālu sagrozīšanu;

               —

               trešais – uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, pirmās instances tiesas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un lietas materiālu sagrozīšanu;

               —

               ceturtais – uz samērīguma principa pārkāpumu, pirmās instances tiesas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un lietas materiālu sagrozīšanu;

               —

               piektais – uz tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu, pirmās instances tiesas pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un 2012. gada Finanšu regulas 61. panta pārkāpumu.

         Papildus tam apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas lēmumu noraidīt tās prasību par kaitējuma atlīdzināšanu pārkāpuma neesamības dēļ.
   Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja vēršas pret Vispārējas tiesas lēmumu atzīt par nepieņemamu un nepievienot lietas materiāliem Komisijas juridiskā dienesta atzinumu.


title: Lieta C-179/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Eiropas Komisija/Francijas Republika

text:
               19.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/35

      Prasība, kas celta 2010. gada 9. aprīlī — Eiropas Komisija/Francijas Republika
      (Lieta C-179/10)
      (2010/C 161/52)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Gippini Fournier un K. Walkerová)

         Atbildētāja: Francijas Republika

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt, ka neizpildot Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmumu 2005/238/EK (1) par valsts atbalstiem, ko Francija piešķīra zivsaimniecības un akvakultūras nozarei Korsikā no 1986. gada līdz 1999. gadam, [kas paredzēja] to atbalstu atgūšanu no saņēmējiem, kas minētā lēmuma 1. pantā atzīti par nelikumīgiem un nesaderīgiem ar kopējo tirgu, un nepaziņojot Komisijai par pasākumiem, kas veikti tā īstenošanai, Francijas Republika nav izpildījusi LESD 288. panta ceturtajā daļā un minētā lēmuma 4. un 5. pantā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Saskaņā ar Komisijas Lēmuma 2005/238/EK 4. pantu divu mēnešu laikā, skaitot no šā lēmuma paziņošanas dienas, Francija informē Komisiju par pasākumiem, ko tā veikusi, lai to īstenotu. Tomēr šajā gadījumā vairāk nekā piecus gadus pēc tam, kad Francijas iestādes bija saņēmušas lēmumu, un neraugoties uz septiņiem atgādinājumiem, piešķirtie atbalsti joprojām netika atgūti no saņēmējiem uzņēmumiem un nekādi konkrēti pasākumi šajā sakarā, šķiet, nav tikuši veikti. Turklāt atbildētāja neatrodas situācijā, kad pilnīgi nav iespējams izpildīt šo lēmumu.

         (1)  Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmums 2005/238/EK par atbalstu, kas sniegts zivsaimniecības un akvakultūras nozarei Korsikā no 1986. līdz 1999. gadam (OV 2005, L 74, 41. lpp.).


title: Lieta T-442/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Makhlouf /Padome

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. augustā — Makhlouf/Padome
   (Lieta T-442/13)
   2013/C 325/65
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Hafez Makhlouf (Damas, Sīrija) (pārstāvji — C. Rygaert un G. Karouni, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 31. maija Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza septiņus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-383/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 282, 25. lpp.


title: lieta T-58/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Isabel Clara Centeno Mediavilla u.c. iesniedza 2005. gada 3. februārī

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/38

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Isabel Clara Centeno Mediavilla u.c. iesniedza 2005. gada 3. februārī
   (lieta T-58/05)
   (2005/C 93/70)
   tiesvedības valoda - franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 3. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Isabel Clara Centeno Mediavilla, ar dzīvesvietu Seviljā (Spānija) un 16 citi prasītāji, kurus pārstāv advokāti Georges Vandersanden, Laure Levi un Aurore Finchelstein.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt klasifikāciju pakāpē, kas prasītajiem piešķirta lēmumos par viņu iecelšanu amatā tiktāl, ciktāl šī klasifikācija balstās uz jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. panta 3. punktu;

               —

               attiecīgi, atjaunot prasītāju karjeru (tostarp viņu pieredzes celšanu arī koriģētās pakāpes ietvaros, viņu tiesības uz paaugstinājumu un viņu tiesības uz pensiju), pamatojoties uz pakāpi, ko viņiem būtu jāpiešķir atbilstoši paziņojumam par konkursu, kura rezultātā viņus iekļāva rezerves kandidātu sarakstā - gan pakāpē, kas minēta šajā paziņojumā par konkursu, gan atbilstoši tās ekvivalentam saskaņā ar jauno Civildienesta noteikumu klasifikāciju (un atbilstošam līmenim saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami pirms 2004. gada 1. maija), no brīža, kad tika pieņemts lēmums par viņu iecelšanu;

               —

               piešķirt prasītājiem procentus par kavējumu, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās bankas fiksēto likmi, attiecībā uz visām summām, kas veido starpību starp atalgojumu, kas atbilst viņu klasifikācijai, kas minēta lēmumā par iecelšanu un klasifikāciju, uz kuru viņiem būtu tiesības, par periodu līdz datumam, kurā pieņemts lēmums par viņu atbilstošo klasifikāciju pakāpē;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji piedalījās konkursā par iecelšanu ierēdņa amatā Komisijā un tika iekļauti rezerves kandidātu sarakstā pirms 2004. gada 1. maija - datuma, kurā stājās spēkā Padomes 2004. gada 22. marta Regula Nr. 723/2004, ar ko groza Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (1). Faktiski prasītājus iecēla amatos pēc 2004. gada 1. maija un klasificēja pakāpē un līmenī saskaņā ar jauno Civildienesta noteikumu Pārejas noteikumiem, kas paredzēts XIII pielikuma 12. pantā. Prasītāji norāda, pirmkārt, ka tādējādi viņus kvalificēja zemākā pakāpē nekā tajā, kas minēta paziņojumā par konkursu un, otrkārt, ka tiem piešķirtās jaunās pakāpes vairs neatbilst iepriekšējām A vai B kategoriju pakāpēm, kurās tos iecēla amatā.
   Prasītāji savu prasījumu pamatošanai izvirza, pirmkārt, iebildi par prettiesiskumu attiecībā uz XIII pielikuma 12. pantu. Prasītāji uzskata, ka jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 12. pants neievēro vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminēšanas principu tādā ziņā, ka pret viena un tā paša konkursa veiksmīgiem kandidatiem tiek pieļauta atšķirīga attieksme attiecībā uz viņu klasifikāciju pakāpē, saskaņā ar ko viņus iecēla amatā pirms 2004. gada 1. maija.
   Turklāt viņi apgalvo, ka XIII pielikuma 12. pants ir pretrunā ar jauno Civildienesta noteikumu 31. pantu. Prasītāji uzskata, ka pakāpe, kuru jāpiešķir amatā ieceltam ierēdnim, atbilstoši 31. pantam ir tā, kas ir norādīta paziņojumā par konkursu, kurā tas ir piedalījies. Tādējādi pakāpe, ko piešķīra prasītājiem laikā, kad tos iecēla amatā, atšķiras no pakāpes, kas minēta paziņojumā par konkursu.
   Prasītāji atsaucas arī uz to, ka XIII pielikuma 12. pants pārkāpj jauno Civildienesta noteikumu 5. pantu, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principu un vienādu amatā iecelšanas nosacījumu un pakāpju principu. Viņi apgalvo, ka viņu amatus neklasificēja atbilstoši to pienākumu būtībai un svarīgumam, kas ir piekritīgi katram amatam, un ka, pārkāpjot jauno Civildienesta noteikumu 5. panta 5. punktu, prasītājiem netika piemēroti vienādi amatā iecelšanas un dienesta karjeras noteikumi salīdzinājumā ar tā paša konkursa veiksmīgajiem kandidātiem, kuri iecelti amatā pēc 2004. gada 1. maija.
   Viņi atsaucas arī uz to, ka XIII pielikuma 12. pants ir pretrunā ar tiesiskās drošības un atpakaļejoša spēka neesamības principu, prasītāju iegūto tiesību un viņu tiesiskās paļāvības principu. Prasītāji uzskata, ka viņu tiesības attiecībā uz klasifikāciju pakāpē ir radušās brīdī, kad viņus iekļāva rezerves kandidātu sarakstā un ka, sākot no šīs informācijas saņemšanas brīža, viņi varēja būt pārliecināti par to, ka, ieceļot amatā, tie iegūs klasifikāciju tādā pakāpē, kāda ir norādīta paziņojumā par konkursu.
   Visbeidzot, prasītāji atsaucas uz to, ka Personāla komiteja, pārkāpjot jauno Civildienesta noteikumu 10. pantu, atkārtoti neapspriedās, lai gan Komisija grozīja savu sākotnējo priekšlikumu par Civildienesta noteikumu grozīšanu un ieviesa noteikumus, kuru tiesiskums tiek apstrīdēts.
   Savu prasījumu pamatošanai prasītāji atsaucas arī uz labas pārvaldības, rūpības, pārskatāmības, tiesiskās paļāvības, labticības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa un vienādu amatā iecelšanas nosacījumu un pakāpes principa pārkāpumu.

      (1)  OV L 124, 1. lpp.


title: Lieta T-337/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Rezon/ITSB – mobile.international (“mobile.de proMotor”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “mobile.de proMotor” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “mobile” — Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana — Regulas (EK) Nr. 207/2009 165. panta 4. punkta b) apakšpunkts

text:
               8.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/15

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. aprīļa spriedums – Rezon/ITSB – mobile.international (“mobile.de proMotor”)
   (Lieta T-337/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “mobile.de proMotor” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “mobile” - Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu noraidīšana - Regulas (EK) Nr. 207/2009 165. panta 4. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 190/18)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rezon OOD (Sofija, Bulgārija) (pārstāvji – P. Kanchev un T. Ignatova, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Fischer)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 19. februāra lēmumu lietā R 950/2013–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rezon OOD un mobile.international GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Rezon OOD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 245, 28.7.2014.


title: Lieta C-144/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Município de Palmela/Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā — Direktīvas 83/189/EEK un 98/34/EK — Tehniska noteikuma projekts — Paziņošana Eiropas Komisijai — Dalībvalstu pienākumi — Pārkāpums — Sekas

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/21

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 1. februāra spriedums (Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Município de Palmela/Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações

   (Lieta C-144/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā - Direktīvas 83/189/EEK un 98/34/EK - Tehniska noteikuma projekts - Paziņošana Eiropas Komisijai - Dalībvalstu pienākumi - Pārkāpums - Sekas)
   (2017/C 104/31)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Município de Palmela

      Atbildētājs: Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvas 83/189/EEK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kas grozīta ar Aktu par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā, 8. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvu 98/48/EK, 8. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka sankcija, nepiemērojot nepaziņoto tehnisko noteikumu, kāds ir Regulamento que estabelece as condições de segurança a observar na localização, implantação, conceção e organização funcional dos espaços de jogo e recreio, respetivamente, equipamento e superfícies de impacto (Noteikumi, ar kuriem paredzētas spēļu un atpūtas laukumu atrašanās vietas, ierīkošanas, aprīkošanas un funkcionālās organizēšanas, kā arī aprīkojuma un trieciena virsmas drošības prasības), kas pievienots 1997. gada 27. decembra Decreto-Lei no 379/97 (Dekrētlikums Nr. 379/97), kas grozīts ar 2009. gada 19. maija Decreto-Lei no 119/2009 (Dekrētlikums Nr. 119/2009), 16. panta 1. un 2. punkts, attiecas tikai uz minēto tehnisko noteikumu, nevis visu tiesību aktu, kurā tas ietilpst.

      (1)  OV C 211, 13.6.2016.


title: Lieta T-461/05: Prasība, kas celta  2005. gada 30. decembrī  —  L' Oréal  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/26

         Prasība, kas celta 2005. gada 30. decembrī — L' Oréal pret ITSB
   (Lieta T-461/05)
   (2006/C 74/50)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L' Oréal S.A., Parīze (Francija) (pārstāvis — Ksavjē Bufē Delmā d'Otāns [X. Buffet Delmas d'Autane], advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Revlon (Suisse) S. A., Šlīrena (Šveice)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 17. oktobra lēmumu attiecībā uz apelāciju R 0806/2002-4 saistībā ar iebildumu procesu Nr. B 214 694 (Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 1 011 014);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus saistībā ar visiem procesiem šajā sakarā (jo īpaši saistībā ar apelāciju un prasību).

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “FLEXI TOUCH” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē
   Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Revlon (Suisse) S.A.

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Valsts vārdiska preču zīme “FLEX” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. un 34. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Apmierināt iebildumu pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: Noraidīt apelāciju

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 15. panta un 43. panta 2. punkta pārkāpums, jo Revlon (Suisse) S.A. iesniegtie pierādījumi nevar tikt uzskatīti par vārdiskas preču zīmes “FLEX” pienācīgiem faktiskās izmantošanas pierādījumiem attiecīgajā laika periodā ne Apvienotajā Karalistē, ne Francijā.
   Regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo konfliktējošās preču zīmes nav līdzīgas un attiecīgi, starp tām nav sajaukšanas iespējas.


title: Lieta C-383/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 18. septembra rīkojumu — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening pret Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/1

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 18. septembra rīkojumu — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening pret Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   (Lieta C-383/06)
   (2006/C 310/03)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Raad van State (Nīderlande)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening

      Atbildētājs: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

                           a)

                           Vai dalībvalstij, proti, tās iestādei kompetence tieši — nepastāvot atbilstošam pamatojumam valsts tiesību aktos — izriet no Regulas noteikumiem?

                           b)

                           Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai 23. panta 1. punkts Padomes 1988. gada 19. decembra Regulā (EEK) Nr. 4253/88 (1), ar ko paredz īstenošanas noteikumus Regulai (EEK) Nr. 2052/88 attiecībā uz darbības koordināciju starp dažādiem struktūrfondiem, no vienas puses, un starp tiem un Eiropas Investīciju banku un citiem pastāvošajiem finanšu instrumentiem, no otras puses, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1993. gada 20. jūlija Regulu (EK) Nr. 2082/93 (OV L 193, 20. lpp.) (turpmāk tekstā — “Regula Nr.4253/88”), atļauj, pamatojoties uz noteikto atbalstu, pieprasīt atmaksāt atbalstus, kas nepamatoti piešķirti, jo Regulas Nr. 4253/88 23. pants uzliek dalībvalstīm šādu pienākumu, ja ir konstatēti pārkāpumi vai nolaidības 23. panta izpratnē?

               2)

               Noraidošas atbildes gadījumā — vai tādas valsts tiesību normas kā Algemene wet bestuursrecht [Vispārīgais administratīvo tiesību likums] 4:57 pants, pamatojoties uz kuru var pieprasīt atmaksāt atbalstus un aizdevumus, kas piešķirti nepamatoti, saskaņā ar EKL 10. pantu, ko aplūko kopā ar 249. pantu, ir interpretējami atbilstoši Regulai?

               3)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā — vai šo interpretāciju ierobežo Kopienu tiesību vispārējie principi, it īpaši tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības princips?

               4)

                           a)

                           Ja uz trešo prejudiciālo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši, attiecībā uz ierobežojumiem rodas šāds jautājums: vai valsts tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības principu piemērojamība var būt plašāka nekā vispārējiem Kopienu tiesību principiem, it īpaši tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principiem, kas ir jāņem vērā, piemērojot Regulu Nr. 4253/88?

                           b)

                           Vai, piemērojot Kopienu tiesību tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principu, ir nozīme tam, ka atbalstu piešķīrusī dalībvalsts ir pati vainojama pie tā, ka atbalsta saņēmējs nav izpildījis pienākumus, kas attiecībā uz atbalstu izriet no atbilstošās nozares Kopienu tiesībām?

      (1)  OV L 374, 1. lpp.


title: Lieta C-290/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL/Région wallonne

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 15. jūnijā iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL/Région wallonne

   (Lieta C-290/15)
   (2015/C 279/28)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte, Éoliennes à tout prix? ASBL

      Atbildētājs: Région wallonne [Valonijas reģions]

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Direktīvas 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 2. panta a) punkts un 3. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka par “plānu un programmu” šo tiesību normu izpratnē ir jākvalificē reglamentējošs tiesību akts, kurā ietvertas tiesību normas attiecībā uz vēja ģeneratoru uzstādīšanu, ieskaitot drošības, pārbaužu, rekonstrukcijas un nodrošinājuma pasākumus, kā arī trokšņu standartus, kas definēti attiecībā uz konkrētām plānošanas teritorijām, kas ir tiesību normas, kuras nosaka kārtību administratīvo atļauju izsniegšanai, ar kurām projekta attīstītājam piešķir tiesības izvietot un ekspluatēt iekārtas, kas pilnībā pakļautas ietekmes uz vidi novērtējumam saskaņā ar valsts tiesībām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīva 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 30. lpp.).


               7.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/19

         Pirmās instances tiesas darbība no 2007. gada 1. septembra līdz 17. septembrim
   (2007/C 155/35)
   2007. gada 6. jūnija plenārsēdē Pirmās instances tiesa pieņēma zināšanai, ka tiesas oficiālo brīvdienu dēļ četri jaunie Pirmās instances tiesas locekļi nodos Tiesai zvērestu tikai pēc šīm brīvdienām un ka tāpēc saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas Statūtu 5. panta trešo daļu līdz brīdim, kad jaunie Pirmās instances tiesas locekļi sāks pildīt amata pienākumus:

               —

               Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja pienākumus pildīs priekšsēdētājs B. Vesterdorfs [B. Vesterdorf];

               —

               palātu piecu tiesnešu sastāvā priekšsēdētāju pienākumus pildīs palātu priekšsēdētāji M. Jēgers [M. Jaeger], J. Pirungs [J. Pirrung], M. Vilars [M. Vilaras] un I. Legāls [H. Legal];

               —

               pirmās palātas priekšsēdētāja pienākumus pildīs palātas priekšsēdētājs Dž. D. Kuks [J. D. Cooke];

               —

               turpina piemērot 2006. gada 14. janvāra lēmumu (OV C 10, 19. lpp.) par apelācijas palātas sastāvu un lietu nodošanu šai palātai, 2006. gada 5. jūlija lēmumu (OV C 190, 14. lpp.) par virspalātas sastāvu un tiesneša, kas aizstāj Pirmās instances tiesas priekšēdētāju, iecelšanu lietās par pagaidu noregulējumu un 2007. gada 15. janvāra lēmumu (OV C 42, 22. lpp.) par tiesnešu sadalījumu palātās un kritērijiem lietu sadalei pa palātām.


title: Lieta C-6/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Holcim France SAS, sabiedrības Euro Stockage tiesību pārņēmēja, Enka SA/Ministre des finances et des comptes publics

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 6. janvārī iesniedza Conseil d'État (Francija) – Holcim France SAS, sabiedrības Euro Stockage tiesību pārņēmēja, Enka SA/Ministre des finances et des comptes publics

   (Lieta C-6/16)
   (2016/C 106/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Holcim France SAS, sabiedrības Euro Stockage tiesību pārņēmēja, Enka SA

      Atbildētājs: Ministre des finances et des comptes publics

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tad, ja valsts tiesībās, [pieņemot] dalībvalsts tiesību aktus, ir izmantotas ar 1990. gada 23. jūlija Direktīvas 90/435/EK (1) 1. panta 2. punktu piešķirtās pilnvaras, šo pilnvaru īstenošanas nolūkā pieņemtie tiesību akti un noslēgtie nolīgumi ir jāpārbauda, ņemot vērā Eiropas Savienības primārās tiesības?

               2)

               Vai šīs direktīvas 1. panta 2. punkta noteikumi, ar kuriem dalībvalstīm ir piešķirta plaša rīcības brīvība noteikt, kādi noteikumi ir jāpieņem, “lai novērstu nodokļu nemaksāšanu un stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu”, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem dalībvalstij ir liegts pieņemt mehānismu, lai izslēgtu atbrīvojumu attiecībā uz dividendēm, kas tika sadalītas juridiskai personai, ko tieši vai netieši kontrolē viens vai vairāki valsts, kas nav Savienības dalībvalsts, rezidenti, izņemot gadījumu, ja juridiskā persona pamato, ka līdzdalības virknes galvenais mērķis vai viens no tā galvenajiem mērķiem nav saņemt atbrīvojumu?

               3)

                           a)

                           Vai gadījumā, ja šī iepriekš minētā “pret stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu vērstā” mehānisma saderība ar Savienības tiesībām ir jāizvērtē saskaņā ar Līguma noteikumiem, tā ir jāpārbauda, ņemot vērā arī attiecīgo tiesību aktu priekšmetu atbilstoši Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 43. panta, kas ir kļuvis par Līguma par Eiropas Savienību 49. pantu, noteikumiem, jo sabiedrību, kas saņem dividendes, līdzdalību virknē, kuras viens no galvenajiem mērķiem ir atbrīvojuma saņemšana, tieši vai netieši kontrolē viens vai vairāki trešo valstu rezidenti, kas nevar atsaukties uz brīvību veikt uzņēmējdarbību?

                           b)

                           Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu nav apstiprinoša, vai šī atbilstība ir jāpārbauda, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 56. panta, kas ir kļuvis par Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pantu, noteikumus?

               4)

               Vai iepriekš minētie noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir šķērslis tam, ka valsts tiesību aktos ir liegts atbrīvojums no nodokļa ieturējuma ienākumu gūšanas vietā attiecībā uz dividendēm, kuras dalībvalsts sabiedrība izmaksā citā dalībvalstī reģistrētai sabiedrībai, ja šīs dividendes saņem juridiska persona, kuru tieši vai netieši kontrolē valsts, kas nav Eiropas Savienības dalībvalsts, rezidenti, ja vien tā nepierāda, ka šīs līdzdalību virknes galvenais mērķis vai viens no galvenajiem mērķiem nav saņemt atbrīvojumu?

      (1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV L 225, 6. lpp.).


title: Lieta C-355/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-91/07 WWF-UK Ltd /Eiropas Savienības Padome 2008. gada 30. jūlijā iesniegusi WWF-UK Ltd

text:
               11.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (astotā palāta) 2008. gada 2. jūnija rīkojumu lietā T-91/07 WWF-UK Ltd/Eiropas Savienības Padome 2008. gada 30. jūlijā iesniegusi WWF-UK Ltd

   (Lieta C-355/08 P)
   (2008/C 260/18)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: WWF-UK Ltd (pārstāvji — R. Stein, Solicitor, P. Sands un J. Simor, Barristers)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz Tiesu:

               —

               atcelt 2008. gada 2. jūnija rīkojumu un WWF prasību Pirmās instances tiesai (“PIT”) atzīt par pieņemamu;

               —

               piespriest Padomei un Komisijai atlīdzināt WWF Tiesā un Pirmās instances tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1)

               PIT nepareizi nosprieda, ka ar WWF tiesībām kā RKP [reģionālās konsultatīvās padomes] loceklei iesaistīties lēmuma pieņemšanas procedūrā un Padomes pienākumu ņemt vērā tās viedokli pirms attiecīgo pasākumu veikšanas neesot bijis pietiekami, lai to uzskatītu par “individuāli” skartu EK līguma 230. panta izpratnē. PIT nepareizi nosprieda, ka WWF neesot procesuālo tiesību, uzskatot, ka tās ir vienīgi RKP un nevis tās locekļiem;

               2)

               PIT kļūdaini nosprieda, ka, pat pieņemot “prasības celšanas tiesību” esamību, aizsardzība tiesā neesot paredzēta WWF procesuālo tiesību aizsardzībai un tādēļ to aizsardzība tiesā neesot bijusi vajadzīga. Šī ir nepareiza pieeja prasības celšanas tiesību jautājumam. Ja var pierādīt “tiešu un individuālu” skārumu, prasītājai ir tiesības apstrīdēt attiecīgā pasākuma “likumīgumu”, un tieši to WWF šajā gadījumā arī vēlas. WWF neiebilst tikai pret procesuālu pārkāpumu vien, kā to uzskata PIT;

               3)

               PIT lēmums nav spēkā procesuālu pārkāpumu dēļ. PIT noslēdza tiesvedību pēc tam, kad saņēma Komisijas 2007. gada 21. novembra iestāšanās rakstu, lai gan 2007. gada 27. septembrī tika norunāts, ka WWF jābūt iespējai atbildēt uz ikvienu Komisijas apsvērumu. WWF netika atļauts iesniegt atbildes apsvērumus. Tomēr WWF savus apsvērumus nosūtīja, bet PIT tos neņēma vērā un pēc tam pieņēma lēmumu, kurā nav norādes uz WWF, atbildot Komisijai, sniegtajiem apsvērumiem. Tādējādi PIT ir rīkojusies klajā pretrunā tiesiskumam un lietas taisnīgai izskatīšanai.


title: Lieta F-62/15: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. februāra spriedums – Clausen un Kristoffersen/Parlaments Civildienests — Pensionēti ierēdņi — Izdienas pensija — Civildienesta noteikumu 64. pants — Korekcijas koeficienti — Ikgadējā korekcijas koeficientu pārskatīšana — Civildienesta noteikumu 65. panta 2. punkts — Starpposma pārskatīšana — Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3., 4. un 8. pants — Jutīguma robeža — Dzīves dārdzības izmaiņas — Civildienesta noteikumu 65. panta 4. punkts — Pārskatīšanas neesamība 2013. un 2014. gadā, par kuru ir izlēmis likumdevējs — Piemērojamība — Regula Nr. 1416/2013 — Pārvērtēts korekcijas koeficients Dānijai — Korekcijas koeficienta samazināšana ar starpposma pārskatīšanas mehānismu — Pilnvaru nepareiza izmantošana

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/49

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. februāra spriedums – Clausen un Kristoffersen/Parlaments
   (Lieta F-62/15) (1)

   (Civildienests - Pensionēti ierēdņi - Izdienas pensija - Civildienesta noteikumu 64. pants - Korekcijas koeficienti - Ikgadējā korekcijas koeficientu pārskatīšana - Civildienesta noteikumu 65. panta 2. punkts - Starpposma pārskatīšana - Civildienesta noteikumu XI pielikuma 3., 4. un 8. pants - Jutīguma robeža - Dzīves dārdzības izmaiņas - Civildienesta noteikumu 65. panta 4. punkts - Pārskatīšanas neesamība 2013. un 2014. gadā, par kuru ir izlēmis likumdevējs - Piemērojamība - Regula Nr. 1416/2013 - Pārvērtēts korekcijas koeficients Dānijai - Korekcijas koeficienta samazināšana ar starpposma pārskatīšanas mehānismu - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   (2016/C 106/59)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Svend Leon Clausen (Jyllinge, Dānija) un Niels Kristoffersen (Køge, Dānija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – E. Taneva un L. Deneys)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumus, ar kuriem samazināts prasītāju, kuru dzīvesvieta ir Dānijā, pensijai piemērojamais korekcijas koeficients, kā tas izriet no to 2014. gada jūnija pensijas izrakstiem, un atlīdzināt apgalvoti nodarīto morālo kaitējumu dažādās un pretrunīgās informācijas dēļ, kura ir izmantota apstrīdēto lēmumu pamatojumam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               S. L. Clausen un N. Kristoffersen sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 213, 29.6.2015., 49. lpp.


title: Lieta T-501/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Farmaceutisk Laboratorium Ferring /ITSB — Tillotts Pharma ( “OCTASA” )

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/61

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. novembrī — Farmaceutisk Laboratorium Ferring/ITSB — Tillotts Pharma (“OCTASA”)
   (Lieta T-501/12)
   2013/C 26/121
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (Kopenhāgena, Dānija) (pārstāvji — I. Fowler, Solicitor, A. Renck un J. Fuhrmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Šveice)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1214/2011-4 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai — gadījumā, ja otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece iestājas lietā atbildētāja prasījumu atbalstam — piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, kopīgi atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “OCTASA” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 8169881

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Austrijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 102370 tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Ungārijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 136836 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Itālijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 40977 C/81 tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Polijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 71634 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Slovākijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 175482 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Zviedrijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 173377 tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Francijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 1699236 tostarp attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Īrijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 107207 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē; Čehijas vārdiskas preču zīmes “PENTASA” reģistrācija Nr. 182567 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē.

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta pārkāpums


title: Lieta T-686/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – Itālija/Komisija

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/60

      Prasība, kas celta 2014. gada 22. septembrī – Itālija/Komisija
      (Lieta T-686/14)
      (2014/C 395/73)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Galluzzo, avvocato dello Stato, un G. Palmieri, pārstāve)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt daļā, kas ir šīs prasības priekšmets, Eiropas Komisijas 2014. gada 9. jūlija Īstenošanas lēmumu C(2014) 4479, izziņots 2014. gada 10. jūlijā, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), ciktāl tas attiecas uz Itāliju;

                  —

                  atcelt vienotas likmes finanšu korekciju saistībā ar valsts atbalstu tomātu pārstrādei 2009. finanšu gadā par kopējo summu EUR 1 399 293,78 apmērā;

                  —

                  atcelt una tantum finanšu korekciju saistībā ar pārkāpumu, proti, “informācijas neesamību par veiktajām atgūšanas darbībām”, par kopējo summu EUR 2 362 005,73 apmērā;

                  —

                  atcelt una tantum finanšu korekciju saistībā ar pārkāpumu, proti, “norāžu neesamību III pielikumā”, par kopējo summu EUR 1 460 976,88 apmērā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauts būtisku formu pārkāpums (EKL 253. pants), jo nav norādīts pamatojums un ir pārkāpts samērīguma princips.

                              —

                              Attiecībā uz vienotas likmes finanšu korekciju saistībā ar valsts atbalstu tomātu pārstrādei 2009. finanšu gadā Itālija norāda, ka esot pārkāpts Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 1. lpp.) 31. pants un Komisijas 2003. gada 29. augusta Regulas (EK) Nr. 1535/2003, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 2201/96 attiecībā uz atbalsta programmu augļu un dārzeņu pārstrādes produktiem (OV L 218, 14. lpp.), 28. un 31. pants. Šī pamata ietvaros prasītāja apstrīd finanšu korekciju piemērošanu, kas izdarīta ar apstrīdēto lēmumu 5 % apmērā no attiecinātajiem izdevumiem, un norāda, ka šīs korekcijas tika veiktas, neraugoties uz pierādījumiem par jebkādu aprēķināmu finansiālu zaudējumu neesamību.

                              —

                              Turklāt prasītāja apstrīd šīs korekcijas aprēķināšanu, ciktāl tā esot aprēķināta nesamērīgi un acīmredzami neloģiski, jo tās summa ir būtiski lielāka nekā iespējamais zaudējums, kurš varēja izrietēt no rīcības, kurā vainojamas Itālijas valsts iestādes.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot sagrozīti faktiskie apstākļi un pārkāptas būtiskas formas prasības (EKL 253. pants), jo neesot norādīts pamatojums.

                              —

                              Šis pamats attiecas uz noteikto finanšu korekciju, jo Itālija neesot norādījusi iz kļūdu EUR 1 460 976,88 apmērā, kura, iespējams, ir pieļauta Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu, III pielikumā paredzētajā tabulā. Šajā ziņā Itālijas valdība norāda, ka tas, ka izmaksātais valsts atbalsts nav prettiesisks, tika pierādīts ar dokumentiem, līdz ar nebija vajadzības izdarīt atzīmi III pielikumā paredzētajā tabulā.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.

                              —

                              Šajā ziņā prasītāja norāda, ka finanšu korekcija saistībā ar pārkāpumu – “norāžu neesamību III pielikumā” – attiecībā uz visu valsts atbalstu kopā, ko pamato tas, ka neesot nosūtīti dokumenti, šķiet būtiski lielāka par iespējamo zaudējumu, kāds varēja rasties no rīcības, kurā vainojamas Itālijas valsts iestādes.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 3. punkts, res judicata princips, Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 8. punkta b) apakšpunkts un samērīguma princips.

                              —

                              Šis pamats attiecas uz korekciju, kas tika noteikta tāpēc, ka Itālija nebija sniegusi informāciju par tās veiktajām darbībām saistībā ar EUR 2 362 005,73 atgūšanu. Šajā ziņā prasītāja norāda, ka Komisija esot nepamatoti uzskatījusi, ka tai ir pilnvaras pieņemt lēmumu, kas ir pārāks par šajā lietā pieņemto tiesas nolēmumu, ar ko šī priekšrocība esot atzīta par likumīgu. Turklāt Itālijas valdība esot dokumentējusi krimināllietu tiesas tiesneša rīkojuma, ar kuru valsts atbalsta saņēmējs tika attaisnots, nosūtīšanu. Šie apstākļi pierāda, ka nebija iemesla sākt atbalsta atgūšanu un līdz ar to, ka visa informācija bija iesniegta. Turklāt šī korekcija saistībā ar valsts atbalstu šķiet būtiski lielāka nekā iespējamie zaudējumi, kurus varēja radīt rīcība, kurā vainojamas Itālijas valsts iestādes.


title: Lieta T-368/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Polyelectrolyte Producers Group u.c./Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Polyelectrolyte Producers Group u.c./Komisija
   (Lieta T-368/11)
   2011/C 282/58
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Polyelectrolyte Producers Group (Brisele, Beļģija), SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Francija) un Travetanche Injection SPRL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — K. Van Maldegem un R. Cana, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 14. aprīļa Regulu (ES) Nr. 366/2011, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), attiecībā uz XVII pielikumu (akrilamīdu) (OV L 101, 12. lpp);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula satur acīmredzamas kļūdas novērtējumā tiktāl, ciktāl Eiropas Komisija, pirmkārt, ir pamatojusies uz nebūtisku informāciju piemērojamā tiesiskā regulējuma ietvaros attiecībā uz iedarbību uz cilvēkiem un vidi ES, un otrkārt, tā nav identificējusi riskus, kas rodas akrilamīda būvjavas [izmantošanas] rezultātā, ņemot vērā konkrētos piemērojamos nosacījumus, tā vietā pamatojoties uz informāciju par citas vielas izmantošanu; tādējādi minētās Regulas pieņemšana neatbilst nosacījumiem, kas ir paredzēti attiecīgajos noteikumos.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto regulu ir pārkāpts samērīguma princips.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētā regula nav pienācīgi pamatota, kas ir pretrunā LESD 296. pantam.


title: Lieta T-212/07: Prasība, kas celta 2007. gada 15. jūnijā — Harman International Industries /ITSB — Becker ( Barbara Becker )

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/40

         Prasība, kas celta 2007. gada 15. jūnijā — Harman International Industries/ITSB — Becker (“Barbara Becker”)
   (Lieta T-212/07)
   (2007/C 183/76)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harman International Industries, Northridge (ASV) (pārstāvis — M. Vanhegan, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Barbara Bekere [Barbara Becker], Miami (ASV)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmuma (lieta R 502/2006-1) 1. punktu, ar ko atcelts Iebildumu nodaļas 2005. gada 15. februāra lēmums;

               —

               pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes Nr. 2 939 072 reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt prasītājai procesos Apelāciju padomē un Pirmās instances tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Barbara Bekere

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “Barbara Becker”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 939 072

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Harman International Industries, Inc

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiskas preču zīmes “BECKER” un “BECKER ONLINE PRO”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu apmierināt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju apmierināt un iebildumu noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 (turpmāk tekstā — “Regula par Kopienas preču zīmi”) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums.
   Prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome kļūdaini piemērojusi Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, konstatējot, ka šajā gadījumā nebija konceptuālas līdzības starp prasītājas preču zīmi “BECKER” un reģistrācijai pieteikto apzīmējumu “Barbara Becker” un tādēļ nepastāvēja sajaukšanas iespēja. Turklāt, norāda prasītāja, Apelāciju padome pieļāva juridisku kļūdu, piemērojot Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu, konstatējot, ka nepastāvēja saistība starp “Barbara Becker” reģistrācijai pieteikto apzīmējumu un Kopienas preču zīmi pašu par sevi.


title: Lieta C-109/11: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Nodokļi — Direktīva 2006/112/EK — 9. un 11. pants — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personas, kas nav nodokļu maksātājas, var iekļaut to personu grupā, kuras var uzskatīt vienīgi par PVN maksātājām)

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/5

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-109/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Nodokļi - Direktīva 2006/112/EK - 9. un 11. pants - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personas, kas nav nodokļu maksātājas, var iekļaut to personu grupā, kuras var uzskatīt vienīgi par PVN maksātājām)
   2013/C 171/08
   Tiesvedības valoda — čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — R. Lyal un D. Triantafyllou, kā arī K. Walkerová un P. Němečková)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvji — M. Smolek, T. Müller un J. Očková)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — sākotnēji C. Vang, vēlāk V. Pasternak Jørgensen), Īrija (pārstāvji — D. O’Hagan, pārstāvis, kam palīdz G. Clohessy, SC, un N. Travers, BL), Somijas Republika (pārstāvji — H. Leppo un S. Hartikainen), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — H. Walker, pārstāvis, kam palīdz M. Hall, QC)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 9. un 11. panta pārkāpums — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personām, kas nav nodokļu maksātājas, tiek atļauts kļūt par PVN grupas biedriem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Īrija, Somijas Republika, kā arī Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 160, 28.5.2011.


title: Lieta C-594/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — “go fair ” Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg-Altona

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 21. novembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) — “go fair”Zeitarbeit OHG/Finanzamt Hamburg-Altona

      (Lieta C-594/13)
      (2014/C 71/06)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesfinanzhof

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: “go fair” Zeitarbeit OHG

         Atbildētāja: Finanzamt Hamburg-Altona

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Par Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (1) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta g) apakšpunkta interpretāciju:

                              a)

                              Vai dalībvalsts var tai paredzēto rīcības brīvību attiecībā uz struktūras sociālā rakstura atzīšanu izmantot tādējādi, ka tā gan atzīst personas, kuras veic maksājumus sociālai un aprūpes slimokasei, taču neatzīt arī valsts pārbaudītus aprūpes darbiniekus, kuri savus pakalpojums aprūpējamajiem sniedz tieši?

                              b)

                              Gadījumā, ja valsts pārbaudīti aprūpes darbinieki ir atzīstami par sociālās iestādes darbiniekiem: vai tādas pagaidu darba aģentūras atzīšana, kura valsts atzītas aprūpes iestādes (mērķiestādes) nodrošina ar aprūpes darbiniekiem, izriet no nodrošināto darbinieku atzīšanas?

                  2)

                  Par Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 134. panta a) punkta interpretāciju:
                  Vai nodrošināšana kā ar sociālo aprūpi un sociālo nodrošinājumu cieši saistīta darbība ar valsts pārbaudītiem aprūpes darbiniekiem mērķiestādes (struktūra, kurā darbinieks tiek nodarbināts) aprūpes pakalpojumu sniegšanai ir nepieciešama, ja mērķiestāde nevar darboties bez aprūpes darbiniekiem?

         (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-613/13: Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — alfavet Tierarzneimittel/ITSB — Millet Innovation ( “Epibac” )

text:
               8.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 39/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 20. novembrī — alfavet Tierarzneimittel/ITSB — Millet Innovation (“Epibac”)
   (Lieta T-613/13)
   2014/C 39/40
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: alfavet Tierarzneimittel GmbH (Neumünster, Vācija) (pārstāvis –U. Bender, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Millet Innovation SA (Loriol sur Drome, Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt atbildētāja Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 6. septembra lēmumu lietā R 1253/2012-4 tādējādi, ka iebildumi tiek noraidīti;

               —

               piespriest atbildētajam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Epibac” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 31. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 861 124

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Millet Innovation SA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiskas preču zīmes“EPITACT” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 10. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-558/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūlijā  – Research Engineering  &  Manufacturing /ITSB – Nedschroef Holding  ( “TRILOBULAR” )

text:
               6.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 351/17

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūlijā – Research Engineering & Manufacturing/ITSB – Nedschroef Holding (“TRILOBULAR”)
   (Lieta T-558/14)
   2014/C 351/21
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Research Engineering & Manufacturing, Inc. (Midltauna, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert un M. Gilbert, Solicitors)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Nedschroef Holding BV (Helmond, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 12. maija lēmumu lietā R 442/2013–4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 6 68  566

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: absolūti spēkā neesamības pamati saskaņā ar Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, to aplūkojot kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-346/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Celle (Vācija) 2006. gada 11. augusta rīkojumu — Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert , pildot Objekt und Bauregie GmbH&Co. KG īpašuma maksātnespējas procesa administratora pienākumus, pret Land Niedersachsen

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberlandesgericht Celle (Vācija) 2006. gada 11. augusta rīkojumu — Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert, pildot Objekt und Bauregie GmbH&Co. KG īpašuma maksātnespējas procesa administratora pienākumus, pret Land Niedersachsen

   (Lieta C-346/06)
   (2006/C 294/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Oberlandesgericht Celle
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert, pildot Objekt und Bauregie GmbH&Co. KG īpašuma maksātnespējas procesa administratora pienākumus

      Atbildētāja: Land Niedersachsen

   Prejudiciālais jautājums
   Vai ar likumu noteikta prasība līgumslēdzējai iestādei piešķirt valsts līgumu slēgšanas tiesības attiecībā uz būvniecības pakalpojumiem tikai tādiem uzņēmumiem, kuri, iesniedzot piedāvājumu, rakstiski apliecinājuši, ka pakalpojuma īstenošanas laikā izmaksās saviem darba ņēmējiem vismaz pakalpojumu izpildes vietā koplīgumos noteikto atlīdzību, ir uzskatāma par nepamatotu pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumu?