title: Lieta C-235/11 P: Tiesas 2011. gada 29. novembra rīkojums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Komisija (Apelācija — Reglamenta 119. pants — Publisko iepirkumu līgumi, kurus noslēdz Savienības iestādes savām vajadzībām — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par IT pakalpojumu sniegšanu un palīdzību lietotājiem saistībā ar Kopienu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu (CITL un CR) — Piedāvājuma noraidījums — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/5

         Tiesas 2011. gada 29. novembra rīkojums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-235/11 P) (1)

   (Apelācija - Reglamenta 119. pants - Publisko iepirkumu līgumi, kurus noslēdz Savienības iestādes savām vajadzībām - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par IT pakalpojumu sniegšanu un palīdzību lietotājiem saistībā ar Kopienu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu (CITL un CR) - Piedāvājuma noraidījums - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2012/C 109/08
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, dikigoroi)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — D. Calciu)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 3. marta spriedumu lietā T-589/08 Evropaïki Dynamiki/Komisija, ar ko ir noraidīta prasība, pirmkārt, atcelt Komisijas 2008. gada 13. oktobra lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas piedāvājumu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā DG ENV.C2/FRA/2008/0017 par pamatlīguma noslēgšanu IT (Informācijas tehnoloģiju) pakalpojumu sniegšanai un palīdzību Kopienu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas — CITL/CR [Kopienas neatkarīgais darījumu žurnāls (CITL) un Kopienu reģistrs (CR)] (OV 2008/S72-096229) lietotājiem, kā arī atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citam pretendentam un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 16.07.2011.


title: Lieta T-60/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-55/13 De Nicola/EIB 2016. gada 13. februārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-55/13 De Nicola/EIB 2016. gada 13. februārī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-60/16 P)
   (2016/C 111/45)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, daļēji grozot pārsūdzēto spriedumu, atcelt tā rezolutīvās daļas 2. un 3. punktu, kā arī minētā sprieduma 59.–64. punktu;

               —

               līdz ar to atcelt vai atzīt par nepiemērojamām Pamatnostādnes 2011. gadam; piespriest EIB atlīdzināt C. De Nicola nodarīto kaitējumu, kā lūgts pieteikumā par lietas ierosināšanu, vai pakārtoti, nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai citā sastāvā, lai tā pieņemtu jaunu nolēmumu par atceltajiem punktiem;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā De Nicola/Eiropas Investīciju banka (F-55/13).
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-55/16 P De Nicola/Eiropas Investīciju banka.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 82, 2.4.2005.

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/42

         (2005/C 93/75)
   Tiesas pēdējā publikācija
         Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 82, 2.4.2005.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 69, 19.3.2005.

      OV C 57, 5.3.2005.

      OV C 45, 19.2.2005.

      OV C 31, 5.2.2005.

      OV C 19, 22.1.2005.

      OV C 6, 8.1.2005.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta C-93/05: Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2006. gada 13. jūlijā ( Korsholms tingsrätt (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teemu Hakala pret Oy L. Simons Transport Ab (Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa — Jautājums, par kura atbildi nav nekādu šaubu — Regula (EEK) Nr. 3820/85 — Noteiktu sociālo tiesību normu saskaņošana autotransporta jomā — Algotu transportlīdzekļu vadītāju atalgojums atkarībā no nobrauktā attāluma — Šāda atalgojuma režīma aizliegums, ja vien tas nerada draudus satiksmes drošībai)

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/19

         Tiesas (sestā palāta) rīkojums 2006. gada 13. jūlijā (Korsholms tingsrätt (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Teemu Hakala pret Oy L. Simons Transport Ab

   (Lieta C-93/05) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta otrā daļa - Jautājums, par kura atbildi nav nekādu šaubu - Regula (EEK) Nr. 3820/85 - Noteiktu sociālo tiesību normu saskaņošana autotransporta jomā - Algotu transportlīdzekļu vadītāju atalgojums atkarībā no nobrauktā attāluma - Šāda atalgojuma režīma aizliegums, ja vien tas nerada draudus satiksmes drošībai)
   (2006/C 294/32)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Iesniedzējtiesa
   Korsholms tingsrätt
   Lietas dalībnieki pamata prāvā

      Prasītājs: Teemu Hakala

      Atbildētāja: Oy L. Simons Transport Ab

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korsholms tingsrätt — Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (OV L 370, 1. lpp.) 10. panta interpretācija — Algota transportlīdzekļa vadītāja atalgojums atkarībā no nobrauktā attāluma
   Rezolutīvā daļa:
   Atalgojuma režīms, kas balstīts uz nobraukto attālumu, ir pretrunā Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu 10. pantam, ja vien šis režīms nerada draudus satiksmes drošībai. Valsts tiesai ir jāizvērtē, vai tas tā ir, ņemot vērā visus pamata prāvas apstākļus.

      (1)  OV C 143, 11.06.2005.


title: Lieta C-514/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. augustā iesniedza Cour d'appel de Liège (Beļģija) – Ministère public/Marin-Simion Sut

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/23

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 23. augustā iesniedza Cour d'appel de Liège (Beļģija) – Ministère public/Marin-Simion Sut

   (Lieta C-514/17)
   (2017/C 347/31)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Liège

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ministère public

      Atbildētājs: Marin-Simion Sut

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pamatlēmuma 2002/584 (1) 4. panta 6. punkts var tikt interpretēts tādējādi, ka tas nav piemērojams nodarījumiem, par kuriem izsniegšanas valsts tiesa ir piespriedusi brīvības atņemšanas sodu, ja tajā pat laikā par tiem pašiem nodarījumiem izpildes valstī ir paredzēts vienīgi naudas sods, kas atbilstoši izpildes valsts iekšējām tiesībām nozīmē neiespējamību izpildīt brīvības atņemšanas sodu izpildes dalībvalstī un tādējādi negatīvi ietekmē notiesātās personas sociālo integrāciju un ģimenes, sociālās vai ekonomiskās saites?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.).


title: Lieta C-609/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Nicolae Ilie Nicula/Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Nicolae Ilie Nicula/Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

      (Lieta C-609/14)
      (2015/C 107/25)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Nicolae Ilie Nicula

         Atbildētājas: Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

         Persona, kas iestājusies pamatlietā: Cristina Lenuța Stoica

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 110. pantu, Līguma par Eiropas Savienību 6. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17., 20. un 21. pantu, kā arī no Savienības tiesībām un Tiesas judikatūras izrietošos tiesiskās noteiktības un non reformatio in peius principus var interpretēt tādējādi, ka tiem pretrunā ir tādas tiesību normas kā OUG Nr. 9/2013 noteikumi?


title: Lieta C-659/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. decembrī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) – krimināllieta pret Robert Caldararu

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 9. decembrī iesniedza Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Vācija) – krimināllieta pret Robert Caldararu
   (Lieta C-659/15)
   (2016/C 059/08)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Robert Caldararu

      Otra lietas dalībniece: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (1) 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izdošana soda izpildes nolūkā nav pieļaujama tad, ja pastāv būtiskas norādes, ka ar apcietinājuma apstākļiem izsniegšanas dalībvalstī tiek pārkāptas Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā izklāstītās attiecīgās personas pamattiesības un vispārējie tiesību principi, vai arī tas ir jāinterpretē tādējādi, ka izpildes dalībvalsts šajos gadījumos lēmumu par izdošanas pieļaujamību var pieņemt vai tai šis lēmums ir jāpieņem atkarībā no apcietinājuma apstākļu ievērošanas garantijas? Vai izpildes dalībvalsts šajā ziņā var noteikt vai tai ir jānosaka konkrētas minimālās prasības attiecībā uz nodrošināmajiem apcietinājuma apstākļiem?

               2)

               Vai Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm 5. pants un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka izsniegšanas tiesu iestādei ir tiesības izsniegt arī apcietinājuma apstākļu ievērošanas garantijas, vai arī šajā ziņā ir piemērojama izsniegšanas dalībvalsts iekšējā kompetenču sadales kārtība?

      (1)  OV L 190, 1. lpp.


title: Lieta F-87/13: Civildienesta tiesas (otrās palātas) priekšsēdētāja 2014. gada 9. aprīļa rīkojums – Colart  u.c./Parlaments Civildienests — Personāla pārstāvība — Pamatnolīgums starp Parlamentu un iestādes arodbiedrībām un personāla apvienībām — Arodbiedrības izpildkomiteja — Arodbiedrībā notikusi iekšēja apstrīdēšana par to personu leģitimitāti un identitāti, kuras ietilpst izpildkomitejā — Tiesības piekļūt elektroniskajam pastam, ko iestāde ir nodevusi arodbiedrības rīcībā — Iestādes atteikums atjaunot tiesības un/vai atcelt jebkādas tiesības piekļūt elektroniskajam pastam — Tiesības celt prasību — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/39

         Civildienesta tiesas (otrās palātas) priekšsēdētāja 2014. gada 9. aprīļa rīkojums – Colart u.c./Parlaments
   (Lieta F-87/13) (1)

   (Civildienests - Personāla pārstāvība - Pamatnolīgums starp Parlamentu un iestādes arodbiedrībām un personāla apvienībām - Arodbiedrības izpildkomiteja - Arodbiedrībā notikusi iekšēja apstrīdēšana par to personu leģitimitāti un identitāti, kuras ietilpst izpildkomitejā - Tiesības piekļūt elektroniskajam pastam, ko iestāde ir nodevusi arodbiedrības rīcībā - Iestādes atteikums atjaunot tiesības un/vai atcelt jebkādas tiesības piekļūt elektroniskajam pastam - Tiesības celt prasību - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 159/54
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Philippe Colart u.c. (Bastoņa, Beļģija) (pārstāvji – A. Salerno un B. Cortese, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – O. Caisou-Rousseau un M. Ecker)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu par jauno sadalījumu tiesībām piekļūt arodbiedrības SAFE pastkastītei

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Colart, Bras, Corthout, Decoutere, Dony, Garzone k-gi, Kemmerling-Linssen k-dze, kā arī Manzella un Vienne k-gi sedz savus tiesāšanās izdevumus paši un atlīdzina tos, kas radušies Eiropas Parlamentam.

      (1)  OV L 344, 23.11.2013, 69. lpp.


title: Lieta F-78/05: Civildienesta tiesas 2007. gada 27. februāra rīkojums — Rounis pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/57

         Civildienesta tiesas 2007. gada 27. februāra rīkojums — Rounis pret Komisiju
   (Lieta F-78/05) (1)

   (2007/C 82/121)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmā palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005., 22. lpp.


title: Lieta C-506/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – José Joaquim Neto de Sousa/Estado Português

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 26. septembrī iesniedza Tribunal da Relação do Porto (Portugāle) – José Joaquim Neto de Sousa/Estado Português

      (Lieta C-506/16)
      (2016/C 454/34)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal da Relação do Porto

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: José Joaquim Neto de Sousa

         Atbildētāja: Estado Português

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Otrajai (1) un Trešajai (2) direktīvai par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu lietošanas civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu ir pretrunā valsts tiesiskais regulējums, kurā ir noteikts, ka vainīgajam transportlīdzekļa vadītājam ir jāizmaksā kompensācija par mantiskajiem zaudējumiem gadījumā, ja ir gājusi bojā viņā sieva, kura bija transportlīdzekļa pasažiere, kā noteikts 1985. gada 31. decembra Dekrētlikuma Nr. 522, kas grozīts ar 1994. gada 19. maija Dekrētlikumu Nr. 130, 7. panta 3. punktā?

         (1)  Padomes 1983. gada 30. decembra Otrā direktīva par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu (OV 1984, L 8, 17. lpp.).

         (2)  Padomes 1990. gada 14. maija Trešā Direktīva 90/232/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz transportlīdzekļu īpašnieku civiltiesiskās atbildības obligāto apdrošināšanu (OV 1990, L 129, 33. lpp.).


title: Lieta C-241/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/43/EEK — 6. panta 2. un 3. punkts — Nepareiza transpozīcija — Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas — Projekta būtiska ietekme uz vidi — Noteiktu darbību netraucējošs raksturs — Ietekmes uz vidi novērtējums)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/7

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Francijas Republika
   (Lieta C-241/08) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/43/EEK - 6. panta 2. un 3. punkts - Nepareiza transpozīcija - Īpaši aizsargājamas dabas teritorijas - Projekta būtiska ietekme uz vidi - Noteiktu darbību “netraucējošs” raksturs - Ietekmes uz vidi novērtējums)
   2010/C 113/10
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Recchia un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Francijas Republika (pārstāvji — G. de Bergues un A. -L. During)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 7. lpp.) 6. panta 2. un 3. punkta noteikumu nepareiza transpozīcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Francijas Republika,

                           —

                           pirmkārt, vispārīgi paredzot, ka zveja, akvakultūras darbības, medības un citas ar medībām saistītas darbības, ko veic atbilstoši spēkā esošos likumos un tiesību normās paredzētajiem nosacījumiem un tajos noteiktajās vietās, nav traucējošas darbības vai darbības ar līdzīgu ietekmi, un

                           —

                           otrkārt, no ietekmes uz teritoriju novērtēšanas procedūras konsekventi atbrīvojot Natura 2000 līgumos paredzētos celtniecības, apdares vai labiekārtošanas darbus, un

                           —

                           no šīs procedūras konsekventi atbrīvojot celtniecības, apdares vai labiekārtošanas darbu programmas un projektus, uz kuriem attiecināta paziņošanas kārtība,
                           nav izpildījusi Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību attiecīgi 6. panta 2. punktā un minētās direktīvas 6. panta 3. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Francijas Republika atlīdzina divas trešdaļas no tiesāšanās izdevumiem. Komisija atlīdzina vienu trešdaļu no tiem.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lieta C-4/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën, otra lietas dalībniece: Argos Supply Trading BV

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 12. janvārī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Staatssecretaris van Financiën, otra lietas dalībniece: Argos Supply Trading BV

      (Lieta C-4/15)
      (2015/C 107/26)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Hoge Raad der Nederlanden

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

         Otra lietas dalībniece: Argos Supply Trading BV

         Prejudiciālais jautājums

      Vai, novērtējot saimniecisko nosacījumus, kas ir prasīti attiecībā uz izvešanas pārstrādei procedūru, KMK [Kopienas Muitas kodeksa] (1) 148. panta c) punktā esošais jēdziens “Kopienas pārstrādātāji” ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to saprot arī Kopienas izejvielu vai starpproduktu, kas ir līdzīgi produktiem, kas ir pārstrādāti kā ārpuskopienas preces, ražotājus?

         (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta T-422/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 20. februāra rīkojums — Kappa Filter Systems /ITSB ( “THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS” ) (Prasība atcelt tiesību aktu — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Neparedzētu apstākļu neesamība — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               18.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 20. februāra rīkojums — Kappa Filter Systems/ITSB (“THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS”)
   (Lieta T-422/12) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Neparedzētu apstākļu neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 141/31
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kappa Filter Systems GmbH (Steyr-Gleink, Austrija) (pārstāvis –C. Hadeyer, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 10. jūlija lēmumu lietā R 817/2012-4 par vārdiskas preču zīmes “THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS” reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta C-83/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/16

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. februārī — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku
   (Lieta C-83/07)
   (2007/C 69/38)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Kostantinidis un J.-B. Laignelot)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvu 2004/12/CE (1), ar ko groza Direktīvu 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/12/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2005. gada 18. augustā.

      (1)  OV L 47, 18.2.2004., 26.-32. lpp.


title: Lieta T-167/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Greather AG iesniedza 2005. gada 25. aprīlī

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/37

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Greather AG iesniedza 2005. gada 25. aprīlī
   (Lieta T-167/05)
   (2005/C 182/70)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 25. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Greather AG, Biningena [Binningen] (Šveice), kuru pārstāv V. Fon Bomhards [V. von Bomhard], A. Polmans [A. Pohlmann] un A. Renks [A. Renck], advokāti.
   Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks bija Crisgo (Thailand) Co., Ltd, Samutsakorna [Samutsakorn] (Taizeme).
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju padomes 2004. gada 14. oktobra lēmumu R 250/2002-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Crisgo Co. Ltd.

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Grafiska preču zīme “FL FENNEL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 903 922

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Prasītāja

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Kopienas vārdiska preču zīme “FENJAL” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumu noraidīt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 73. un 74. panta pārkāpums. Šajā kontekstā prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome pamatoja savu lēmumu ar dažādiem jauniem argumentiem un faktiem, kurus puses nebija izvirzījušas vai iztirzājušas. Turklāt prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, konstatējot, ka nepastāv sajaukšanas iespēja.


title: Tiesas pēdējā publikācija  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 48, 25.2.2006 .

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/58

         (2006/C 60/106)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 48, 25.2.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 36, 11.2.2006.

      OV C 22, 28.1.2006.

      OV C 10, 14.1.2006.

      OV C 330, 24.12.2005.

      OV C 315, 10.12.2005.

      OV C 296, 26.11.2005.

   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Lieta T-184/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. janvāra spriedumu lietā F-77/09 Nijs /Revīzijas palāta 2011. gada 28. martā iesniedza Bart Nijs

text:
               18.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/16

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 13. janvāra spriedumu lietā F-77/09 Nijs/Revīzijas palāta 2011. gada 28. martā iesniedza Bart Nijs

   (Lieta T-184/11 P)
   2011/C 179/29
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Bart Nijs (Bereldange, Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2011. gada 13. janvāra spriedumu;

               —

               pamatā, atcelt Eiropas Revīzijas palātas 2009. gada 15. janvāraad hoc komitejas lēmumu, ar kuru prasītājs ir atstādināts no amata bez pensijas samazināšanas no 2009. gada 1. februāra;

               —

               atcelt Revīzijas palātas 2007. gada 20. septembra lēmumu 81-2007, ar kuru iecēlējinstitūcijas pilnvaras tiek piešķirtas ad hoc komitejai;

               —

               atcelt visus šīs ad hoc komitejas pieņemtos sagatavojošos lēmumus, it īpaši 2007. gada 22. un 29. oktobra, 23. novembra un 2008. gada 12. jūnija lēmumus par administratīvās izmeklēšanas uzsākšanu;

               —

               pakārtoti, ja Vispārējā tiesa neapmierinātu pamatā izvirzīto prasību atcelt tiesību aktus, nospriest, ka Revīzijas palātas ad hoc komitejas 2009. gada 15. janvārī noteiktās sankcijas atbilstoši Civildienesta noteikumu 10. pantam ir pārāk bargas turpmāk uzskaitīto iemeslu dēļ;

               —

               nosūtīt lietu Revīzijas palātas iecēlējinstitūcijai citā sastāvā, pretējā gadījumā noteikt tādu sankcijas lielumu, ja tā patiešām tiek uzskatīta par nepieciešamu, kas labāk atbilst faktiskajiem apstākļiem;

               —

               vēl pakārtotāk, tieši nolemt, ka šajā lietā netika ievērots procedūras saprātīga termiņa princips, kāds tas ir paskaidrots turpmāk, un to ņemt vērā, nosakot sankciju šajā lietā;

               —

               lemt saskaņā ar prasības pieteikumu;

               —

               piespriest Revīziju palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā;

               —

               atzīt visas citas prasītāja tiesības, tostarp tiesības atbildēt uz Eiropas Revīzijas palātas rakstveida apsvērumiem;

               —

               piespriest pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs;

               —

               atzīt prasītājam visas citas tiesības, parādus, pamatus un rīcību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza deviņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir mainījusi strīda priekšmetu, interpretējot prasītāja priekšlikumu tiesas sēdē tādā veida, it kā tas atteiktos no prasības atcelt lēmumu Nr. 81-2007.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir sagrozījusi faktus pārsūdzētā sprieduma 40., 58. un 94. punktā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja prasības pirmais pamats ir sagrozīts, jo Civildienesta tiesa nav ņēmusi vērā norādīto Eiropas Savienības ierēdņu Civildienesta noteikumu 22.a un 22.b pantu.

               4)

               Ceturtais pamats ir par to, ka Civildienesta tiesa nav piemērojusi pierādīšanas pienākuma maiņas principu.

               5)

               Piektais pamats ir par to, ka Civildienesta tiesa esot pieņēmusi sliktu juridisku nolēmumu par prasītāja prasības otro pamatu un nav izdarījusi secinājumus attiecībā uz Ģenerālsekretāra rīcību, to saistot ar Civildienesta noteikumu 11.a pantu.

               6)

               Sestais pamats ir par to, ka Civildienesta tiesa neesot ņēmusi vērā vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

               7)

               Septītais pamats ir par neobjektīvo attieksmi pret prasītāju, kāda esot bijusi ierēdnim, kuram tika uzticēta disciplinārlietas izmeklēšana.

               8)

               Astotais pamats ir par faktisku Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta nepiemērošanu, atsakoties pārbaudīt samērīgumu starp faktiem un to rezultātā noteikto sankciju.

               9)

               Devītais pamats ir par nepareizu saprātīga termiņa principa piemērošanu.


title: Lieta T-491/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojumu lietā F-14/10 Marcuccio /Komisija 2011. gada 19. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               12.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojumu lietā F-14/10 Marcuccio/Komisija 2011. gada 19. septembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta T-491/11 P)
   2011/C 331/52
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               prioritāri, pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem apmierināt prasības pieteikumā, ar ko ierosināta lieta, izvirzītos prasījumus;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam visus tam radušos tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar šo lietu visās līdz šim notikušajās tiesvedībās;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai citā tiesas sastāvā, lai tā no jauna izskatītu lietu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir iesniegta par Civildienesta tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojumu, ar kuru kā acīmredzami juridiski nepamatota ir noraidīta prasība piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam materiālo un nemateriālo kaitējumu, kas viņam esot nodarīts tādēļ, ka daļējas pastāvīgas invaliditātes atzīšanas procedūra esot bijusi nesamērīgi ilga.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, kā arī nav norādīts pamatojums un nav izpildīts pienākums veikt iepriekšēju izmeklēšanu, jo katrā ziņā vienmēr sistemātiski tika izslēgta Eiropas Savienības iestādes civiltiesiskā atbildība gadījumā, kad nebija izpildīts tai uzliktais pienākums pamatot ikvienu savu lēmumu, un par nepiemērotu tika atzīts apelācijas sūdzības iesniedzēja arguments šajā ziņā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta nepareiza un nesaprātīga pienākuma norādīt pamatojumu jēdziena interpretācija un piemērošana.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav norādīts nekāds pamatojums, kā arī nav veikta izmeklēšana un ir pieļauta procesuāla kļūda, jo atbildētājas pretprasība netika atzīta par tādu, kas ir iesniegta novēloti, un līdz ar to par nepieņemamu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Civildienesta tiesas Reglamenta 44. pants un citas apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības saistībā ar sacīkstes principu un tiesībām uz aizstāvību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir veikta nepareiza un nesaprātīga Civildienesta tiesas Reglamenta 94. panta interpretācija un piemērošana.


title: Lieta F-88/10: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Van Asbroeck /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Lēmums klasificēt pagaidu pakāpē — Pārskatīšanas lūgums — Būtisks jauns fakts — Neesamība — Acīmredzami nepieņemama prasība)

text:
               6.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 232/42

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Van Asbroeck/Komisija
   (Lieta F-88/10) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Lēmums klasificēt pagaidu pakāpē - Pārskatīšanas lūgums - Būtisks jauns fakts - Neesamība - Acīmredzami nepieņemama prasība)
   2011/C 232/76
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Man Van Asbroeck (Dilbeek, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues, A. Blot un C. Bernard-Glanz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji G. Berscheid un D. Martin, vēlāk J. Currall un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja prasība daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 22. oktobra lēmumu par kompensācijas ieviešanu ierēdņiem, kuru kategorija ir mainījusies pirms 2004. gada 1. maija, tikt pārklasificētam pakāpē D*4/8 ar atpakaļejošu datumu no 2004. gada 1. maija un rekonstruēt viņa karjeru atbilstoši viņa paaugstinājumiem, ikgadējām indeksācijām un līmeņa paaugstināšanām kopš šī datuma

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               M. Van Asbroeck atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010., 50. lpp.


title: Lieta C-613/14: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – James Elliott Construction Limited/Irish Asphalt Limited Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 267. pants — Tiesas kompetence — Jēdziens “Savienības tiesību norma — Direktīva 89/106/EEK — Dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšana attiecībā uz būvizstrādājumiem — Standarts, ko saskaņā ar Eiropas Komisijas pilnvarojumu ir apstiprinājusi Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) — Standarta publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī — Saskaņotais standarts EN 13242:2002 — Valsts standarts, ar kuru tiek transponēts standarts EN 13242:2002 — Strīds starp privātpersonām par līgumsaistībām — Metode izstrādājuma (ne)atbilstības valsts standartam, ar kuru tiek transponēts saskaņotais standarts, konstatēšanai — Izstrādājuma (ne)atbilstības šim standartam konstatēšanas datums — Direktīva 98/34/EK — Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu jomā — Piemērošanas joma

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/9

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 27. oktobra spriedums (Supreme Court (Īrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – James Elliott Construction Limited/Irish Asphalt Limited

   (Lieta C-613/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 267. pants - Tiesas kompetence - Jēdziens “Savienības tiesību norma - Direktīva 89/106/EEK - Dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšana attiecībā uz būvizstrādājumiem - Standarts, ko saskaņā ar Eiropas Komisijas pilnvarojumu ir apstiprinājusi Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) - Standarta publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī - Saskaņotais standarts EN 13242:2002 - Valsts standarts, ar kuru tiek transponēts standarts EN 13242:2002 - Strīds starp privātpersonām par līgumsaistībām - Metode izstrādājuma (ne)atbilstības valsts standartam, ar kuru tiek transponēts saskaņotais standarts, konstatēšanai - Izstrādājuma (ne)atbilstības šim standartam konstatēšanas datums - Direktīva 98/34/EK - Informācijas sniegšanas kārtība tehnisko standartu un noteikumu jomā - Piemērošanas joma)
   (2017/C 006/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: James Elliott Construction Limited

      Atbildētājs: Irish Asphalt Limited

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 267. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Savienības Tiesa ir kompetenta prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā interpretēt saskaņoto standartu 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/106/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz būvizstrādājumiem, kas grozīta ar Padomes 1993. gada 22. jūlija Direktīvu 93/68/EEK, 4. panta 1. punkta izpratnē, uz kuru Eiropas Komisija ir publicējusi atsauces Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā;

               2)

               saskaņotais standarts EN 13242:2002 “Minerālmateriāli nesaistītajiem un hidrauliski saistītajiem maisījumiem būvniecībai un ceļu konstrukcijām” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nav saistošs valsts tiesai tiesvedībā par tāda privāttiesiska līguma izpildi, ar kuru vienai pusei ir uzlikts pienākums piegādāt produktu, kas atbilst valsts standartam, ar kuru tiek transponēts šis saskaņotais standarts, ne attiecībā uz būvizstrādājuma atbilstības līguma noteiktajām specifikācijām noteikšanas veidu, ne attiecībā uz brīdi, kurā šāda būvizstrādājuma atbilstība ir jānosaka;

               3)

               Direktīvas 89/106, kas grozīta ar Direktīvu 93/68, 4. panta 2. punkts, to skatot šīs direktīvas preambulas divpadsmitā apsvēruma gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka prezumpcija par tāda būvizstrādājuma derīgumu izmantošanai, kurš izgatavots atbilstoši saskaņotajam standartam, nav saistoša valsts tiesai, lai noteiktu, vai šādam izstrādājumam ir tirdzniecībai piemērota kvalitāte un vai tas ir derīgs izmantošanai tā mērķim, ja tādā valsts vispārēja rakstura tiesiskajā regulējumā, kas reglamentē preču pārdošanu, kā pamatlietā ir prasīts, lai būvizstrādājumam būtu šādas īpašības;

               4)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā, kas pēdējo reizi grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/96/EK, 1. panta 11. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādas valsts tiesību normas kā pamatlietā, kurās paredzēti – ja vien puses nav paudušas pretēju gribu – netieši izteikti līguma nosacījumi par pārdoto preču piemērotību tirdzniecībai un derīgumu izmantošanai vai kvalitāti, nav “tehniski noteikumi” šīs tiesību normas izpratnē, par kuru projektiem jāveic Direktīvas 98/34, kas grozīta ar Direktīvu 2006/96, 8. panta 1. punkta pirmajā daļā paredzētā iepriekšējā paziņošana.

      (1)  OV C 96, 23.03.2015.


title: Lieta T-367/15: Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūlijā – Renfe-Operadora/ITSB (“AVE”)

text:
               19.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/31

         Prasība, kas celta 2015. gada 9. jūlijā – Renfe-Operadora/ITSB (“AVE”)
   (Lieta T-367/15)
   (2015/C 346/37)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial (Madride, Spānija) (pārstāvji – J.-B. Devaureix, advokāts, un M. Hernández Sandoval, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “AVE” – pieteikums par restitutio in integrum – reģistrācijas pieteikums Nr. 5 640 198

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 24. aprīļa lēmums lietā R 712/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, atzīstot par pamatotu pieteikumu par restitutio in integrum, un līdz ar to atzīt par pieņemamu apelācijas sūdzību, ko prasītāja iesniedza par Anulēšanas nodaļas 2014. gada 4. februāra lēmumu, un nosakot, ka apelācijas sūdzību izskatīs ITSB Apelācijas piektā padome;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               nepilnīgs faktu izklāsts apstrīdētajā lēmumā, pieļauti procesuālie pārkāpumi, kuru dēļ pārkāptas prasītājas tiesības uz aizstāvību un pienācīgas rūpības ievērošanas pienākums attiecībā uz prasītāju;

               —

               kļūdains pierādījumu vērtējums, nesamērīgums starp prasītājas šķietami pieļauto formālo trūkumu un no tā izrietošajām sekām, ka rezultātā prasītājai liegts pārsūdzēt tās interesēm nelabvēlīgu lēmumu, un pārlieku strikta nostāja pieņemtajā lēmumā;

               —

               prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums, liedzot tai iespēju apstrīdēt pēc būtības pamatus, uz kuriem balstīta preču zīmes “AVE” atzīšana par daļēji spēkā neesošu.


title: Lieta T-524/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Folch Torrela un citi/VNV

text:
               23.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 357/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Folch Torrela un citi/VNV
   (Lieta T-524/17)
   (2017/C 357/28)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ángel Folch Torrela (Terasa, Spānija) un 42 citi prasītāji (pārstāvji – V. Clavell Hernández, C. de Santiago Álvarez un J. Redondo Martín, advokāti)

      Atbildētāja: Vienotā noregulējuma valde

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt, ka Vienotā noregulējuma valde esot pārkāpusi Eiropas tiesības, 2017. gada 7. jūnija izpildsesijā pieņemot Lēmumu SRB/EES/2017/08, ar ko pieņemta noregulējuma shēma attiecībā uz finanšu iestādi Banco Popular Español, A.S.;

               —

               un līdz ar to ar ex tunc iedarbību atcelt attiecīgo aktu, kā arī VNV vēlāk pieņemtos īstenošanas aktus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kuri ir izvirzīti lietās: T-478/17 Mutualidad de la Abogacía un Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Vienotā noregulējuma valde, T-481/17 Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno un SFL/Vienotā noregulējuma valde, T-482/17 Comercial Vascongada Recalde/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-483/17 García Suárez un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-484/17 Fidesban un citi/Komisija un Vienotā noregulējuma valde, T-497/17 Sánchez del Valle y Calatrava Real State 2015/Komisija un Vienotā noregulējuma valde un T-498/17 Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija un Vienotā noregulējuma valde.


title: Lieta T-279/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/60

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Black & Decker Corporation iesniedza 2005. gada 20. jūlijā
   (Lieta T-279/05)
   (2005/C 217/119)
   valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 20. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Black & Decker Corporation, Tovnsona [Townson], Mērilendas štats (ASV), kuru pārstāv P. Heriss [P. Harris], Solicitor.

      Atlas Copco Aktiebolag, Stokholma (Zviedrija) arī piedalījās procesā ITSB Apelāciju padomē.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 793/2004-1;

               —

               pasludināt iebildumus B 622 300 par nepieņemamiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un apelācijas procesā.

         Pamati un galvenie argumenti

               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs:

               Prasītāja

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Krāsaina preču zīme melnā un dzeltenā krāsā, attiecībā uz 7. klasi (pārnēsājamie rokas elektriskie instrumenti utt.)

               Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

               Nereģistrētas preču zīmes un apzīmējumi, kas tiek lietoti tirdzniecībā visās dalībvalstīs attiecībā uz elektriskajiem instrumentiem

               ITSB Iebildumu nodaļas lēmums:

               Iebildumus noraidīt kā nepieņemamus

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apstrīdēto lēmumu atcelt un nosūtīt to Iebildumu nodaļai atkārtotai izskatīšanai

               Izvirzītie pamati:

               Prasītāja apgalvo, ka iebildumi bija jānoraida kā nepieņemami, jo tajos netika pietiekami skaidri norādītas agrākās preču zīmes un apzīmējumi, uz kuriem tie ir balstīti, pārkāpjot Regulas Nr. 2868/1995 (1) 18. noteikuma 1. punktu

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 15.12.1995., 1. lpp.).


title: Lieta C-41/12 P: Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 25. septembra rīkojums — Monster Cable Products, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Live Nation (Music) UK Ltd

text:
               21.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 377/9

         Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētāja 2013. gada 25. septembra rīkojums — Monster Cable Products, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Live Nation (Music) UK Ltd

   (Lieta C-41/12 P) (1)

   2013/C 377/18
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 73, 10.3.2012.


title: Lieta C-86/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums ( Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration (Eiropas Savienības pilsonība — LESD 20. un 21. pants — Direktīva 2004/38/EK — Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir mazu bērnu, Savienības pilsoņu, tiešs augšupējs radinieks, uzturēšanās tiesības — Savienības pilsoņi, kas ir dzimuši dalībvalstī, kurai tie nav valstspiederīgi, un kas nav izmantojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos — Pamattiesības)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/21

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 10. oktobra spriedums (Cour administrative (Luksemburga) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

   (Lieta C-86/12) (1)

   (Eiropas Savienības pilsonība - LESD 20. un 21. pants - Direktīva 2004/38/EK - Trešās valsts valstspiederīgā, kas ir mazu bērnu, Savienības pilsoņu, tiešs augšupējs radinieks, uzturēšanās tiesības - Savienības pilsoņi, kas ir dzimuši dalībvalstī, kurai tie nav valstspiederīgi, un kas nav izmantojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos - Pamattiesības)
   2013/C 344/35
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour administrative

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Atbildētājs: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour administrative — LESD 20. panta un Pamattiesību hartas 20., 21., 24., 33. un 34. panta interpretācija — Dalībvalsts atteikums piešķirt uzturēšanās tiesības trešās valsts pilsonim, kurš ir tiešais augšupējais radinieks un ir vienīgais savu mazgadīgo bērnu, Savienības pilsoņu, kuriem ir dalībvalsts pilsonība, aprūpētājs — Kopīgas ģimenes dzīves neesamība ar otru šo bērnu tiešo augšupējo radinieku, kurš pastāvīgi uzturas citā dalībvalstī — Atteikuma uzturēties, piešķirt uzturēšanās atļauju un darba atļauju piemērojamība — Ietekme uz efektīvu ar Savienības pilsoņa statusu saistītu tiesību izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

   Tādā situācijā kā pamatlietā LESD 20. un 21. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem atbilst situācija, kad dalībvalsts liedz trešās valsts valstspiederīgajam uzturēšanās tiesības savā teritorijā, lai arī tikai šī valstspiederīgā apgādībā atrodas mazi bērni, Savienības pilsoņi, kuri kopā ar viņu dzīvo šajā dalībvalstī kopš dzimšanas, lai arī viņiem nav minētās dalībvalsts pilsonības un viņi nav izmantojuši savas tiesības uz brīvu pārvietošanos, ja šie Savienības pilsoņi neatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko grozīta Regula (EEK) Nr. 1612/68 un atceltas Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, nosacījumiem vai ja šāda atteikuma dēļ minētajiem pilsoņiem netiktu liegta iespēja efektīvi izmantot tiesības, kuras piešķirtas ar Savienības pilsoņa statusu, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 138, 12.05.2012.


title: Lieta C-231/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. maijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/27

         Prasība, kas celta 2010. gada 10. maijā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-231/10)
   2010/C 179/43
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot tiesību aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/118/EK par gruntsūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu un pasliktināšanos (1) prasības, un/vai nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2009. gada 16. janvārī.

      (1)  OV L 372, 19. lpp.


title: Lieta T-191/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Lubrizol France /Padome

text:
               19.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Lubrizol France/Padome
   (Lieta T-191/14)
   2014/C 151/40
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Lubrizol France SAS (Rouen, Francija) (pārstāvji – R. MacLean, Solicitor un B. Hartnett, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 17. decembra Regulas (ES) Nr. 1387/2013 (1), ar ko aptur kopējā muitas tarifa autonomo nodokļu piemērošanu konkrētiem lauksaimniecības un rūpniecības ražojumiem un atceļ Regulu (ES) Nr. 1344/2011, 1. un 4. pantu, ciktāl ar to prasītājai tika liegtas tiesības uz trīs nodokļa maksājumu apturēšanu saskaņā ar bijušajiem TARIC kodiem 2918.2900.80, 3811.2900.10 un 3811.9000.30, jo šajā regulā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un kļūdas pēc būtības, un tā arī tika pieņemta, pārkāpjot būtiskās formas prasības un garantijas;

               —

               piespriest atbildētājai un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un pēc būtības, nosakot ka bija izpildīti piemērojamie nosacījumi, lai izbeigtu apturēt trīs autonomus nodokļa maksājumus pienācīgi nepiemērojot testu, lai noteiktu, vai pastāv pietiekams daudzums līdzīgu vai aizvietojamu Savienībā ražotu preču, kā arī pienācīgi nepiemērot kritēriju par identiskām, ekvivalentām vai aizstājējprecēm.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi būtiskas formas prasības un garantijas, kas paredzētas, lai nodrošinātu, ka ir pienācīgi piemēroti un īstenoti procesuālie noteikumi, saskaņā ar kuriem oponējošajiem uzņēmumiem ir jāatbild pienācīgā laikā, un lai novērstu maldinošas un neprecīzas informācijas sniegšanu iebildumos pret autonomās nodokļa maksājumu apturēšanas turpināšanu.

      (1)  Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1387/2013, ar ko aptur kopējā muitas tarifa autonomo nodokļu piemērošanu konkrētiem lauksaimniecības un rūpniecības ražojumiem un atceļ Regulu (ES) Nr. 1344/2011 (OV L 354, 201. lpp.).


title: Lieta T-495/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maijā spriedums — Belfass /Padome (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra — Acīmredzama materiālā kļūda — Piešķiršana piedāvājumam ar vislabāko cenas un vērtības attiecību — Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums — Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 139. panta 1. punkts — Iebilde par prettiesiskumu — Specifikācijas — Pieņemamība)

text:
               5.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/31

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 21. maijā spriedums — Belfass/Padome
   (Lieta T-495/04) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma uz konkursu procedūra - Acīmredzama materiālā kļūda - Piešķiršana piedāvājumam ar vislabāko cenas un vērtības attiecību - Pārmērīgi zemas cenas piedāvājums - Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 139. panta 1. punkts - Iebilde par prettiesiskumu - Specifikācijas - Pieņemamība)
   (2008/C 171/55)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Belfass SPRL, Forest (Beļģija) (pārstāvis — L. Vogel, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — B. Driessen un A. Vitro)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Eiropas Savienības Padomes 2004. gada 13. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīti divi prasītāja iesniegtais piedāvājumi sakarā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā UCA-033/04, un, otrkārt, prasība atlīdzināt prasītāja Padomes rīcības rezultātā iespējamo ciesto zaudējumu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Padomes 2004. gada 13. oktobra lēmumu, ar kuru tika noraidīti Belfass SPRL piedāvājumi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā UCA-033/04 ietvaros, tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīts Belfass piedāvājums 2. kārtā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-149/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Dover /Parlaments (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Piemaksu izmantošanas kontrole — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Izdevumu pamatojums — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Dover/Parlaments
   (Lieta T-149/09) (1)

   (Noteikumi par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Piemaksu izmantošanas kontrole - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Izdevumu pamatojums - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana)
   2011/C 145/41
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Densmore Ronald Dover (Borehamwood, Hertfordshire, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — D. Vaughan, QC, M. Lester, barrister, un M. French, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, D. Moore un M. Windisch)

      Priekšmets

   Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2009. gada 29. janvāra Lēmuma D(2009) 4639 atgūt noteiktas summas, kas nepamatoti izmaksātas prasītājam saistībā ar deputāta izdevumiem un piemaksām, atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2009. gada 29. janvāra Lēmumu D(2009) 4639, ciktāl tas attiecas uz 193 001 sterliņu mārciņu atgūšanu;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Parlaments un Densmore Ronald Dover k-gs sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 141, 20.06.2009.


title: Lieta T-143/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Antonietta Camurato Carfagno iesniedza 2004. gada 13. aprīlī

text:
               24.7.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/18

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Antonietta Camurato Carfagno iesniedza 2004. gada 13. aprīlī
   (Lieta T-143/04)
   (2004/C 190/29)
   Tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Antonietta Camurato Carfagno, Braine - L'Alleud (Beļģija), kuru pārstāv Carlos Mourato, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt 2003. gada 9. aprīļa pārvērtētāja lēmumu saistībā ar prasītāja karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               —

               atcelt iecēlējiestādes 2003. gada 11. decembra tiešo lēmumu, kas sniedz negatīvu atbildi uz prasītājas sūdzību(R/353/03);

               —

               pieņemt zināšanai, ka prasītāja sev patur tiesības noformulēt papildus pamatu saistībā ar novērtētāju un iecēlējiestādes pilnvaru pārkāpšanu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesas izdevumus, kā arī ar lietas vešanu saistītos izdevumus, proti, izdevumus saistībā ar adreses norādīšanu, ceļa un uzturēšanās izdevumus, kā arī izdevumi par advokātu palīdzību.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja apstrīd savu karjeras attīstības ziņojumu (KAZ) par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda, ka KAZ iekļautais novērtējums ir acīmredzami kļūdains, ņemot vērā vairākus notikumus un faktus, kas iestājušies aplūkotajā periodā un pēc tā, un novērtētāja un apstiprinātāja komentārus, kas ir pretrunīgi attiecībā uz piešķirto atzīmi un tās nozīmi. Papildus prasītāja uzskata, ka KAZ pārkāpj Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 43. pantu, jo jaunā novērtēšanas sistēma var izraisīt ierēdņu pienācīgu nenovērtēšanu, kā tas pēc prasītājas domām ir noticis viņas gadījumā, īpaši attiecībā uz pienākumu ievērot vidējo mērķi 14/20.
   Turklāt prasītāja atsaucās uz:

               —

               acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

               —

               vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpšanu;

               —

               pamatošanas pienākuma pārkāpšanu.


title: Lieta T-351/13: Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Crown Equipment ( Suzhou ) un Crown Gabelstapler /Padome

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 2. jūlijā — Crown Equipment (Suzhou) un Crown Gabelstapler/Padome
   (Lieta T-351/13)
   2013/C 252/66
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Ķīna) un Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Vācija) (pārstāvji — K. Neuhaus, H.-J. Freund un B. Ecker, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu;

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 372/2013 (1), ar ko groza 2011. gada 10. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/201, tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītājiem;

               —

               piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (2) 2. panta 7. punkts vai LESD 296. panta 2. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā vai nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, izvēloties Brazīliju par analogo valsti normālās vērtības noteikšanai. Padome ir nepamatoti konstatējusi vai nav sniegusi pamatojumu, kādēļ ir pietiekama konkurence Brazīlijas tirgū, it īpaši saistībā ar konkurences līmeni starp pašmāju ražotājiem un saistībā ar importa radīto konkurences līmeni.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkts vai LESD 296. panta 2. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā vai nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu, noraidot lūgumu normālās vērtības pielāgošanai, lai tiktu ņemts vērā 14 % ievedmuitas nodoklis attiecīgajai precei analogajā valstī Brazīlijā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 9. panta 4. punkts tiktāl, ciktāl Padome ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot “mazāka pienākuma noteikumu”, tad, kad tā salīdzināja apstrīdētajā regulā noteikto dempinga starpību ar kaitējuma novēršanas līmeni, kas paredzēts sākotnējā izmeklēšanā 2005. gadā, tā vietā, lai noteiktu jaunu kaitējuma novēršanas līmeni.

      (1)  Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regula (ES) Nr. 372/2013, ar ko pēc daļējas starpposma pārskatīšanas atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1225/2009 11. panta 3. punktam groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1008/2011, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu, ko piemēro Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes ar roku darbināmu paliktņu autokrāvēju un to galveno daļu importam (OV L 112, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp).


title: Lieta C-106/13: Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums ( Tribunale di Tivoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francesco Fierro un Fabiana Marmorale / Edoardo Ronchi un Cosimo Scocozza (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Savienības tiesību īstenošana — Neesamība — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/54

         Tiesas (desmitā palāta) 2013. gada 30. maija rīkojums (Tribunale di Tivoli (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Francesco Fierro un Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi un Cosimo Scocozza

   (Lieta C-106/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2013/C 225/101
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Tivoli

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Francesco Fierro un Fabiana Marmorale

      Atbildētāji: Edoardo Ronchi un Cosimo Scocozza

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Tivoli — Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. panta, lasot to kopā ar LES 6. pantu un Pamattiesību hartas 17. pantu un 52. panta 3. punktu, interpretācija — Tiesības uz īpašumu — Valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj vietējām administratīvajām iestādēm aizliegt īpašniekam bez iepriekšējas atļaujas saņemšanas pārdot daļu no tam piederošā nekustamā īpašuma

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesas kompetencē acīmredzami nav atbildēt uz jautājumu, kuru uzdevusi Tribunale di Tivoli (Itālija).

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta T-285/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Wirtschaftsvereinigung Stahl  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/36

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Wirtschaftsvereinigung Stahl u.c./Komisija
   (Lieta T-285/14)
   2014/C 223/40
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Diseldorfa, Vācija), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf), Buderus Edelstahl Schmiedetechnik GmbH (Wetzlar), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld), Peiner Träger GmbH (Peine), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen), Pruna Betreiber GmbH (Grünwald), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen), Salzgitter Mannesmann Rohr Sachsen GmbH (Zeithain), HSP Hoesch Spundwand und Profil GmbH (Dortmund), Salzgitter Mannesmann Grobblech GmbH (Mülheim an der Ruhr), Mülheim Pipecoatings GmbH (Mülheim an der Ruhr), Salzgitter Mannesmann Stainless Tubes Deutschland GmbH (Remscheid), Salzgitter Hydroforming GmbH & Co. KG (Crimmitschau), Salzgitter Mannesmann Line Pipe GmbH (Siegen), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg) (pārstāvji – A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2013. gada 18. decembra lēmumu uzsākt oficiālās izmeklēšanas procedūru lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem (OV 2014, C 37, 73. lpp.);

               —

               apvienot šo lietu un lietu saistībā ar prasību, ko Vācija cēlusi Vispārējā tiesā par apstrīdētā lēmuma atcelšanu (prasības pieteikums iesniegts 2014. gada 21. martā);

               —

               pakārtoti: pievienot lietai ar Vācijas celto prasību saistītos lietas materiālus;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza deviņus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: priekšrocības neesamība

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētais īpašais kompensācijas režīms nerada nekādu priekšrocību energoietilpīgiem lietotājiem tēraudrūpniecībā vispārīgi un 2.–24. prasītājai konkrēti.

               2.

               Otrais pamats: selektīvas priekšrocības neesamība

                           —

                           Prasītājas arī apgalvo, ka īpašais kompensācijas režīms tām a fortiori nav radījis nekādu selektīvu priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               3.

               Trešais pamats: valsts līdzekļu izmantošanas neesamība

                           —

                           Prasītājas tāpat arī norāda, ka īpašais kompensācijas režīms nav atbalsts, ko “piešķīrusi valsts vai kas piešķirts no valsts līdzekļiem” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

               4.

               Ceturtais pamats: konkurences izkropļošanas neesamība

                           —

                           Prasītājas norāda, ka ar īpašo kompensācijas režīmu netiekot izkropļota konkurence Eiropas Savienībā.

               5.

               Piektais pamats: ietekmes uz tirdzniecību starp dalībvalstīm neesamība

                           —

                           Prasītājas norāda, ka īpašais kompensācijas režīms neietekmē arī tirdzniecību starp dalībvalstīm.

               6.

               Sestais pamats: ar īpašā kompensācijas režīma izbeigšanu vai ievērojamu samazināšanu tiktu pārkāptas prasītāju pamattiesības

                           —

                           Prasītājas norāda, ka ar īpašā kompensācijas režīma kvalificēšanu par atbalstu vai tā ievērojamu samazināšanu tiktu pārkāptas ne tikai LESD 107. panta robežas, ko skaidri ir noteikusi Eiropas Savienības Tiesa, bet arī pamatprasība par materiālo vienlīdzību izdevumu sadalē. Ar īpašā kompensācijas režīma atcelšanu vai ievērojamu samazināšanu tādējādi tiktu pārkāptas prasītāju pamattiesības, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartā paredzētās.

               7.

               Septītais pamats: uz īpašo kompensācijas režīmu ir attiecināms Komisijas 2002. gada 22. maija lēmums

                           —

                           Prasītājas norāda, ka Komisija savā 2002. gada 22. maija lēmumā ir tieši atzinusi, ka EEG un tā “kompensācijas režīmi” neatbilst atbalsta nosacījumiem (1). Šis lēmums attiecoties arī uz īpašo kompensācijas režīmu.

               8.

               Astotais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā un nepietiekama sākotnējā izvērtēšana

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka Komisija nav veikusi pietiekamu izvērtējumu un līdz ar to nav konstatējusi, ka energoietilpīgiem lietotājiem paredzētie izņēmumi ir pamatoti ar EEG mērķi, raksturu un vispārējo uzbūvi un tādējādi nav selektīva priekšrocība.

               9.

               Devītais pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

                           —

                           Prasītājas norāda, ka Komisijai katrā ziņā vajadzēja tās uzklausīt, pirms pieņemt lēmumu ar tik nozīmīgām juridiskām sekām.

      (1)  Komisijas 2002. gada 22. maija vēstule C (2002) 1887 fin./Valsts atbalsts NN 27/2000 – Vācija.


title: Lieta C-68/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. februārī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. februārī iesniedza Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) — Markus Weiss/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-68/13)
   2013/C 114/39
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Rüsselsheim

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītājs: Markus Weiss

      Atbildētāja: Condor Flugdienst GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai ārkārtējam apstāklim regulas (1) 5. panta 3. punkta izpratnē ir jābūt tieši saistītam ar rezervēto lidojumu?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša: cik daudz iepriekšējo lidojumu ar plānotajā reisā izmantojamu lidmašīnu ir būtiski saistībā ar ārkārtēju apstākli? Vai attiecībā uz ārkārtēju apstākļu ņemšanu vērā iepriekšējos lidojumos pastāv ierobežojums laikā? Ja pastāv, kā tas ir jāaprēķina?

               3.

               Ja ārkārtējie apstākļi, kas radušies iepriekšējos lidojumos, ir būtiski arī attiecībā uz vēlāku lidojumu: vai iespējamie pasākumi, kas apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir jāveic saskaņā ar regulas 5. panta 3. punktu, attiecas tikai uz ārkārtējā apstākļa novēršanu vai tomēr arī uz izvairīšanos no ilgas kavēšanās?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV L 46, 1. lpp.


title: Lieta T-361/17: Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Eco-Bat Technologies u.c./Komisija

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/13

         Prasība, kas celta 2017. gada 6. jūnijā – Eco-Bat Technologies u.c./Komisija
   (Lieta T-361/17)
   (2017/C 318/18)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Apvienotā Karaliste), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Vācija) un Société Traitements Chimiques des Métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Francija) (pārstāvji – M. Brealey, QC, I. Vandenborre un S. Dionnet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 6. aprīļa Lēmuma C(2017) 900, final, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2017. gada 6. aprīļa Lēmumu C(2017)2223, final, Lietā AT.40018 – Auto akumulatoru otrreizējā pārstrāde – 2. panta 1. punkta b) apakšpunktu un samazināt Prasītājiem uzlikto naudas sodu, lai ņemtu vērā pirkumu atsauces vērtību pārkāpuma laikposmā un pareizo prasītāju dalības ilgumu pārkāpuma izpausmēs Francijā un nepiemērot palielinājumu 10 % apmērā, kas ir pamatots uz Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) 37. punktu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un prasītāju tiesības uz aizstāvību, jo prasītāju pirkumu vērtību, kas izmantota naudas soda aprēķināšanai, tā pirmo reizi ir identificējusi apstrīdētajā lēmumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, izmantojot prasītāju pirkumu vērtību 2011. gadā kā atsauci naudas soda aprēķināšanai.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi personīgās atbildības, vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principus un nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, neņemot vērā prasītāju mazākā apmēra iesaisti karteļa izpausmēs Francijā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un pārkāpusi tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus, jo tā nav pietiekami pamatojusi Pamatnostādņu 37. punkta piemērošanu un piemēroto konkrēto naudas soda palielinājumu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, piemērojot atšķirīgu attieksmi pirkuma karteļiem no pārdošanas karteļiem.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību, piemērojot naudas soda palielinājumu atbilstoši Pamatnostādņu 37. punktam, uz to neatsaucoties paziņojumā par iebildumiem un nepieņemot papildu paziņojumu par iebildumiem un nerīkojot jaunu uzklausīšanu.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu, agrākā administratīvā procesa stadijā nedarot zināmu savu nolūku piemērot Pamatnostādņu 37. punktu.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-102/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Sorouh /Padome

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Sorouh/Padome
   (Lieta T-102/12)
   2012/C 151/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sorouh Joint Stock Company (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP, kā arī 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 un tai sekojošos izpildes aktus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1) un lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (2).

      (1)  OV 2011, C 290, 13. lpp.

      (2)  OV 2011, C 290, 14. lpp.


title: Lieta C-444/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. augustā iesniedza Tribunalul Brașov (Rumānija) — Imre Solyom, Luiza Solyom/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 7. augustā iesniedza Tribunalul Brașov (Rumānija) — Imre Solyom, Luiza Solyom/Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

   (Lieta C-444/13)
   2013/C 325/24
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Brașov

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Imre Solyom, Luiza Solyom

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

      Prejudiciālais jautājums

   Vai gadījumā, ja līdzēji pirkuma līgumā vienojas par galīgu un negrozāmu cenu, un pēc tam nodokļu iestādes šo pirkuma darījumu uzskata par apliekamu ar nodokli tāpēc, ka pārdevējs ir ticis pārkvalificēts par nodokļa maksātāju, Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 73. un 78. pants ir jāinterpretē vai nu tādējādi, ka ar šo darījumu saistītais pievienotās vērtības nodoklis ir uzskatāms par iekļautu cenā, vai arī tādējādi, ka tas šai cenai ir jāpieskaita? Citiem vārdiem sakot, kāda ir šādas piegādes ar nodokli apliekamā vērtība?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta F-70/11: Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — ZZ /Komisija

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/52

         Prasība, kas celta 2011. gada 21. jūlijā — ZZ/Komisija
   (Lieta F-70/11)
   2011/C 282/100
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — F. Frabetti, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja novērtējuma ziņojumu par laikposmu no 2008. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 31. decembrim; precīzāk — šī ziņojuma daļu, ko par šo pašu laikposmu ir sagatavojis Eurostat;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-264/07: Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/60/EK — Ūdeņu aizsardzība un pārvaldība — Paredzēto analīžu neveikšana — Nepieciešamo kopsavilkuma ziņojumu neiesniegšana)

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/9

         Tiesas (septītā palāta) 2008. gada 31. janvāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-264/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/60/EK - Ūdeņu aizsardzība un pārvaldība - Paredzēto analīžu neveikšana - Nepieciešamo kopsavilkuma ziņojumu neiesniegšana)
   (2008/C 79/16)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un M. Konstantinidis, pārstāvji)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — E. Skandalou, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.), 5. panta 1. punkta un 15. panta 2. punkta pārkāpums — Kopsavilkuma ziņojumu neiesniegšana par 5. pantā prasītajām analīzēm attiecībā uz noteiktu upju baseinu apgabaliem — Direktīvas 5. panta 1. punktā paredzēto analīžu un pārskatu neveikšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               neizveidojot katram upes baseina apgabalam, kas atrodas tās teritorijā, to īpašību analīzi un pārskatu par cilvēku darbības ietekmi uz virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu stāvokli, kā arī ūdens resursu izmantošanas ekonomisko analīzi, atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, II un III pielikuma tehniskām prasībām Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šis direktīvas 5. panta 1. punktu, un neiesniedzot kopsavilkuma ziņojumus par šajā pantā noteiktām analīzēm, tā nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. panta 2. punkts;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 170, 21.7.2007.


title: Lieta C-44/12: Tiesas 2012. gada 16. novembra rīkojums ( Court of Session in Scotland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Andrius Kulikauskas/Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/18

         Tiesas 2012. gada 16. novembra rīkojums (Court of Session in Scotland (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Andrius Kulikauskas/Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt

   (Lieta C-44/12) (1)

   2013/C 108/43
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 14.4.2012.


title: Lieta C-220/10: Prasība, kas celta 2010. gada 6. maijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/14

         Prasība, kas celta 2010. gada 6. maijā — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-220/10)
   ()
   2010/C 209/22
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Guerra e Andrade un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Portugāles Republika,

                           —

                           noteikdama par mazāk jutīgām zonām visus Madeiras salas piekrastes ūdeņus un visus Portusantu [Porto Santo] salas piekrastes ūdeņus, nepiemērojot Direktīvas 91/271/EEK (1) II pielikumā saistībā ar minētās direktīvas 6. panta 1. punktu paredzētos kritērijus, proti, iepriekš neveikusi visaptverošus pētījumus, kas norādītu, ka attiecīgā novadīšana nelabvēlīgi neietekmēs vidi, nav izpildījusi minēto Direktīvas 91/271/EEK tiesību normu prasības;

                           —

                           komunālos notekūdeņus, kas no aglomerācijām ar apdzīvotības ekvivalentu vairāk nekā 10 000, kā tas ir Funšalas [Funchal] un Kamaras de Lobušas [Câmara de Lobos] aglomerāciju gadījumā, tiek novadīti Madeiras salas piekrastes ūdeņos, pakļaudama mazāk stingrai attīrīšanai nekā noteikts 4. pantā, iepriekš neveikusi visaptverošus pētījumus, kas norādītu, ka šāda novadīšana nelabvēlīgi neietekmēs vidi, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 6. panta 2. punktu;

                           —

                           Albufeiras/Armasaunas de Peras [Albufeira/Armação de Pêra] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama ne direktīvas 3. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmu esamību, ne 5. pantā paredzēto attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 3. un 5. pantu;

                           —

                           Bežas [Beja] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama 5. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 5. pantu;

                           —

                           Šavešas [Chaves] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama 5. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 5. pantu;

                           —

                           Težu [Tejo] upes estuārā esošo piecu, proti, Bareiru/Moitas [Barreiro/Moita], Fernaunas Ferro [Fernão Ferro], Montižu [Montijo], Kintas du Kondes [Quinta do Conde] un Seišalas [Seixal] aglomerāciju gadījumā nenodrošinādama direktīvas 3. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmu esamību un Težu estuāra kreisajā krastā notekūdeņus novadošo sešu, proti, Bareiru/Moitas, Korroijušas/Kintas da Bombas [Corroios/Quinta da Bomba], Fernaunas Ferro, Montižu, Kintas du Kondes un Seišalas aglomerāciju gadījumā nenodrošinādama 5. pantā paredzēto minēto ūdeņu attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 3. un 5. pantu;

                           —

                           Elvašas [Elvas] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama 5. pantā paredzēto attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 5. pantu;

                           —

                           Taviras [Tavira] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama 5. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 5. pantu;

                           —

                           Viseu [Viseu] aglomerācijas gadījumā nenodrošinādama ne direktīvas 3. pantā paredzēto komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmu esamību, ne 5. pantā paredzēto minēto ūdeņu attīrīšanu, kas ir stingrāka par 4. pantā noteikto, ir pārkāpusi Direktīvas 91/271/EEK 3. un 5. pantu;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vairākās aglomerācijās nav izpildītas direktīvas prasības, proti, septiņās no tām nav izpildīti 3. pantā noteiktie pienākumi un pārējās divpadsmit — 5. pantā noteiktie pienākumi.
   Dažās no minētajām aglomerācijām attiecīgo notekūdeņu attīrīšana netiek veikta vispār.
   Saistībā ar komunālo notekūdeņu novadīšanu jutīgās zonās direktīvā ir prasīts veikt novadīto ūdeņu stingrāku attīrīšanu, nekā noteikts attiecībā uz citās zonās novadītajiem ūdeņiem.
   Saskaņā ar II pielikuma B daļā noteikto jūras ūdens tilpi vai zonu var uzskatīt par mazāk jutīgu, ja šajā zonā pastāvošās morfoloģijas, hidroloģijas vai īpašu hidraulisku apstākļu rezultātā notekūdeņu izplūdes nelabvēlīgi neietekmē vidi.
   Direktīvas 6. panta 2. punktā ir noteikts, ar kādiem nosacījumiem mazāk jutīgās zonās novadītos komunālos notekūdeņus var pakļaut mazāk stingrai attīrīšanai. Šajā tiesību normā it īpaši ir noteikts, ka piekrastes ūdeņos novadītos komunālos notekūdeņus no aglomerācijām, kuru apdzīvotības ekvivalents ir robežās no 10 000 līdz 150 000, mazāk stingrai attīrīšanai var pakļaut tikai tad, ja ir veikti visaptveroši pētījumi, kas norādītu, ka šāda novadīšana nelabvēlīgi neietekmēs vidi, un Komisija ir iepazīstināta ar attiecīgo informāciju par šādiem pētījumiem.

      (1)  Padomes 1991. gada 21. maija Direktīva 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.; Īpašais izdevums latviešu valodā: 15. nod., 2. sēj., 26. lpp.)


title: Lieta T-394/07: Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Algodonera del Sur /Padome un Komisija

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 25. oktobrī — Algodonera del Sur/Padome un Komisija
   (Lieta T-394/07)
   (2007/C 315/79)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Algodonera del Sur S.A., Lebrija (Spānija) (pārstāvis — L. Ortiz Blanco, abogado)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 288. pantu un piespriest Padomei un Komisijai solidāri izmaksāt prasītājai finansiālu kompensāciju par kopējo summu EUR 1 029 825 (viens miljons divdesmit deviņi tūkstoši astoņi simti divdesmit pieci) apmērā;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā tie, kas jau ir izvirzīti lietā T-217/07 Las Palmeras/Padome un Komisija.


title: Lieta C-351/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Krajský soud v Plzni (Čehijas Republika) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o.s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. jūlijā iesniedza Krajský soud v Plzni (Čehijas Republika) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o.s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.

   (Lieta C-351/12)
   2012/C 295/38
   Tiesvedības valoda — čehu

      Iesniedzējtiesa

      Krajský soud v Plzni

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním, o.s. (OSA)

      Atbildētāja: Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīva 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) ir jāinterpretē kā tāda, kas nozīmē, ka izņēmums, kas liedz izmaksāt atlīdzību autoriem par viņu darbu izziņošanu, ko veic, izmantojot raidīšanu ar radio vai televīzijas pārraižu starpniecību pacientiem SPA pakalpojumu sniegšanas iestādē, kas ir uzņēmējdarbības veids, ir pretrunā 3. un 5. pantam (5. panta 2. punkta e) apakšpunktam, 3. punkta b) apakšpunktam un 5. punktam)?

               2)

               Vai šo direktīvas noteikumu saturs attiecībā uz iepriekšminēto darba izmantošanu ir pietiekami beznosacījumu un precīzs, lai autortiesību aģentūras varētu uz to balstīties valsts tiesās strīdā starp indivīdiem, ja valsts nav pareizi transponējusi direktīvu valsts tiesību aktos?

               3)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. pants un nākamie panti un 102. pants (vai attiecīgā gadījumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (2) 16. pants) ir jāinterpretē kā tādi, kas liedz tādu valsts tiesību aktu noteikumu piemērošanu, kas paredz, ka autortiesību kolektīvo pārvaldīšanu attiecīgajā valstī veic tikai viena (monopols) autortiesību aģentūra un tādējādi liedz pakalpojumu saņēmējiem iespēju izvēlēties citas Eiropas Savienības valsts autortiesību aģentūru?

      (1)  OV L 167, 10. lpp.

      (2)  OV L 176, 36. lpp.


title: Lieta T-102/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. aprīlī — Freistaat Sachsen /Komisija

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/18

         Prasība, kas celta 2007. gada 5. aprīlī — Freistaat Sachsen/Komisija
   (Lieta T-102/07)
   (2007/C 129/31)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Freistaat Sachsen (Vācija) (pārstāvji — C. von Donat un G. Quardt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu K(2007) 130 galīgā redakcijā par Vācijas valsts atbalstu Nr. C 38/2005 (iepriekš — NN 52/2004) Biria grupai daļā, kas attiecas uz tajā minēto 2. un 3. pasākumu, kā arī

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs vēršas pret Komisijas 2007. gada 24. janvāra Lēmumu K(2007) 130 galīgā redakcijā, ar kuru Komisija nolēma, ka Vācijas valsts atbalsts Bike Systems GmbH &Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH un Biria GmbH (tagad — Biria AG), kas ietver trīs pasākumus, nav saderīgs ar Kopējo tirgu.
   Prasītāja apgalvo, ka ar attiecīgo Komisijas lēmumu tā ir skarta tieši un individuāli, jo 2. un 3. pasākumu, kas ietver galvojumus par labu Sachsen Zweirad GmbH un Biria GmbH (tagad — Biria AG), prasītāja nodrošināja no saviem līdzekļiem, pamatojoties uz Freistaat Sachsen noteikumus par galvojumu izsniegšanu (Būrgschaftsrichlinie).
   Savas prasības pamatojumam prasītājs apgalvo pirmām kārtām, ka ir pārkāptas Kopienu tiesības, kļūdaini interpretējot atļautā valsts atbalsta regulējumu. Šajā sakarā prasītājs apstrīd to, ka atbildētāja, neievērojot atbilstošo definīciju atļautajā valsts atbalsta regulējumā, attiecīgos uzņēmumus uzskatīja par uzņēmumiem, kam ir grūtības. Tā kā pēc prasītājas uzskata, ka šajā gadījumā tā tas nav, 2. un 3. pasākums ir atļauti valsts atbalsti.
   Turklāt prasītāja atzīst, ka atbildētāja ir kļūdaini novērtējusi faktus, vadoties no tā, ka attiecīgie uzņēmumi ir uzņēmumi, kam ir grūtības.
   Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir nepilnīgi pamatots.


title: Lieta C-344/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tarifu un statistikas nomenklatūra — Preču klasifikācija — Aminoskābju maisījumi, ko izmanto zīdaiņu un mazu bērnu ar alerģiju pret govs piena olbaltumvielām pārtikā — Klasifikācija tarifu pozīcijā 2106 “pārtikas izstrādājumi” vai tarifu pozīcijā 3003 “medikamenti”

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/12

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 17. septembra spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kyowa Hakko Europe GmbH/Hauptzollamt Hannover

   (Lieta C-344/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tarifu un statistikas nomenklatūra - Preču klasifikācija - Aminoskābju maisījumi, ko izmanto zīdaiņu un mazu bērnu ar alerģiju pret govs piena olbaltumvielām pārtikā - Klasifikācija tarifu pozīcijā 2106 “pārtikas izstrādājumi” vai tarifu pozīcijā 3003 “medikamenti”)
   (2015/C 371/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Kyowa Hakko Europe GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hannover

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1214/2007, ir jāinterpretē tādējādi, ka aminoskābju maisījumi, tādi kā pamatlietā minētie, kuri tiek izmantoti zīdaiņu un mazu bērnu ar alerģiju pret govs piena olbaltumvielām pārtikā, ir jāklasificē šīs nomenklatūras pozīcijā 2106 kā “pārtikas izstrādājumi”, ja to objektīvo pazīmju un īpašību dēļ šie izstrādājumi nepārprotami neuzrāda ārstnieciskas un profilaktiskas īpašības, kuru iedarbība ir vērsta uz noteiktām cilvēka organisma funkcijām, un tādējādi tie nevar tikt pielietoti slimības vai saslimšanas novēršanai vai ārstēšanai, ne arī dabiski izmantoti medicīniskām vajadzībām; tas būtu jāpārbauda iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 339, 29.9.2014.


title: Lieta C-110/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 30. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 30. novembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti
   (Lieta C-110/06) (1)

   (2007/C 82/57)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 8.4.2006.