title: Lieta T-312/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija spriedums – Federcoopesca u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecība — Kopienas kontroles sistēma, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem — Komisijas lēmums, ar ko nosaka rīcības plānu, lai novērstu Itālijas zvejas kontroles sistēmas nepilnības — Tiesību akts, kas pats par sevi nemaina prasītāja tiesisko stāvokli — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/35

         Vispārējās tiesas 2015. gada 7. jūlija spriedums – Federcoopesca u.c./Komisija
   (Lieta T-312/14) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Zivsaimniecība - Kopienas kontroles sistēma, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem - Komisijas lēmums, ar ko nosaka rīcības plānu, lai novērstu Itālijas zvejas kontroles sistēmas nepilnības - Tiesību akts, kas pats par sevi nemaina prasītāja tiesisko stāvokli - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   (2015/C 279/43)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca) (Roma, Itālija), Associazione Lega Pesca (Roma), Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) (Roma) (pārstāvji – L. Caroli, S. Ventura un V. Cannizzaro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 6. decembra Lēmumu C(2013) 8635 final par rīcības plāna noteikšanu, lai novērstu Itālijas zvejas kontroles sistēmas nepilnības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca), Associazione Lega Pesca un Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 194, 24.6.2014.


title: Lieta C-472/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — IONAS STROUMSAS E.P.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Efeteio Athinon (Grieķija) 2006. gada 21. novembra rīkojumu — IONAS STROUMSAS E.P.E. pret GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   (Lieta C-472/06)
   (2007/C 20/07)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Athinon
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: IONAS STROUMSAS E.P.E.

      Atbildētāja: GLAXOSMITHKLINE Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Pharmakeftikon Proiondon

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai dominējošā stāvoklī esoša uzņēmuma atteikums pilnā apmērā apmierināt farmaceitisko produktu vairumtirgotāju pasūtījumus, ar mērķi ierobežot attiecīgo uzņēmumu eksporta darbības un tādējādi samazināt zaudējumus, kas tam rodas saistībā ar paralēlo importu, per se ir ļaunprātīga stāvokļa izmantošana EKL 82. panta izpratnē? Vai šī jautājuma risinājumu iespaido apstāklis, ka paralēlā tirdzniecība ir ļoti ienesīga vairumtirgotājiem, tā kā valsts iejaukšanās rezultātā Eiropas Kopienu līmenī pastāv cenu atšķirības, proti, tādēļ, ka farmaceitisko produktu tirgus neatrodas pilnībā atvērtas konkurences apstākļos, bet gan ir raksturojams kā tirgus, kurā lielā mērā pastāv valsts iejaukšanās. Visbeidzot, vai attiecīgās valsts iestādes konkurences jomā var piemērot Kopienu konkurences tiesības tādā pat veidā attiecībā uz tādiem tirgiem, kas darbojas konkurences apstākļos un tirgiem, kuros konkurence ir izkropļota valsts iejaukšanās dēļ?

               2)

               Kā ir jāizvērtē iespējamais ļaunprātīgās izmantošanas gadījums, ja Tiesa nolemj, ka paralēlās tirdzniecības ierobežojums iepriekš minēto iemeslu dēļ ne vienmēr ir ļaunprātīga darbība, ko veic uzņēmums, kas atrodas dominējošā stāvoklī?

         It īpaši:

               2.1

               Vai ir atbilstīgi piemērot kritēriju saistībā ar procentuālo apjomu, par kādu tiek pārsniegts parastais patēriņš valstī, un/vai zaudējumiem, kas rodas dominējošā stāvoklī esošam uzņēmumam, ņemot vērā tā kopējo apgrozījumu un kopējos ienākumus? Gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša, kādā veidā ir jānosaka šī procentuālā apjoma apmērs un nodarīto zaudējumu kopsumma, kas sastāv no procentuālā apgrozījuma un no kopējiem ienākumiem, kuri rodas, veicot rīcību, kas ir uzskatāma par ļaunprātīgu rīcību?

               2.2

               Vai ir jāpiemēro pieeja, kas balstās uz iesaistīto interešu izvērtēšanu [līdzsvaru] un, apstiprinošas atbildes gadījumā, kādas intereses ir jāņem vērā saistībā ar šo līdzsvaru?
               Precīzāk:

                           a)

                           vai šajā sakarā ir nozīmīgs apstāklis, ka slimnieks, gala patērētājs, no paralēlās tirdzniecības saņem ierobežotu ekonomisko priekšrocību; un

                           b)

                           vai un kādā apmērā ir jāņem vērā sociālā nodrošinājuma iestāžu interese iegūt lētākus farmaceitiskos produktus?

               2.3

               Kādi papildu kritēriji un nosacījumi ir uzskatāmi par atbilstīgiem šajā gadījumā?


title: Lieta T-101/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Dada /ITSB — Dada  ( DADA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes DADA reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme DADA — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts)

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. decembra spriedums — Dada/ITSB — Dada (“DADA”)
   (Lieta T-101/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “DADA’ reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “DADA’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. un 3. punkts)
   (2009/C 32/56)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dada SpA, Florence (Itālija) (pārstāvis — D. Caneva un G. Locurto, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Sempio)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Dada Srl, Udine (Itālija), (pārstāvji — M. Cartella un M. Fazzini, advokāti)
   Priekšmets
   Prasība, kas iesniegta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 12. janvāra lēmumu lietā R 1342/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Dada Srl un Dada SpA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dada SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 129, 09.06.2007.


title: Lieta C-422/07: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 19. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 19. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-422/07) (1)

   (2008/C 128/60)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-178/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 28. janvāra Bundesverwaltungsgericht rīkojumu lietā advokāts Prof. Dr. Franz Marhold pret Baden - Württemberg federālo zemi

text:
               12.6.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 28. janvāra Bundesverwaltungsgericht rīkojumu lietā advokāts Prof. Dr. Franz Marhold pret Baden - Württemberg federālo zemi
   (Lieta C-178/04)
   (2004/C 156/11)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 28. janvāra Bundesverwaltungsgericht rīkojumu lietā advokāts Prof. Dr. Franz Marhold pret Baden - Württemberg federālo zemi un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 15. aprīlī.
   Bundesverwaltungsgericht lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

      Vai gadījumā, kad ES pilsonis, būdams profesors vienā no Vācijas universitātēm ir bijis civildienesta attiecībās vienā Vācijas federālajā zemē un tādēļ atbilstoši likumam par īpašas piemaksas nodrošināšanu reizi gadā ir saņēmis īpašu piemaksu, bet pirms sekojošā gada 31. marta ir pieņēmis uzaicinājumu strādāt citas dalībvalsts universitātē un ir stājies civildienesta attiecībās ar šo citu dalībvalsti, pamatojoties uz EK līguma 35. pantu, var nepiemērot 3. panta 5. daļas 1. punkta SZuwG (Likums par īpašu piemaksu) noteikumus, saskaņā ar kuriem pirms 31. marta attiecīgās personas piemaksu var paturēt tikai tad, ja jaunās civildienesta attiecības kā tādas turpinās atbilstoši Vācijas tiesībām?


title: Lieta C-114/14: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste Valsts pienākumu neizpilde — Pievienotās vērtības nodoklis — Sestā direktīva 77/388/EEK — Direktīva 2006/112/EK — 132. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 135. panta 1. punkta h) apakšpunkts — Atbrīvojumi no nodokļa — Valsts pasta dienesti — Pastmarkas — Direktīva 97/67/EK

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/11

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 21. aprīļa spriedums – Eiropas Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-114/14) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Pievienotās vērtības nodoklis - Sestā direktīva 77/388/EEK - Direktīva 2006/112/EK - 132. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 135. panta 1. punkta h) apakšpunkts - Atbrīvojumi no nodokļa - Valsts pasta dienesti - Pastmarkas - Direktīva 97/67/EK)
   (2015/C 205/14)
   Tiesvedības valoda – zviedru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Enegren un L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji – U. Persson un A. Falk)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               neatbrīvojot no pievienotās vērtības nodokļa pakalpojumus, ko sniedz valsts pasta dienesti, izņemot pasažieru pārvadājumus un telekomunikāciju pakalpojumus, kā arī ar tiem saistītu preču piegādi, kā arī tādu pastmarku piegādi par nominālvērtību, kas derīgas pasta pakalpojumiem valsts teritorijā, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 132. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 135. panta 1. punkta h) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Lieta T-122/08: Prasība, kas celta 2008. gada 14. martā — Kipras Republika/Komisija

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/30

         Prasība, kas celta 2008. gada 14. martā — Kipras Republika/Komisija
   (Lieta T-122/08)
   (2008/C 142/54)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvis — P. Kliridis)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt paziņojumu par publisko iepirkumu EuropeAid/126316/C/SER/CY, lai piešķirtu tiesības slēgt publiskā iepirkuma līgumu ar nosaukumu “Establishment of a Programme Management Unit to support the implementation of investment projects in the field of water/wastewater and solid waste”, kurš aptuveni 2008. gada 4. janvārī interneta vietnē http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ tika publicēts tikai angļu valodā, un atcelt šī paziņojuma 5. un 28.2 punktu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi vai tādi paši kā Lietās T-91/08, T-92/08 un T-93/08 Kipras Republika/Komisija izvirzītie.


title: Lieta F-83/08: Prasība, kas celta 2008. gada 10. oktobrī — Gheysens /Padome

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/59

         Prasība, kas celta 2008. gada 10. oktobrī — Gheysens/Padome
   (Lieta F-83/08)
   (2008/C 313/109)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Johan Gheysens, Mechelen (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Strīda priekšmets un apraksts
   Prasība atcelt Padomes lēmumu, kurā noteikti prasītāja darbā pieņemšanas noteikumi, ciktāl tajā viņa līguma ilgums noteikts tikai uz diviem gadiem un viņš iecelts III funkciju grupas 11. pakāpes 1. līmenī, kā arī atzīt par nelikumīgu Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pantu, ciktāl tajā ir atļauts pēc kārtas noslēgt vairākus līgumus uz noteiktu laiku, kopumā nepārsniedzot trīs gadus
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt par nelikumīgu Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 88. pantu, ciktāl tajā ir atļauts pēc kārtas noslēgt vairākus līgumus uz noteiktu laiku, kopumā nepārsniedzot trīs gadus;

               —

               atcelt Padomes lēmumu, kurā noteikti prasītāja darbā pieņemšanas noteikumi, ciktāl tajā viņa līguma ilgums noteikts tikai uz diviem gadiem un viņš iecelts III funkciju grupas 11. pakāpes 1. līmenī;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-275/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/33

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH

   (Lieta C-275/17)
   (2017/C 239/41)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Friedemann Schoen, Brigitta Schoen

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta F-123/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. oktobrī — ZZ /Komisija

text:
               15.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/9

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. oktobrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-123/12)
   2012/C 389/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu, lai tās līgumdarbinieka palīguzdevumiem līgums tiktu pārkvalificēts par pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iecēlējinstitūcijas 2012. gada 4. janvāra lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu pārkvalificēt viņas līgumdarbinieka palīguzdevumiem līgumu par pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku;

               —

               tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīta viņas 2012. gada 12. jūlija sūdzība;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-135/14: Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā  – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/26

         Prasība, kas celta 2014. gada 21. martā – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-135/14)
   2014/C 175/33
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, W. Mölls un D. Bianchi)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 17. decembra Regulu (ES) Nr. 1385/2013, ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 850/98 un (EK) Nr. 1224/2009 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1069/2009, (ES) Nr. 1379/2013 un (ES) Nr. 1380/2013 pēc Majotas statusa maiņas attiecībā uz Eiropas Savienību (1);

               —

               saglabāt Regulas (ES) Nr. 1385/2013 iedarbību līdz brīdim, kad spēkā būs stājusies jauna regula ar atbilstošu juridisko pamatu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija prasa atcelt Regulu (ES) Nr. 1385/2013, ko Padome ir pieņēmusi, kā juridisko pamatu izmantodama LESD 349. pantu.
   Komisija Padomei pārmet, ka tā šo regulu esot pieņēmusi, kaut gan tā esot piedāvājusi šo tiesību aktu pamatot ar dažādu nozaru juridiskajiem pamatiem, proti, LESD 43. panta 2. punktu un 168. panta 4. punkta b) apakšpunktu.
   Tā uzskata, ka saskaņā ar apstrīdētās regulas mērķi LESD 349. pantu pamatoti nevar izmantot kā juridisko pamatu. Šis LESD 349. pants esot piemērojams tikai tad, ja runa esot par atkāpi no primāro tiesību piemērošanas principa attālākajos reģionos – kā tas noteikts LESD 355. panta 1. punktā. Taču ar apskatīto regulu, neparedzot atkāpes no līgumiem, esot tikai pielāgotas atvasinātās tiesības, lai atbilstu situācijai, kas radusies, mainot Majotas statusu. Šādu interpretāciju apstiprinot ne tikai LESD 349. panta redakcija, bet arī līguma juridisko pamatu sistēma, kā arī šī panta vēsturiskā izcelsme.

      (1)  OV L 354, 86. lpp.


title: Lieta T-408/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 4. februāra rīkojums — Crunch Fitness International /ITSB — ILG ( CRUNCH ) (Kopienas preču zīme — Atcelšana — Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               17.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 100/39

         Vispārējās tiesas 2010. gada 4. februāra rīkojums — Crunch Fitness International/ITSB — ILG (“CRUNCH”)
   (Lieta T-408/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Atcelšana - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2010/C 100/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crunch Fitness International, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji J. Barry, solicitor, pēc tam H. Johnson, barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — S. Laitinen un D. Botis)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: ILG Ltd (Dun Laoghaire, Īrija) (pārstāvis — A. von Mühlendahl, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 30. augusta lēmumu (lieta R 1168/2005-4) par iebildumu procesu starp ILG Ltd un Crunch Fitness International, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja un persona, kas iestājusies lietā, sedz savus, kā arī katra atlīdzina pusi atbildētājas tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 8, 12.01.2008.


title: Lieta F-65/11: Civildienesta tiesas 2012. gada 20. marta rīkojums — Schönberger /Parlaments

text:
               2.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/12

         Civildienesta tiesas 2012. gada 20. marta rīkojums — Schönberger/Parlaments
   (Lieta F-65/11) (1)

   2012/C 157/22
   Tiesvedības valoda — vācu
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra pēc izlīguma panākšanas.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011., 57. lpp.


title: Lieta C-518/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2008. gada 27. novembra rīkojumu — Fundació Gala-Salvador Dalí , Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos / Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques , Juan-Leonardo Bonet Domenech , Eulalia-María Bas Dalí , María Del Carmen Domenech Biosca , Antonio Domenech Biosca , Ana-María Busquets Bonet , Mónica Busquets Bonet

text:
               7.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal de grande instance de Paris (Francija) 2008. gada 27. novembra rīkojumu — Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María Del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

   (Lieta C-518/08)
   (2009/C 32/34)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal de grande instance de Paris
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Atbildētāji: Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pēc 2001. gada 27. septembra Direktīvas [2001/84/EK] (1) spēkā stāšanās Francija joprojām var paredzēt, ka tālākpārdošanas tiesības ir tikai mantiniekiem, izslēdzot legatārus vai tiesību pārņēmējus?

               2)

               Vai saskaņā ar 2001. gada 27. septembra Direktīvas [2001/84/EK] 8. panta 2. un 3. punktā iekļautajiem pārejas noteikumiem Francija var paredzēt atkāpes saturošu pagaidu regulējumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīva 2001/84/EK par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram (OV L 272, 32. lpp.).


title: Lieta T-428/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Trenzas y Cables de Acero /Komisija

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/38

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. septembrī — Trenzas y Cables de Acero/Komisija
   (Lieta T-428/10)
   ()
   2010/C 317/70
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santandera, Spānija) (pārstāvji — E. González Díaz un A. Tresandí Blanco, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Eiropas Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, lietā COMP/38.344 — Priekšspriegojuma tērauds;

               —

               pakārtoti — saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 261. pantu atcelt vai samazināt minētajā lēmumā tai noteikto naudas sodu, un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šajā tiesvedībā tiek apstrīdēts tas pats lēmums, kurš tiek apstrīdēts tiesvedībā lietā T-426/10 Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija.
   Pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas izvirzīti minētajā lietā.
   Prasītāja pārmet, ka Komisija, piemērodama LESD 101. pantu, esot izdarījusi kļūdu faktos un tiesību piemērošanā saistībā ar TYCSA PSC vainošanu minētā panta apgalvotā pārkāpumā tiktāl, ciktāl Komisija apgalvo, ka TYCSA PSC lēmumā aprakstīto nodarījumu esot izdarījusi kā dažādu juridisku personu (GSW, TQ, MRT un pašas TYCSA PSC) veidotas saimnieciskas vienības locekle laikā no 1992. gada 30. novembra līdz 2002. gada 19. septembrim.


title: Lieta C-240/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi — Direktīva 2002/21/EK — 3. pants — Valsts regulatīvo iestāžu objektivitāte un neatkarība — Direktīva 2002/20/EK — 12. pants — Administratīvi maksājumi — Valsts līdzekļu jomas tiesību normu, kā arī noteikumu par valsts iestāžu izdevumu ierobežošanu un racionalizāciju piemērošana valsts regulatīvajai iestādei

text:
               26.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 350/9

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 28. jūlija spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

   (Lieta C-240/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi - Direktīva 2002/21/EK - 3. pants - Valsts regulatīvo iestāžu objektivitāte un neatkarība - Direktīva 2002/20/EK - 12. pants - Administratīvi maksājumi - Valsts līdzekļu jomas tiesību normu, kā arī noteikumu par valsts iestāžu izdevumu ierobežošanu un racionalizāciju piemērošana valsts regulatīvajai iestādei)
   (2016/C 350/11)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Atbildētāji: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīvu 2009/140/EK, 3. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, ar kuru valsts regulatīvajai iestādei Direktīvas 2002/21, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2009/140, izpratnē piemēro valsts finanšu jomā piemērojamās valsts tiesību normas, it īpaši tiesību normas par valsts pārvaldes iestāžu izdevumu ierobežošanu un racionalizāciju.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta T-733/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. oktobrī – Banque Postale/ECB

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/32

      Prasība, kas celta 2016. gada 18. oktobrī – Banque Postale/ECB
      (Lieta T-733/16)
      (2016/C 454/55)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: La Banque Postale (Parīze, Francija) (pārstāvji – E. Guillaume un L. Coudray, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 24. augusta lēmumu par La Banque Postale iesniegto pieteikumu atļaujas saņemšanai izslēgt no sviras rādītāja aprēķiniem riska darījumus publiskajā sektorā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 14. punktu;

                  —

                  piespriest Eiropas Centrālai bankai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Centrālā banka (ECB) esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kas izriet no 2016. gada 24. augusta lēmuma par La Banque Postale iesniegto pieteikumu atļaujas saņemšanai izslēgt no sviras rādītāja aprēķiniem riska darījumus publiskajā sektorā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) priekšlaicīgā rakstura.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB neesot diskrecionāras varas piemērot Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulas (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 575/2013”) 429. panta 14. punktu.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvoti tiesību normu pārkāpumi, ko ECB esot pieļāvusi, pieņemot apstrīdēto lēmumu, it īpaši saistībā ar:

                              —

                              sviras efekta neesamību La Banque Postale centralizētajiem krājnoguldījumiem;

                              —

                              apgalvotajiem Caisse des dépôts et consignations un Francijas valsts maksājumu neveikšanas riskiem;

                              —

                              apgalvotajiem operacionālajiem riskiem, kas ir saistīti ar La Banque Postale centralizēto krājnoguldījumu piesaistīšanu.


title: Lieta C-478/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 6. novembra rīkojumu — Buzzi Unicem SpA u.c./ Ministero dello Sviluppo Economico u.c.

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 6. novembra rīkojumu — Buzzi Unicem SpA u.c./Ministero dello Sviluppo Economico u.c.
   (Lieta C-478/08)
   (2009/C 19/24)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Buzzi Unicem SpA u.c.

      Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico u.c.
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Kopienu Līguma 174. panta 2. punktā paredzēto principu (maksā piesārņotājs), var interpretēt tādējādi, ka pienākumu veikt attīrīšanas ārkārtas drošības pasākumus un veikt piesārņotās zonas vides atjaunošanu (un/vai uzņemties attiecīgās izmaksas) tikai izņēmuma kārtā var noteikt personai, kurai nav jebkāda sakara ar vidē nopludinātajām vielām, kā rezultātā attiecīgajā zonā ir radies noteikts vides apdraudējums; vai, gadījumā, ja uz pirmo jautājumu atbild noraidoši, saskaņā ar šo principu netiek atļauti tādi valsts tiesību akti un/vai šādu aktu administratīva izpilde, saskaņā ar kuriem personai, kura apgalvo, ka tai nav nekāda sakara ar vidē nopludinātajām vielām, kā rezultātā attiecīgajā zonā ir radies noteikts vides apdraudējums, var noteikt veikt ārkārtas attīrīšanas nodrošināšanas pasākumus un atjaunot piesārņotās zonas vidi (un/vai atlīdzināt radušos izdevumus), iepriekš, pamatojoties uz cēloņsakarību, neizvērtējot personas tiešo atbildību, un tikai tādēļ, ka tā veic saimnieciskās darbības attiecīgajā vietā vai ka tai ir īpašumtiesības uz piesārņoto zonu un/vai uz uzņēmumu, kurš savas darbības veic piesārņotajā zonā, ir pretējs vai ar to netiek ievērots samērīguma princips?

               2)

               Vai princips “maksā piesārņotājs” nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu un it īpaši [Itālijas] Civilkodeksa 2050. pantu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var pieprasīt industriāliem uzņēmējiem, kuri savas darbības veic piesārņotā teritorijā, veikt šīs teritorijas attīrīšanas pasākumus, iepriekš neveicot jebkādu viņu tiešās atbildības par piesārņojumu radīšanu izmeklēšanu vai jebkurā gadījumā uzskata tās par atbildīgām tikai tādēļ, ka to īpašumā atrodas ražošanas iekārtas un tādēļ tie ir atbildīgi par kaitējumu, kuru tie nodara videi, vai jebkurā gadījumā var pieprasīt veikt atjaunošanas darbus zonā, kura aptver to teritoriju, kurā ir identificēts plaši aptverošs [vides] piesārņojums, arī tad, ja nav noteikta piesārņojuma materiālā cēloņsakarība un nav samērīga pamata to noteikt?

               3)

               Vai Kopienu direktīva par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu (2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK (1) un it īpaši tās 7. pants un II pielikums, uz kuru tajā ir atsauce) nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var kā “saprātīgu veidu, lai atlīdzinātu videi nodarīto kaitējumu” noteikt veikt pasākumus saistībā ar vides matricām (ko šajā lietā veido gultnes “fiziska norobežošana” jūras pusē), kuri ir plašāk piemērojami salīdzinot ar tiem pasākumiem, kurus izvēlējās attiecīgās izmeklēšanas rezultātā, kas balstījās uz konsultācijām, jau ir apstiprināti un ir uzsākta to izpilde, kā arī tie ir īstenoti, neizvērtējot katrā konkrētajā zonā pastāvošos īpašos apstākļus un izmaksas, kas varētu rasties attiecībā pret saprātīgi paredzamajiem ieguvumiem, kā arī iespējamos saistītos zaudējumus vai negatīvo ietekmi uz sabiedrības veselību un drošību, kā arī laiku, kurš ir vajadzīgs pasākumu izpildei?

               4)

               Vai, ņemot vērā valsts nozīmes Priolo teritorijas īpašos apstākļus, Kopienu Direktīva par videi nodarītā kaitējuma atlīdzināšanu (iepriekš minētā 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK, it īpaši tās 7. pants un II pielikums, uz kuru tajā ir atsauce) nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru valsts iestāde var noteikt atļaujas nosacījumus zonu, kuras nav tieši saistītas ar attīrīšanu, jo tās jau ir vai nu attīrītas, vai jebkurā gadījumā nav bijušas piesārņotas, likumīgai izmantošanai, tostarp arī to zonu izmantošanai, kas atrodas attiecīgajā valsts nozīmes Priolo perimetra teritorijā?

      (1)  OV L 143, 56. lpp.


title: Lieta T-296/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. jūlijā — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung /Komisija

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/19

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. jūlijā — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisija
   (Lieta T-296/08)
   (2008/C 247/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV, Berlīne (Vācija) (pārstāvis — U. Claus, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2008. gada 23. maija Lēmumu par galīgā maksājuma apstiprināšanu projekta “Integrācijas rādītāji un paaudžu maiņa” ietvaros, pamatojoties uz finansēšanas līgumu JLS/2004/INTI/077, tiktāl, ciktāl ir noraidīts prasītāja pieteikums piešķirt papildus summu, kas pārsniedz jau piešķirto galīgo maksājumu EUR 59 592,77 apmērā;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājs un Komisija 2005. gada maijā parakstīja līgumu par projekta programmas INTI ietvaros veicināšanu. Ar 2008. gada 23. maija vēstuli atbildētāja apstiprināja prasītājam noslēdzošo maksājumu par mazāku summu, nekā prasītājs bija pieprasījis. Prasītājas ar šo prasību vēršas pret tā pieteikuma par apstiprināto summu pārsniedzošo izmaksu segšanas noraidīšanu.
   Savas prasības pamatojumā prasītājs norāda, ka Komisijas uzskats, saskaņā ar kuru pēc finansēšanas līguma noslēgšanas projekta dalības grozījumi ir iespējami tikai tad, ja tiek noslēgts atbilstošs grozījumu līgums, esot nepareizs, jo no finansēšanas līguma šāds noteikums nav izsecināms. Turklāt Komisija izmaksu atzīšanu esot noraidījusi dažādu aspektu, kas neatbilstot finansēšanas līgumam un līdzšinējai iestāžu praksei, dēļ.


title: Lieta T-327/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Mallis un Malli /Komisija un Eiropas Centrālā banka

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/32

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. jūnijā — Mallis un Malli/Komisija un Eiropas Centrālā banka
   (Lieta T-327/13)
   2013/C 252/54
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Konstantinos Mallis (Larnaka, Kipra) un Elli Malli (Larnaka, Kipra) (pārstāvji — E. Efstathiou, K. Efstathiou un K. Liasidou, advokāti)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā banka un Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt Eurogrupas 2013. gada 25. marta lēmumu, kas kļuvis galīgs ar Kipras Centrālās bankas pārvaldnieka kā Eiropas Centrālo banku sistēmas locekļa un/vai pārstāvja 2013. gada 29. martā pieņemto lēmumu KDP [kanonistiki diokitiki praxi; reglamentējošs akts] 104/2013, ar kuru tika nolemts veikt “atsevišķu [Cyprus Popular Bank Public Co Ltd] darbības virzienu pārdošanu” un kas būtībā ir Eiropas Centrālās bankas un Eiropas Komisijas kopējs lēmums;

               —

               pakārtoti, atzīt, ka iepriekš minētais Eurogrupas lēmums, neraugoties uz tā formu, būtībā ir Eiropas Centrālās bankas lēmums un/vai kopā ar Eiropas Komisiju pieņemts lēmums;

               —

               piespriest Eiropas Centrālajai bankai un/vai Eiropas Komisijai atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav spēkā esošs, jo ar to ir pārsniegtas pilnvaras, kas ar Līgumu par Eiropas Savienību ir piešķirtas Eiropas Centrālajai bankai, kā arī Eiropas Komisijai, un tādējādi abas šīs iestādes attiecīgo lēmumu ir pieņēmušas, pārsniedzot savas pilnvaras.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas tiesības uz īpašumu, kas ir garantētas Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 1. protokola 1. pantā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 14. pantā un apstiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir acīmredzami nepamatots, tam nav juridiskā pamata un tas ir pretrunā samērīguma principam.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā arī vispārīgi atzītajiem tiesību principiem, kas izriet no Savienības tiesībām, kā arī principam, saskaņā ar kuru neviens nedrīkst atsaukties pats uz savām kļūdām, lai iegūtu kādu priekšrocību un/vai pamatotu kļūdainu un/vai prettiesisku rīcību.


title: Lieta T-104/14 P-INTP: Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Komisija/Verile un Gjergji Tiesvedība — Sprieduma interpretācija

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/17

         Vispārējās tiesas 2017. gada 26. janvāra spriedums – Komisija/Verile un Gjergji

   (Lieta T-104/14 P-INTP) (1)

   (Tiesvedība - Sprieduma interpretācija)
   (2017/C 078/23)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Martin un G. Gattinara)

      Otrs lietas dalībnieks: Marco Verile (Cadrezzate, Itālija) un Anduela Gjergji (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, avocats)

      Priekšmets

   Prasība interpretēt 2015. gada 13. oktobra spriedumu Komisija/Verile un Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               2015. gada 13. oktobra sprieduma Komisija/Verile un Gjergji (T-104/14 P) rezolutīvās daļas 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz tiesāšanās izdevumiem gan saistībā ar apelācijas sūdzību, gan saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē;

               2)

               Marco Verile un Anduela Gjergji, no vienas puses, un Eiropas Komisija, no otras puses, katrs savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar interpretācijas tiesvedību sedz pats;

               3)

               šī sprieduma oriģināleksemplārs tiek pievienots interpretētā sprieduma oriģinālam, kura malā ir izdarāma atzīme par šo spriedumu.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta C-392/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedumu lietā T-514/10 Fruit of the Loom, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 22. augustā iesniedza Fruit of the Loom, Inc.

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2012. gada 21. jūnija spriedumu lietā T-514/10 Fruit of the Loom, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2012. gada 22. augustā iesniedza Fruit of the Loom, Inc.

   (Lieta C-392/12 P)
   2012/C 355/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Fruit of the Loom, Inc. (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 21. jūnija spriedumu lietā T-514/10;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iesaistījusies lietā, segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējā tiesa neesot izvērtējusi, ka saskaņā ar Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 15. panta 1. punkta a) apakšpunktu faktiski ir trīs vērtēšanas posmi. Pirmkārt, ir jāizvērtē reģistrētās preču zīmes atšķirtspēja. Otrkārt, ir jāizvērtē izmantotās preču zīmes atšķirtspēja. Treškārt, ir jāizvērtē, vai reģistrētās preču zīme atšķirtspēja ir mainīta. Ja Vispārējā tiesa šo pieeju būtu pareizi piemērojusi pierādījumiem, tā būtu secinājusi, ka izmantošanas pierādījumi atbilda Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta a) apakšpunktam.
   Vispārējā tiesa esot noteikusi kļūdainu Kopienas preču zīmju interpretācijas noteikumu, saskaņā ar kuru, ja dalībvalsts patērētāji nesaprot preču zīmes vārdisko elementu (vai nu tādēļ, ka tas ir nezināms vārds citā Kopienas valodā, vai tādēļ, ka tas nav līdzīgs vārdam viņu pašu valodā), tomēr ir jāatzīst, ka šim elementam ir vienāda atšķirtspēja ar vārdisko elementu, kuru tie saprot un kurš pats par sevi ir atšķirīgs.
   Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā un piemērojusi pēc analoģijas Tiesas judikatūru attiecībā uz izmantošanas rezultātā iegūto atšķirtspēju Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta izpratnē, proti, ka atbilstoši spriedumam lietā C-353/03 Société des Produits Nestlé S.A./Mars UK Limited [Krājums, I-06135. lpp.] preču zīmes atšķirstpēja var tikt iegūta preču zīmes daļas izmantošanas rezultātā vai izmantojot to kopā ar reģistrētu preču zīmi.
   Vispārīgā tiesa esot sagrozījusi faktus attiecībā uz prasītājas veikto vārda “FRUIT” izmantošanu savos neformālajos darījumos ar klientiem. Pretēji tam, ko uzskata Vispārējā tiesa, šāda izmantošana nebija vienīgi iekšēja un tā paplašināja faktisko preču zīmes izmantošanu.
   Vispārējā tiesa esot sagrozījusi faktus attiecībā uz prasītājas veikto vārda “FRUIT” kā savas tīmekļa vietnes www.fruit.com daļas izmantošanu. Pretēji Vispārējās tiesas uzskatam šādas izmantošanas mērķis bija reklamēt preces un tā bija faktiska.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-186/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – Ruxandra Paula Andriciuc u.c./Banca Românească SA

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 1. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) – Ruxandra Paula Andriciuc u.c./Banca Românească SA

   (Lieta C-186/16)
   (2016/C 243/17)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ruxandra Paula Andriciuc u.c.

      Atbildētāja: Banca Românească SA

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 93/13 (1) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ievērojama nelīdzsvarotība pušu tiesībās un pienākumos, kas izriet no līguma, ir jāvērtē, atsaucoties tikai uz līguma slēgšanas brīdi, vai tomēr tā attiecas arī uz gadījumu, kad, pildot periodiskas vai turpinātas izpildes līgumu, patērētāja pienākumu izpilde būtisku valūtas kursa izmaiņu dēļ ir kļuvusi pārāk apgrūtinoša salīdzinājumā ar līguma noslēgšanas brīdi?

               2)

               Vai ar līguma noteikuma skaidrību un saprotamību Direktīvas 93/13 4. panta 2. punkta izpratnē ir jāsaprot, ka šādam līguma noteikumam ir jāparedz tikai iemesli, pamatojoties uz kuriem līgumā tiek iekļauts minētais noteikums, un tā darbības mehānisms, vai tomēr ir jāparedz arī visas tā iespējamās sekas, atkarībā no kurām var mainīties patērētāja maksātā cena, piemēram, valūtas kursa risks, un vai, ņemot vērā Direktīvu 93/13/EEK, var uzskatīt, ka bankas pienākums informēt klientu aizdevuma piešķiršanas brīdī attiecas tikai uz aizdevuma nosacījumiem, proti, procentiem, komisijas naudām, no aizdevuma ņēmēja prasītajām garantijām, un šādā pienākumā nevar iekļaut iespējamu ārvalstu valūtas vērtības palielināšanos vai samazināšanos?

               3)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka frāzes “līguma galvenais priekšmets” un “cenas un atlīdzības atbilstīgums pakalpojumiem vai precēm, kas par to saņemtas” ietver noteikumu, kurš ir iekļauts ārvalstu valūtā noslēgtā aizdevuma līgumā starp komersantu un patērētāju, par ko nav veiktas individuālas pārrunas, un saskaņā ar kuru aizdevums būs jāatdod tajā pašā valūtā?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993 L 95, 29. lpp.).


title: Lieta C-255/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 24. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

   (Lieta C-255/12)
   2012/C 217/26
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Telecom Italia SpA

      Atbildētājas: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni un Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienu tiesību normas šajā jomā, it īpaši Direktīvas 2002/20/EK (1) noteikumi ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj šajā lūgumā minēto valsts tiesisko regulējumu, it īpaši 2005. gada Likumu Nr. 266, ņemot vērā to, kādā veidā tas tiek konkrēti piemērots tiesību sistēmā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) (OV L 108, 21. lpp.).


title: Lieta T-464/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa spriedumu lietā F-81/12 Nieminen /Padome 2014. gada 20. jūnijā iesniedza Risto Nieminen

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/45

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2014. gada 10. aprīļa spriedumu lietā F-81/12 Nieminen/Padome 2014. gada 20. jūnijā iesniedza Risto Nieminen

   (Lieta T-464/14 P)
   2014/C 261/71
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Risto Nieminen (Kraainem, Beļģija) (pārstāvji – M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Padome

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2014. gada 10. aprīļa spriedumu lietā F-81/12 Risto Nieminen/Padome;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesību uz aizstāvību pārkāpums, ciktāl Civildienesta tiesa esot pārmetusi prasītājam to, ka viņš nav pietiekami iesniedzis pierādījumus, lai pierādītu acīmredzamu kļūdu vērtējumā, pilnībā zinot, ka viņam nav reālu iespēju to pierādīt, un pilnībā noraidot, ka atbildētājai tiktu uzlikts pienākums iesniegt visus atbilstošos dokumentus, lai izvērtētu šī pamata pamatotību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pierādījumu un faktu sagrozīšana.


title: Lieta T-576/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 15. jūlija spriedums – Łaszkiewicz /ITSB – Capital Safety Group EMEA ( “PROTEKT” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “PROTEKT” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTECTA”  — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               1.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 292/38

         Vispārējās tiesas 2014. gada 15. jūlija spriedums – Łaszkiewicz/ITSB – Capital Safety Group EMEA (“PROTEKT”)
   (Lieta T-576/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “PROTEKT” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “PROTECTA” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   2014/C 292/46
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polija) (pārstāve – J. Gwiazdowska, advokāte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Capital Safety Group EMEA, SAS (Carros, Francija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 24. oktobra lēmumu lietā R 700/2011–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Capital Safety Group EMEA SAS un Grzegorz Łaszkiewicz

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Grzegorz Łaszkiewicz atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 13.4.2013.


title: Lieta T-30/09: Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvārī — Engelhorn /ITSB — The Outdoor Group ( peerstorm )

text:
               4.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 21. janvārī — Engelhorn/ITSB — The Outdoor Group (“peerstorm”)
   (Lieta T-30/09)
   (2009/C 82/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Engelhorn KGaA, Manheima (Vācija) (pārstāvis — W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: The Outdoor Group Limited, Northampton (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju piektās padomes 2008. gada 28. oktobra lēmumu lietā R 167/2008-5 un

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “peerstorm” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 4 115 382);

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: The Outdoor Group Limited;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “PETER STORM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 833 566), kā arī Lielbritānijas preču zīme “PETER STORM” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nav sajaukšanas iespējas, un Regulas (EK) Nr. 2868/95 (2) 22. noteikuma pārkāpums, jo pretstatītās preču zīmes tiesības saglabājošā izmantošana nav pietiekami pierādīta.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-196/06 P: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 9. marta rīkojums — Alecansan SL /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), CompUSA Management Co (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums — Valsts agrākas grafiskas preču zīmes īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespēja — Neesamība — Ar konfliktējošām preču zīmēm apzīmēto preču un pakalpojumu līdzības neesamība)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/24

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 9. marta rīkojums — Alecansan SL/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), CompUSA Management Co

   (Lieta C-196/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Valsts agrākas grafiskas preču zīmes īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespēja - Neesamība - Ar konfliktējošām preču zīmēm apzīmēto preču un pakalpojumu līdzības neesamība)
   (2007/C 96/42)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alecansan SL (pārstāvji — P. Merino Baylos un A.Velázquez Ibáñez, abogados)

      Citi procesa dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis), CompUSA Managment Co

   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 7. februāra spriedumu lietā T-202/03 Alecansan/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību, ko iesniedzis valsts grafiskas preču zīmes “COMP USA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 39. klasē, īpašnieks, atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 24. marta lēmumu R 711/2002-1, ar kuru noraidīta apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu, ar ko noraidīti iebildumi reģistrēt Kopienas grafisku preču zīmi “COMP USA”, kas attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9. un 37. klasē — Preču zīmju līdzība — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums (OV L 11, 1. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

                  Alecansan SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: Lieta C-431/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunals, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. septembra rīkojumu — FG Wilson (Engineering) Ltd, Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar VAT and Duties Tribunals, Londona (Apvienotā Karaliste) 2008. gada 29. septembra rīkojumu — FG Wilson (Engineering) Ltd, Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Lieta C-431/08)
   (2008/C 327/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa

      VAT and Duties Tribunals, Londona (saskaņā ar Northern Ireland Tribunal Centre lūgumu)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: FG Wilson (Engineering) Ltd un Caterpillar EPG Ltd

      Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (HMRC)

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai šajā lietā, ievērojot turpmāk izklāstītos apstākļus, preces tika nelikumīgi izņemtas no muitas uzraudzības Kodeksa (1) 203. panta 1. punkta izpratnē, piemērojot Īstenošanas regulas (2) 865. pantu?

               2)

               Ja tas tā ir: vai ievedmuitas parāds tādējādi radās saskaņā ar Kodeksa 203. pantu?

               3)

               Ja atbilde uz 1. un 2. jautājumu ir apstiprinoša — vai Kodekss, it īpaši tā 78. panta 3. punkts, ļauj pārskatīt deklarāciju, lai izlabotu muitas procedūras kodu, un ja tas tā ir — vai HMRC ir pienākums grozīt deklarāciju un noregulēt situāciju?

               4)

               Ja labošana saskaņā ar Kodeksa 78. pantu nevar notikt un tā kā ir radies muitas parāds saskaņā ar Kodeksa 203. pantu, un, ņemot vērā, ka neapstrīdami ir pastāvējusi īpaša situācija Īstenošanas regulas 899. panta izpratnē — vai, ievērojot apstākļus un turpmākus konstatējumus, tiesa varēja atzīt, ka klaja nolaidība netika pieļauta, līdz ar ko muitas parāds saskaņā ar Kodeksa 239. pantu būtu jāatlaiž, bet muitas parāda samaksas pieprasījums — jāatsauc? It īpaši, izvērtējot, vai attiecīgais uzņēmējs ir pieļāvis klaju nolaidību, — vai kompetentās iestādes ir tiesīgas ņemt vērā to, ka pati ieņēmumu dienesta rūpības un pārvaldības pienākumu neizpilde ir veicinājusi kļūdas, kas izraisījušas muitas parādu?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 1. lpp.).


title: Lieta C-676/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-453/12 Zoo Sport Ltd /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, K-2 Corp. 2013. gada 17. decembrī iesniedza Zoo Sport Ltd

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 16. oktobra spriedumu lietā T-453/12 Zoo Sport Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā, K-2 Corp.2013. gada 17. decembrī iesniedza Zoo Sport Ltd

   (Lieta C-676/13 P)
   2014/C 303/03
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zoo Sport Ltd (pārstāvis – I. Rungg, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un K-2 Corp.
   Ar 2014. gada 15. jūlija Vispārējās tiesas (sestā palāta) rīkojumu apelācijas sūdzība atzīta par nepieņemamu.


title: Lieta T-139/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  — Francija pret Komisiju

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/31

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — Francija pret Komisiju
   (Lieta T-139/06)
   (2006/C 165/62)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika, Parīze (Francija) (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, S. Gasri)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               prioritāri, atcelt apstrīdēto lēmumu Komisijas kompetences neesamības dēļ;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu procedūras noteikumu pārkāpuma dēļ, jo tika pārkāptas aizstāvības tiesības,

               —

               pakārtoti tam, atcelt apstrīdēto lēmumu, jo tajā ir ietverts kļūdains vērtējums attiecībā uz pasākumiem, ko veica Francija, lai pilnībā izpildītu 2005. gada 12. jūlija spriedumu;

               —

               pakārtoti tam, atcelt apstrīdēto lēmumu, jo tajā bija jāparedz mazāka kavējuma naudas summa;

               —

               pakārtoti visam iepriekš minētajam, samazināt kavējuma naudas summu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus vai — gadījumā, ja Pirmās instances tiesa samazina kavējuma naudas summu — piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar 1991. gada 11. jūnija spriedumu (1) Eiropas Kopienu Tiesa konstatēja, ka prasītāja nebija izpildījusi pienākumus, ko dalībvalstīm uzliek Kopienu tiesību akti zivsaimniecības politikas jomā. Tā kā minētais spriedums netika izpildīts, Komisija cēla Tiesā prasību, pamatojoties uz EKL 228. pantu, un ar 2005. gada 12. jūlija spriedumu (2) prasītājai tika piespriests samaksāt Komisijai kavējuma naudu par katru sešu mēnešu periodu no minētā sprieduma pasludināšanas brīža, kā arī sodanaudu. Pēc minētā sprieduma pieņemšanas Komisija turpināja sekot tam, kā prasītāja izpildīja Tiesas 1991. gada 11. jūnija spriedumu, un, konstatējusi, ka prasītāja nebija to izpildījusi pilnībā, Komisija pieņēma prasītājai adresēto lēmumu, ar kuru tai tika pieprasīts samaksāt ar Tiesas 2005. gada 12. jūlija spriedumu tai uzliktās finansiālās sankcijas. Tas ir apstrīdētais lēmums.
   Savas prasības atbalstam prasītāja ir izvirzījusi vairākus pamatus.
   Prioritāri, tā uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tāpēc, ka Komisijai nebija kompetence, t.i., tā nevarēja pieņemt lēmumu, ar kuru dalībvalstij liek samaksāt kavējuma naudu, ko uzlikusi Tiesa atbilstoši EKL 228. pantam. Prasītāja norāda, ka saskaņā ar EKL 228. pantu vienīgi Tiesai ir kompetence prasīt veikt šādu maksājumu, jo pirms tam ir jākonstatē pienākuma neizpildes turpināšanās.
   Pakārtoti, prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi lēmuma pieņemšanas procedūras noteikumus, pārkāpjot aizstāvības tiesības, jo Francijas iestādēm netika dota iespēja atbilstošā veidā iesniegt savus apsvērumus pirms apstrīdētā lēmuma pieņemšanas.
   Pakārtoti tam, prasītāja izvirza prasības pamatu saistībā ar Komisijas izdarīto kļūdaino vērtējumu attiecībā uz pasākumiem, ko veica Francija, lai pilnībā izpildītu Tiesas spriedumu.
   Pakārtoti tam, tā uzskata, ka, ņemot vērā izpildes pasākumus, ko tā veikusi kopš Tiesas sprieduma pieņemšanas, Komisijai bija jānoteic mazāka kavējuma naudas summa.
   Visbeidzot, pakārtoti visam iepriekš minētajam, prasītāja uzskata, ka gadījumā, ja Pirmās instances tiesa atzīs, ka Komisija pati nevarēja samazināt ar Tiesas spriedumu noteikto kavējuma naudas summu, tas būtu jāizdara pašai Pirmās instances tiesai, izmantojot savu neierobežoto kompetenci.

      (1)  Lieta C-64/88 Komisija/Francija (Recueil, I-02727. lpp.).

      (2)  Lieta C-304/02 Komisija/Francija (Krājums, I-06263. lpp.).


title: Lieta F-39/12: Prasība, kas celta 2012. gada 19. martā — ZZ /Revīzijas palāta

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 19. martā — ZZ/Revīzijas palāta
   (Lieta F-39/12)
   2012/C 138/89
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Revīzijas palātas lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums atzīt prettiesisku rīcību, kas prasītājam iespējami radījusi materiālu un morālu kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 7. decembra lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība par lēmumu noraidīt prasītāja lūgumu atzīt prettiesisku Revīzijas palātas rīcību, kas prasītājam esot radījusi kaitējumu un izraisot Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību;

               —

               piespriest Revīzijas palātai samaksāt atlīdzību EUR 50 000 apmērā morālā kaitējuma kompensēšanai un atlīdzināt materiālos zaudējumus, ko veido, pirmkārt, starpība starp darba samaksas summu, ko prasītājs būtu saņēmis, ja viņam saglabātos vidējā karjeras izaugsme, un darba samaksas summu pašreizējā pakāpē, un, otrkārt, starpība starp darba samaksas summu, ko viņš būtu saņēmis, ja viņš savu karjeru turpinātu līdz likumīgajam pensijas vecumam, un viņa pašreizējo pensiju;

               —

               piespriest Revīzijas palātai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-527/13: Tiesas (virspalāta) 2015. gada 14. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji — Vienlīdzīga attieksme sociālā nodrošinājuma jautājumos — Direktīva 79/7/EEK — 4. pants — Direktīva 97/81/EK — UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Pabalstu aprēķināšana — Iemaksu nepilnību integrācijas sistēma — Nepilna darba laika darba ņēmēji un pilna darba laika darba ņēmēji

text:
               15.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 198/6

         Tiesas (virspalāta) 2015. gada 14. aprīļa spriedums (Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Lieta C-527/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vīriešu un sieviešu dzimuma darba ņēmēji - Vienlīdzīga attieksme sociālā nodrošinājuma jautājumos - Direktīva 79/7/EEK - 4. pants - Direktīva 97/81/EK - UNICE, CEEP un EAK pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Pabalstu aprēķināšana - Iemaksu nepilnību integrācijas sistēma - Nepilna darba laika darba ņēmēji un pilna darba laika darba ņēmēji)
   (2015/C 198/07)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lourdes Cachaldora Fernández

      Atbildētājs: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīvas 79/7/EEK par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iemaksu veikšanas pārtraukumi, kas ir iekļauti atskaites laikposmā uz iemaksām balstītas invaliditātes pensijas aprēķināšanai un kas ir sekojuši pēc nepilna darba laika darba veikšanas, tiek nosegti, ņemot vērā attiecīgajā laikposmā spēkā esošās minimālās iemaksu bāzes, kas ir samazinātas par koeficientu par šo nepilna darba laika darbu, lai gan, ja šie pārtraukumi ir pēc pilna darba laika darba, šāds samazinājums nav paredzēts;

               2)

               1997. gada 6. jūnijā noslēgtā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kas ir Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kas grozīta ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK, pielikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā neietilpst dalībvalsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iemaksu veikšanas pārtraukumi, kas ir iekļauti atskaites laikposmā uz iemaksām balstītas invaliditātes pensijas aprēķināšanai un kas ir sekojuši pēc nepilna darba laika darba veikšanas, tiek nosegti, ņemot vērā attiecīgajā laikposmā spēkā esošās minimālās iemaksu bāzes, kas ir samazinātas par koeficientu par nepilna darba laika darbu, savukārt, ja šie pārtraukumi ir pēc pilna darba laika darba, šāds samazinājums nav paredzēts.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta T-72/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Sogepi Consulting y Publicidad /ITSB ( “ESPETEC” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “ESPETEC” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamatojumi — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts)

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/8

         Vispārējās tiesas 2012. gada 13. septembra spriedums — Sogepi Consulting y Publicidad/ITSB (“ESPETEC”)
   (Lieta T-72/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ESPETEC” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamatojumi - Aprakstošs raksturs - Atšķirtspējas neesamība - Izmantošanas rezultātā iegūtās atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts un 3. punkts)
   2012/C 319/13
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Spānija) (pārstāvji — sākotnēji J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque un N. Esteve Manasanch, vēlāk — J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa un N. Esteve Manasanch)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 12. novembra lēmumu lietā R 312/2010-2 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ESPETEC” kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sogepi Consulting y Publicidad, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 113, 9.4.2011.


title: Lieta T-357/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. jūlijā – Punch Powertrain/Komisija

text:
               16.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/41

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. jūlijā – Punch Powertrain/Komisija
   (Lieta T-357/16)
   (2016/C 296/52)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Punch Powertrain (Sint-Truiden, Beļģija) (pārstāvji – H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet un F. Verhaegen, advocaten)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt prasību par tiesību akta atcelšanu par pieņemamu;

               —

               atcelt Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmumu par valsts atbalsta shēmu, ko veido virspeļņas atbrīvošana no nodokļiem, SA.37667 (2015/C) (ex2015/NN), ko ieviesusi Beļģijas Karaliste, kas publicēts Eiropas Komisijas interneta vietnē 2016. gada 4. maijā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas 2015/1589 (1) 1. panta d) punkta, LESD 107. panta 1. punkta un 296. panta pārkāpums, jo Komisija apstrīdēto pasākumu nepamatoti esot kvalificējusi kā valsts atbalsta shēmu;

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 2015/1589 1. panta d) punktu un LESD 107. panta 1. punktu, jo tā apstrīdēto pasākumu nepamatoti esot kvalificējusi kā valsts atbalsta shēmu. Apstrīdēto atbalstu nevar piešķirt, pamatojoties tikai uz Wetboek van de inkomstenbelastingen van 1992 (1992. gada Ienākumu nodokļu kodekss; turpmāk tekstā – “WIB 92”) 185. panta 2. punkta b) apakšpunktu, jo šīs normas piemērošanai ir nepieciešami papildus īstenošanas pasākumi.

                           —

                           Komisija esot pārkāpusi LESD 296. pantu, jo Komisijas norādītajā pamatojumā ir pretrunas. Pretruna ir apstāklī, ka Komisija nepaskaidro, kādēļ selektivitātes kritērija pārbaudē tā uzskata, ka iepriekšējie [nodokļu] lēmumi tieši neizriet no WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkta, savukārt, pārbaudot atbalsta shēmas pastāvēšanu, tā uzskata, ka minētās normas piemērošanai nav nepieciešami nekādi papildu īstenošanas pasākumi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija priekšrocības pastāvēšanu neesot novērtējusi pareizi.

                           —

                           Komisija neesot pārbaudījusi, vai apstrīdētās atbalsta shēmas rezultātā attiecīgajiem uzņēmumiem tiešām tiek radīta priekšrocība LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Taču šis priekšnoteikums esot būtisks valsts atbalstam, un tādēļ Komisijai tas esot bijis jāpārbauda, pirms konstatēt valsts atbalsta pastāvēšanu, jo pretējā gadījumā tā neizpilda tai LESD 296. pantā paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 107. panta 1. punkta pārkāpums un no LESD 296. panta izrietošā pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde, jo Komisija neesot pareizi novērtējusi jautājumu par apstrīdētā pasākuma selektīvo raksturu.

                           —

                              WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts un no tā izrietošā virspeļņas atbrīvošanas no nodokļiem sistēma ir pieejama visiem uzņēmumiem, kuri atrodas pielīdzināmā faktiskā un juridiskā situācijā un kuru darbības ietilpst apstrīdētā pasākuma piemērošanas jomā. Apstrīdētais pasākums tādējādi neaprobežojas tikai ar noteiktiem uzņēmumiem, kurus var definēt tikai pēc īpašām pazīmēm, un tādēļ tas nav selektīvs LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.

                           —

                           Primāri pakārtoti, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka virspeļņas atbrīvojums no nodokļa nav pamatregulējuma apakšsadaļa. Virspeļņas atbrīvošana no nodokļa, pamatojoties uz sinerģijas un apjomradītiem ietaupījumiem, piemērojot “arm’s length” principu, ir noteikumu par visu ar nodokli apliekamo peļņu neatņemama apakšsadaļa un tādēļ to nevar aplūkot kā atkāpi no pamatregulējuma, kuras rezultātā rodas selektivitāte.

                           —

                           Sekundāri pakārtoti, Komisija nevarot pierādīt, ka Beļģijas Rulingcommissie, piemērojot WIB 92 185. panta 2. punkta d) apakšpunktu, nesaistītu uzņēmumu darījuma principu ir piemērojusi nepareizi. Komisijas argumentācija neesot saskanīga, un tā esot ņēmusi vērā svarīgus elementus, taču tie esot acīmredzami pretrunīgi un tiem trūkst nepieciešamā saskanīguma.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ar atgūšanas pienākuma noteikšanu tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.

                           —

                           Pamatojoties uz Komisijas pastāvīgo lēmumu pieņemšanas praksi, kurā nav tikusi apšaubīta starptautiski atzītā “arm’s length” principa piemērošana, tiesiskas noteiktības principam būtu pretrunā, ja šajā lietā būtu jāpiemēro rīkojums par piešķirtā atbalsta atgūšanu. Tas tādēļ, ka, pamatojoties uz pastāvošo lēmumu pieņemšanas praksi un judikatūru, nevar atzīt, ka WIB 92 185. panta 2. punkta b) apakšpunkts ir pretrunā LESD 107. pantam.

      (1)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: lieta C-303/05: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 3. maijā ( Arbitragehof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Advocaten voor de Wereld VZW / Leden van de Ministerraad (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās — LES 6. panta 2. punkts un 34. panta 2. punkta b) apakšpunkts — Pamatlēmums 2002/584/TI — Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm — Valstu tiesību aktu tuvināšana — Abpusējās sodāmības pārbaudes prasības atcelšana — Spēkā esamība)

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 3. maijā (Arbitragehof (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Advocaten voor de Wereld VZW/Leden van de Ministerraad

   (lieta C-303/05) (1)

   (Policijas un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās - LES 6. panta 2. punkts un 34. panta 2. punkta b) apakšpunkts - Pamatlēmums 2002/584/TI - Eiropas apcietināšanas orderis un nodošanas procedūras starp dalībvalstīm - Valstu tiesību aktu tuvināšana - Abpusējās sodāmības pārbaudes prasības atcelšana - Spēkā esamība)
   (2007/C 140/05)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Arbitragehof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Advocaten voor de Wereld VZW

      Atbildētājs: Leden van de Ministerraad

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbitragehof — Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.) interpretācija — Saderīgums ar LES 34. panta 2. punkta b) apakšpunktu — Abpusējās sodāmības pārbaudes prasības atcelšana attiecībā uz lēmuma 2. panta 2. punktā uzskaitītajiem pārkāpumiem — Saderīgums ar LES 6. panta 2. punktu
   Rezolutīvā daļa:
   no uzdoto jautājumu pārbaudes neizriet neviens faktors, kas varētu ietekmēt Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmuma 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm spēkā esamību.

      (1)  OV C 271, 29.10.2005.


title: Lieta C-111/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero per i beni e le attività culturali u.c./ Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia u.c. (Direktīva 85/384/EEK — Kvalifikāciju apliecinošu dokumentu arhitektūras jomā savstarpēja atzīšana — 10. pants un 11. panta g) apakšpunkts — Valsts tiesību akti, kuros par līdzvērtīgiem ir atzīti arhitekta un būvinženiera kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, bet darbus par māksliniecisko mantojumu atzītās ēkās atļauts veikt tikai arhitektiem — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Dalībvalsts pilnībā iekšējā situācijā)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/21

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 21. februāra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Ministero per i beni e le attività culturali u.c./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia u.c.
   (Lieta C-111/12) (1)

   (Direktīva 85/384/EEK - Kvalifikāciju apliecinošu dokumentu arhitektūras jomā savstarpēja atzīšana - 10. pants un 11. panta g) apakšpunkts - Valsts tiesību akti, kuros par līdzvērtīgiem ir atzīti arhitekta un būvinženiera kvalifikāciju apliecinoši dokumenti, bet darbus par māksliniecisko mantojumu atzītās ēkās atļauts veikt tikai arhitektiem - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Dalībvalsts pilnībā iekšējā situācijā)
   2013/C 114/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Venezia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Padova, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Treviso, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Vicenza, Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Rovigo, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Belluno

      Atbildētāji: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo (VR), Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti della Provincia di Venezia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Consiglio di Stato — Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus (OV L 223, 15. lpp.), 10. un 11. panta interpretācija — Kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēja atzīšana arhitektūras jomā — Valsts tiesību akti, kuros ir paredzēts, ka tikai arhitekti var veikt darbus saistībā ar ēkām, kas ir atzītas par mākslinieciskas nozīmes ēkām — Citās dalībvalstīs iegūtu arhitekta un inženiera diplomu ieguvēju spēju veikt šādus darbus pārbaude katrā atsevišķā gadījumā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, 10. un 11. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru personas, kurām ir citas dalībvalsts, kas nav uzņemošā dalībvalsts, izdots kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kas ļauj veikt darbības arhitektūras jomā un kas ir īpaši norādīts minētajā 11. pantā, šajā pēdējā valstī var veikt darbības, kuras attiecas uz mākslinieciskas nozīmes ēkām, tikai tad, ja viņas vajadzības gadījumā, veicot īpašu profesionālās prasmes pārbaudi, pierāda, ka viņām ir atbilstoša kvalifikācija saistībā ar kultūras mantojuma vērtībām.

      (1)  OV C 151, 26.5.2012.


title: Tiesas Spriedums (virspalāta)  2005. gada 8. novembrī  lietā C-293/02 (Royal Court of Jersey lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Jersey Produce Marketing Organisation Ltd pret States of Jersey u.c. (Tiesiskais regulējums attiecībā uz Džersijā audzēto kartupeļu eksportu uz Apvienoto Karalisti — 1972. gada Pievienošanās akts — Protokols Nr. 3 attiecībā uz Normandijas salām un Menas salu — Regula Nr. 706/73 — EKL 23., 25. un 29. pants — Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību — Pasākumi ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 8. novembrī
   lietā C-293/02 (Royal Court of Jersey lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Jersey Produce Marketing Organisation Ltd pret States of Jersey u.c. (1)

   (Tiesiskais regulējums attiecībā uz Džersijā audzēto kartupeļu eksportu uz Apvienoto Karalisti - 1972. gada Pievienošanās akts - Protokols Nr. 3 attiecībā uz Normandijas salām un Menas salu - Regula Nr. 706/73 - EKL 23., 25. un 29. pants - Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību - Pasākumi ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību)
   (2006/C 10/01)
   tiesvedības valoda — angļu
   Lietā C-293/02 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Royal Court of Jersey (Normandijas salas) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2002. gada 5. augustā un kas Tiesā reģistrēts 2002. gada 13. augustā, tiesvedībā
         Jersey Produce Marketing Organisation Ltd
       pret
         States of Jersey
      ,
         Jersey Potato Export Marketing Board, Top Produce Ltd, Fairview Farm Ltd,
       Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas], J. Malenovskis [J. Malenovský], tiesneši Ž. P. Puisošē [J.-P. Puissochet], R. Šintgens [R. Schintgen], N. Kolnerika [N. Colneric] (referente), S. fon Bārs [S. von Bahr], Dž. Arestis [G. Arestis], un E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], M. Ilešičs [M. Ilešič], J. Klučka [J. Klučka] un U. Lehmuss [U. Lõhmus], ģenerāladvokāts F. Ležē [P. Léger], sekretāre M. F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, 2005. gada 8. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               EKL 29. pants savienojumā ar 1. pantu Protokolā Nr. 3 attiecībā uz Normandijas salām un Menas salu, kas pievienots Aktam par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanās nosacījumiem un Līgumu pielāgojumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka šie noteikumi iestājas pret tādu tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kas:

                           —

                           no vienas puses, aizliedz, pārkāpuma gadījumā paredzot sodu, Džersijas ražotājiem piedāvāt eksportēšanai vai eksportēt kartupeļus uz Apvienoto Karalisti, ja viņi nav reģistrējušies tādā organizācijā kā Jersey Potato Export Marketing Board un nav noslēguši tirdzniecības līgumu ar šo organizāciju, tostarp norādot platības, kuras var atvēlēt eksportam paredzētajai ražai, kā arī personas, kurām atļauts to iegādāties, un,

                           —

                           no otras puses, aizliedz, pārkāpuma gadījumā tāpat paredzot sodu, visām tirdzniecības organizācijām veikt minēto eksportēšanu, ja tās nav noslēgušas vadības līgumu ar minēto organizāciju, norādot tostarp pārdevējus, no kuriem tās var iegādāties preces.

               2)

               EKL 23. pants savienojumā ar EKL 25. pantu, kā arī Protokola Nr. 3 1. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie iestājas pret tādu tiesisko regulējumu kā pamata lietā, kas piešķir tādai organizācijai kā Jersey Potato Export Marketing Board tiesības uzlikt Džersijas kartupeļu audzētājiem par pienākumu veikt maksājumu, kura apmērs tiek noteikts, ņemot vērā attiecīgo personu izaudzēto kartupeļu daudzumu, kas tiek eksportēti uz Apvienoto Karalisti.

               3)

               Kopienu tiesības iestājas pret tādu maksājumu, kas iekasēts vienādos apstākļos, bet kura apmēru minētā organizācija nosaka, pamatojoties uz lauksaimniecības platību, ko attiecīgās personas atvēlējušas kartupeļu audzēšanai, ciktāl ieņēmumi no šīs ražas tiek izmantoti minētās organizācijas darbību finansēšanai, pārkāpjot EKL 29. pantu.

      (1)  1 OV C 247, 12.10.2002.


title: Lieta T-101/12: Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Cham /Padome

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/31

         Prasība, kas celta 2012. gada 22. februārī — Cham/Padome
   (Lieta T-101/12)
   2012/C 151/53
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Cham Holding Co. SA (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasītājas prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               pēc tam atcelt 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP, kā arī 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 un tai sekojošos izpildes aktus tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi tiem, kas ir izvirzīti lietā T-432/11 Makhlouf/Padome (1) un lietā T-433/11 Makhlouf/Padome (2).

      (1)  OV 2011, C 290, 13. lpp.

      (2)  OV 2011, C 290, 14. lpp.


title: Lieta C-276/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Gmina Wrocław / Minister Finansów

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. jūnijā iesniedza Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) – Gmina Wrocław/Minister Finansów

   (Lieta C-276/14)
   2014/C 303/20
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Gmina Wrocław

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Prejudiciālais jautājums

   Vai, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 2. punktu kopsakarā ar 5. panta 3. punktu, pašvaldības organizatorisku struktūrvienību (vietēja valsts iestāde Polijā) var uzskatīt par pievienotās vērtības nodokļa maksātāju, ja tā veic citas darbības nevis tās, kas tai jāveic kā valsts iestādei Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 13. panta izpratnē, lai gan tā neizpilda šīs direktīvas 9. panta 1. punktā izvirzīto patstāvīguma (neatkarīguma) priekšnoteikumu?

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-45/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – HTTS un Bateni/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi pret Irānu — Līdzekļu iesaldēšana — Kritērijs saistībā ar būtisku pakalpojumu sniegšanu IRISL vai vienībām, kuras ir tā īpašumā vai kontrolē, vai rīkojas tā vārdā — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Tiesības uz īpašumu — Darījumdarbības brīvība — Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību — Samērīgums

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/36

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – HTTS un Bateni/Padome
   (Lieta T-45/14) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Irānu - Līdzekļu iesaldēšana - Kritērijs saistībā ar būtisku pakalpojumu sniegšanu IRISL vai vienībām, kuras ir tā īpašumā vai kontrolē, vai rīkojas tā vārdā - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Tiesības uz īpašumu - Darījumdarbības brīvība - Tiesības uz ģimenes dzīves neaizskaramību - Samērīgums)
   (2015/C 363/44)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburga, Vācija) un Naser Bateni (Hamburga) (pārstāvji – sākotnēji M. Schlingmann un F. Lautenschlager, vēlāk Schlingmann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – M. Bishop un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 306, 18. lpp.), un Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 306, 3. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītājiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Lēmumu 2013/661/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, ciktāl ar to HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH nosaukums un Naser Bateni vārds ir iekļauti Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP, II pielikumā minētajā sarakstā;

               2)

               atcelt Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1154/2013, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu, ciktāl ar to HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping nosaukums un N. Bateni vārds ir iekļauti Padomes 2012. gada 23. marta Regulas (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu un Regulas (ES) Nr. 961/2010 atcelšanu IX pielikumā minētajā sarakstā;

               3)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus un atlīdzina HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping un N. Bateni tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta T-421/07 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Deutsche Post/Komisija Valsts atbalsts — Pasta sūtījumu piegāde — Pasākumi, ko Vācijas iestādes veikušas par labu Deutsche Post AG — Lēmums uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru — Interese celt prasību — Pabeigtas procedūras atkārtota sākšana — Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, iedarbība

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/19

         Vispārējās tiesas 2015. gada 18. septembra spriedums – Deutsche Post/Komisija
   (Lieta T-421/07 RENV) (1)

   (Valsts atbalsts - Pasta sūtījumu piegāde - Pasākumi, ko Vācijas iestādes veikušas par labu Deutsche Post AG - Lēmums uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru - Interese celt prasību - Pabeigtas procedūras atkārtota sākšana - Sprieduma, ar kuru tiek atcelts tiesību akts, iedarbība)
   (2015/C 371/21)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji – J. Sedemund un T. Lübbig, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Martenczuk, T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: UPS Europe NV/SA (Brisele, Beļģija) un UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Vācija) (pārstāvis – T. Ottervanger, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2007. gada 12. septembra Lēmumu uzsākt [EKL] 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz Vācijas Federatīvās Republikas par labu Deutsche Post AG (atbalsts C 36/07 (ex NN 25/07)) piešķirto valsts atbalstu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2007. gada 12. septembra Lēmumu uzsākt EKL 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz Vācijas Federatīvās Republikas par labu Deutsche Post AG (atbalsts C 36/07 (ex NN 25/07)) piešķirto valsts atbalstu atcelt tiktāl, ciktāl Komisija sāka formālās izmeklēšanas procedūru saistībā ar minētajiem valsts pasākumiem, izņemot par labu Deutsche Bundespost Postdienst un Deutsche Post piešķirto valsts galvojumu;

               2)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Deutsche Post prasības atcelt tiesību aktu ietvaros radušos tiesāšanās izdevumus, tostarp tos tiesāšanās izdevumus, kas radušies apelācijas tiesvedībā Tiesā;

               3)

               UPS Europe NV/SA un UPS Deutschland Inc. & Co. OHG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 22, 26.1.2008.