title: Lieta C-279/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Vion Trading GmbH / Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2007. gada 13. jūnija rīkojumu — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-279/07)
   (2007/C 211/29)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vion Trading GmbH

      Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (1) 3. panta 1. punkta 1. apakšpunkta pirmajā teikumā reglamentētais noilguma termiņš ir piemērojams arī gadījumos, ja pārkāpums tika izdarīts vai beidzās pirms stājās spēkā Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95?

               2)

               Vai minētajā punktā reglamentētais noilguma termiņš vispār ir piemērojams tādiem administratīviem pasākumiem kā piešķirtās eksporta kompensācijas atgūšana, pamatojoties uz pārkāpumu?

         Gadījumā, ja uz šiem jautājumiem tiktu atbildēts apstiprinoši:

               3)

               Vai ilgāku termiņu, ko saskaņā ar Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. panta 3. punktu dalībvalsts var noteikt, drīkst piemērot arī gadījumos, ja šāds ilgāks termiņš bija noteikts dalībvalsts tiesībās vēl, pirms tika izdota iepriekš minētā regula? Vai šādu ilgāku termiņu var piemērot arī gadījumos, ja tas nebija paredzēts specifiskā tiesiskajā regulējumā eksporta kompensācijas atgūšanai vai kopumā administratīvos pasākumos, bet gan izrietēja no attiecīgās dalībvalsts vispārēja tiesiskā regulējuma (standarta noteikumiem), kas ietver visus noilguma gadījumus, kas nav atsevišķi reglamentēti?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Lieta C-305/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2008. gada 4. jūlija rīkojumu — CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare) / Regione Marche

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Consiglio di Stato (Itālija) 2008. gada 4. jūlija rīkojumu — CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)/Regione Marche

   (Lieta C-305/08)
   (2008/C 247/11)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Consiglio di Stato
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)

      Atbildētājs: Regione Marche

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu, piegādes valsts [publiskā iepirkuma] līgumu un pakalpojumu valsts [publiskā iepirkuma] līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), noteikumi, kā tie norādīti 1. punktā, ir interpretējami tādā nozīmē, ka tie nepieļauj konsorcijam, kura sastāvā ietilpst tikai Itālijas universitātes un valsts iestādes, tādā formā, kāda iepriekš minēta 8. punktā, piedalīties tādu pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūrā, kuri attiecas uz ģeofizisko paaugstinājumu datu un jūras paraugplānu iegūšanu?

               2)

               Vai tādi Itālijas tiesiskajā regulējumā paredzēti tiesību noteikumi kā Codice dei contratti pubblici, kas ieviests ar Leģislatīvo–dekrētu Nr. 163/2006, 3. panta 22. un 19. punktā un 34. pantā minētie, kuros ir noteikts, ka “komersants” ietver sevī būvuzņēmēju, piegādātāju vai pakalpojumu sniedzēju vai šo personu izveidotu grupu vai konsorciju“; un “terminibūvuzņēmējs”, “piegādātājs” vai “pakalpojumu sniedzējs” apzīmē jebkuru fizisku vai juridisku personu vai personu, kura nav juridiska persona, tostarp Eiropas Ekonomisko Interešu grupējumu (EEIG) (kas ir izveidots saskaņā ar 1991. gada 23. jūlija Leģislatīvo-dekrētu Nr. 240), kas “tirgū piedāvā” attiecīgi būvdarbu un/vai būves realizāciju, produkciju vai pakalpojumus”, ir pretēji Direktīvā 2004/18 noteiktajam, interpretējot tos tādā nozīmē, ka šajās darbībās var piedalīties profesionāli pakalpojumu sniedzēji un ka jau sākotnēji ir jāizslēdz tādu struktūru līdzdalība, kuru galvenais mērķis nav peļņas gūšana, bet, piemēram, mērķis veikt pētniecību?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-13/08: Prasība, kas celta 2008. gada 4. janvārī — Koinotita Grammatikou /Komisija

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/29

         Prasība, kas celta 2008. gada 4. janvārī — Koinotita Grammatikou/Komisija
   (Lieta T-13/08)
   (2008/C 79/57)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Koinotita Grammatikou, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — A. Papaconstantínou, M. Chaïntarlís, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 21. decembra Lēmumu C(2004) 5509 par Kohēzijas fonda finanšu atbalsta piešķiršanu projektam “Izgāztuves būvniecība atkritumu pārstrādes un apsaimniekošanas vietā Attica ziemeļaustrumos Mavro Vouno Grammatiku [Mavro Vouno Grammatikou] apdzīvotajā vietā, Grieķijas Republikā”;

               —

               šaubu gadījumā uzdot veikt izmeklēšanu apstrīdētās projekta zonas vietā un veikt neatkarīgu tehnisku ekspertīzi, lai apstiprinātu prasītāja argumentus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Jautājumā par leģitīmu interesi celt prasību atcelt tiesību aktu, pamatojoties uz EKL 230. pantu, prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums, ar ko tiek izveidota atkritumu izgāztuves vieta, kas ir iekļauta Koinotita Grammatikou pašvaldības teritorijā, to skar tieši un individuāli, jo prasītājs ir publisko tiesību subjekts, kas nodrošina sabiedrības veselības un vides aizsardzību reģionā, kurā tika finansēts attiecīgais projekts.
   Prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums, ar kura saturu prasītājs, kā viņš apgalvo, ir iepazinies 2007. gada 9. novembrī, pārkāpj gan vairākus primāro Kopienu tiesību noteikumus par veselības un vides aizsardzību, gan arī atvasināto Kopienu tiesību noteikumus, kas precizē primāros Kopienu tiesību noteikumus.
   It īpaši prasītājs uzskata, ka attiecīgā projekta finansēšana ir pretrunā ar vides saglabāšanas, aizsardzības un kvalitātes uzlabošanas, sabiedrības veselības aizsardzības, kā arī dabas resursu saskaņotas un racionālas izmantošanas mērķiem. Tāpat prasītājs uzskata, ka Komisijas apstrīdētajā lēmumā visupirms netiek ievēroti Direktīvas 75/442/EEK (1) 3., 4. un 6. panta noteikumi un Direktīvas 91/156/EEK (2) 3. un 4. panta noteikumi, kas paredz konkrētus pienākumus atkritumu novēršanas, radīto atkritumu daudzuma un bīstamības samazināšanas jomā.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka ir acīmredzams, ka atkritumu apsaimniekošanas un apglabāšanas struktūras izveidošana vienā aizsargātā reģionā nekādā gadījumā nevar tikt uzskatīta par projektu, par kuru ir iespējams saņemt finansējumu no tādas finanšu iestādes kā Kohēzijas fonds, kas pēc definīcijas finansē tikai tādus projektus, kas izpilda vides aizsardzības prasības.

      (1)  Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 78, 32. lpp.).


               6.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/8

         EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 21. jūlija prasība pret Norvēģiju
   (Lieta E-9/11)
   2011/C 294/08
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāvēja pārstāvji Xavier Lewis, Florence Simonetti un Gjermund Mathisen, 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium, 2011. gada 21. jūlijā EBTA Tiesai iesniedza prasību pret Norvēģiju.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa pasludina, ka:

               1)

               paturot spēkā ierobežojumus attiecībā uz personu un EEZ valstīs izveidoto uzņēmumu tiesībām īstenot līdzdalību uzņēmumos un izmantot balsstiesības regulētos tirgos Norvēģijā, kā noteikts 35. iedaļas 1., 2. un 3. apakšnodaļā un 36. iedaļā 2007. gada 29. jūnija Aktā par regulētiem tirgiem (Biržas akts), kā arī 5-3. iedaļas 1. , 2. un 3. apakšnodaļā un 5-4. iedaļā 2002. gada 5. jūlija Aktā par finanšu instrumentu reģistrāciju (Vērtspapīru depozitāriju akts), Norvēģijas Karaliste nav izpildījusi savas saistības, kas noteiktas EEZ līguma 31. un 40. pantā;

               2)

               Norvēģijas Karaliste sedz tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats

               —

               Norvēģijas tiesību aktos paredzēti ierobežojumi attiecībā uz īpašumtiesībām un balsstiesībām finanšu pakalpojumu infrastruktūras iestādēs. Principā Biržas aktā noteikts aizliegums turēt vairāk nekā 20 % no biržās tirgotajām akcijām, kā arī izmantot balsstiesības par vairāk nekā 20 % no kopējām balsstiesīgajām kapitāla daļām vai vairāk nekā 30 % no balsīm, kas pārstāvētas pilnsapulcē. Attiecīgie noteikumi par vērtspapīru depozitārijiem ir izklāstīti Vērtspapīru depozitāriju aktā.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde uzskata, ka apstrīdētie tiesību akti nav saderīgi ar tiesībām brīvi veikt uzņēmējdarbību saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu un noteikumu par kapitāla brīvu apriti saskaņā ar EEZ līguma 40. pantu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde īpaši uzskata, ka apstrīdētie tiesību akti nav nepieciešami, lai veicinātu finanšu tirgu vienmērīgu darbību un efektivitāti un lai rosinātu uzticēšanos tirgus dalībnieku starpā saistībā ar iestāžu neatkarību un objektivitāti. Tā apgalvo, ka šajā nolūkā ir pieejami alternatīvi, mazāk ierobežojoši pasākumi, kuri būtu pietiekami efektīvi.


title: Lieta C-93/07: Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/35/EK — Vide — Sabiedrības līdzdalība dažu plānu un programmu izstrādē — Netransponēšana paredzētajā termiņā)

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/4

         Tiesas (septītā palāta) spriedums 2007. gada 27. septembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste
   (Lieta C-93/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/35/EK - Vide - Sabiedrības līdzdalība dažu plānu un programmu izstrādē - Netransponēšana paredzētajā termiņā)
   (2007/C 283/06)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Konstantinidis un J.-B. Laignelot, pārstāvji)

      Atbildētāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvis — D. Haven, pārstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu normatīvu un administratīvu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.)
   Rezolutīvā daļa

               1)

               paredzētajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīvu 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Hurtigruten ASA 2011. gada 29. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-10/11)

text:
               10.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/6

      Hurtigruten ASA2011. gada 29. augusta prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-10/11)
   2011/C 325/03

      Hurtigruten ASA, ko pārstāv advokāte Siri Teigum un advokāts Frode Elgesem, Advokatfirmaet Thommessen AS, Haakon VIIs gate 10, 0116 Oslo, Norway, 2011. gada 29. augustā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzējs EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               atcelt EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 29. jūnija Lēmumu Nr. 205/11/COL par papildu nolīgumu attiecībā uz Hurtigruten pakalpojumiem;

               2)

               alternatīvi pasludināt par spēkā neesošiem 2., 3. un 4. pantu EBTA Uzraudzības iestādes 2011. gada 29. jūnija Lēmumā Nr. 205/11/COL, ciktāl tajos pieprasīts atgūt atbalstu, kas minēts šā lēmuma 1. pantā; un

               3)

               piespriest EBTA Uzraudzības iestādei segt savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzināt tos, kas radušies Hurtigruten ASA.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               prasības iesniedzējs Hurtigruten ASA ir akciju sabiedrība, kas Norvēģijā un ārvalstīs sniedz ceļošanas un transporta pakalpojumus,

               —

               Norvēģijas iestādes 2008. gada 28. novembrī informēja EBTA Uzraudzības iestādi par jaunām sarunām saistībā ar nolīgumu starp Norvēģijas iestādēm un Hurtigruten ASA par transporta pakalpojumu starp Bergen un Kirkenes Norvēģijā iegādi. EBTA Uzraudzības iestāde 2010. gada 14. jūlijā informēja Norvēģijas iestādes, ka tā attiecībā uz papildu maksājumiem Hurtigruten 2008. gadā uzsāks oficiālu izmeklēšanas procedūru, kas paredzēta Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 3. protokola I daļas 1. panta 2. punktā,

               —

               ar Lēmumu Nr. 205/11/COL EBTA Uzraudzības iestāde nolēma, ka papildu nolīgums ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar EEZ līguma darbību EEZ līguma 61. panta 1. punkta nozīmē, ciktāl šie pasākumi ir pārmērīga kompensācija par sabiedriskiem pakalpojumiem,

               —

               prasības iesniedzējs cita starpā apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde apstrīdēto lēmumu ir balstījusi uz acīmredzamām kļūdām tiesību piemērošanā un/vai vērtējumā:

                           —

                           saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu attiecībā uz Norvēģijas valdības tiesībām nodrošināt, ka uzņēmumu, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, darbība netiek traucēta, ja to turpmākā darbība ir apdraudēta, un kompensācijas apmēru, kāds šādā situācijā var tikt piešķirts,

                           —

                           saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 1. punktu un Altmark kritērijiem un lēmuma turpmāku īstenošanu,

                           —

                           EEZ līguma 61. panta 3. punktu un pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai piemērošanu, un

                           —

                           ka lēmums ir jāatceļ, balstoties uz to, ka EBTA Uzraudzības iestāde nav pietiekami pamatojusi savu lēmumu saskaņā ar Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 16. pantu, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips, nav izpildīts tai noteiktais pienācīgas pārbaudes pienākums, nav juridiskā pamata Nolīguma par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 3. protokolā un/vai pārkāpts tiesiskās noteiktības princips.


title: Lieta T-600/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/60

         Vispārējās tiesas 2015. gada 15. septembra rīkojums – Syriatel Mobile Telecom/Padome
   (Lieta T-600/14) (1)

   (2015/C 381/81)
   Tiesvedības valoda – franču
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


title: Lieta T-129/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  Devely  pret ITSB (Kopienas preču zīme — Trīsdimensiju preču zīme — Plastmasas pudeles forma — Reģistrācijas atteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Agrāka valsts preču zīme — Parīzes konvencija — TRIPs līgums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/20

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — Devely pret ITSB
   (Lieta T-129/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Trīsdimensiju preču zīme - Plastmasas pudeles forma - Reģistrācijas atteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Agrāka valsts preču zīme - Parīzes konvencija - TRIPs līgums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2006/C 108/35)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG Unterhahinga [Unterhaching] (Vācija) (pārstāvji — R. Kuncs-Halšteins [R. Kunz-Hallstein] un R. Kuncs-Halšteins [H. Kunz-Hallstein], advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])
   Priekšmets
   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. janvāra lēmumu lietā R 367/2003-2, ar kuru noraidīts trīsdimensiju apzīmējuma — pudeles formas — reģistrācijas pieteikums Kopienas preču zīmei
   Sprieduma rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 168, 26.6.2004.


title: Lieta C-461/05: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Militārā aprīkojuma imports, nemaksājot nodokļus)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/5

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 15. decembra spriedums — Eiropas Komisija/Dānijas Karaliste
   (Lieta C-461/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Militārā aprīkojuma imports, nemaksājot nodokļus)
   2010/C 51/07
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou un H. Støvlbæk)

      Atbildētāja: Dānijas Karaliste (pārstāvji — J. Molde, J. Bering Liisberg un B. Weis Fogh)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāvji — E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou un K. Boskovits), Portugāles Republika (pārstāvji — C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes un J. Gomes), Somijas Republika (pārstāves — E. Bygglin un A. Guimaraes-Purokoski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — 2., 9., 10. un 11. panta pārkāpums Padomes 1989. gada 29. maija Regulā (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko piemēro Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 155, 1. lpp.), un laika posmā no 2000. gada 31. maija, 2., 9., 10. un 11. panta pārkāpums Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko piemēro Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.) — Militārā aprīkojuma imports, nemaksājot nodokļus

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atsakoties aprēķināt un samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai pašu resursus, kas nav iekasēti laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim, saistībā ar militārā aprīkojuma importu, atbrīvojot to no muitas nodokļa, kā arī atsakoties maksāt nokavējuma procentus sakarā ar šo pašu resursu nenodošanu Eiropas Kopienu Komisijas rīcībā, Dānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89, ar ko īsteno Lēmumu 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 8. jūlija Regulu (Euratom, EK) Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pantā līdz 2000. gada 31. maijam, kā arī pēc šī datuma — tajos pašos pantos Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, paredzētos pienākumus;

               2)

               Dānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika, Portugāles Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 48, 25.02.2006.


title: Lieta T-202/12: Prasība, kas celta 2012. gada 16. maijā — Al Assad /Padome

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/24

         Prasība, kas celta 2012. gada 16. maijā — Al Assad/Padome
   (Lieta T-202/12)
   2012/C 217/51
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bouchra Al Assad (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — G. Karouni, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/172/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV L 87, 103. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Bouchra (saukta Bushra) Al Assad;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus, kas lielākoties ir identiski vai līdzīgi tiem, kas izvirzīti lietā T-383/11 Makhlouf/Padome (1).

      (1)  OV 2011, C 282, 30. lpp.


title: Lieta T-676/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Italian international film /EACEA

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/42

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Italian international film/EACEA
   (Lieta T-676/13)
   2014/C 45/73
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Italian international film Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Fratini un B. Bettelli, advokāti)

      Atbildētāja: Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūra (EACEA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apmierināt prasību un līdz ar to atcelt EACEA2013. gada 8. oktobra lēmumu, ar ko noraida filmas “Only God Forgives” projektu, kas iesniegts atbilstoši uzaicinājumam iesniegt priekšlikumus EACEA/21/12;

               —

               izdot rīkojumu EACEA veikt visus no tā izrietošos pasākumus;

               —

               piespriest EACEA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Izglītības, audiovizuālās jomas un kultūras izpildaģentūras lēmumu, ar kuru tika noraidīts filmas “Only God Forgives” projekts, kas iesniegts EACEA uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus EACEA/21/12 ietvaros (MEDIA 2007 — Atbalsts Eiropas filmu starptautiskai izplatīšanai — “selektīva” shēma 2013) (2012/C 300/07).
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpti LESD 296. pants, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants un Finanšu regulas 133. panta 3. punkts, jo neesot sniegts pamatojums.

                           —

                           Šajā sakarā prasītāja it īpaši norāda, ka tai nav saprotams iemesls, kādēļ atbildētāja šajā lietā tās iesniegto projektu ir uzskatījusi par neatbilstošu. Apstrīdētajā lēmumā ietvertais noraidījuma pamatojums atšķiras no iepriekš 2013. gada 7. augusta vēstulē sniegtajām norādēm par to, ka neesot izpildīts vadlīnijās noteiktais atbilstības kritērijs, kurš atšķiroties no šajā vēstulē ietvertā atbilstības kritērija iepriekš izdrukātajā veidlapā (filmas kinematogrāfiskā izplatīšana, ko pati prasītāja nav īstenojusi). Taču ar apstrīdēto lēmumu projekts ir noraidīts atbilstoši vadlīniju 5.1. panta piektajai daļai, kurā, kaut gan ierobežotā veidā, tomēr tiek pieļauts izmantot apakšuzņēmējus.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LESD 167. pants un īstenošanas tiesiskais regulējums, ieskaitot Finanšu regulu, kā arī uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus EACEA/21/12 3. un 4. punkts.

                           —

                           Šajā sakarā prasītāja norāda, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda. Tā šajā ziņā precizē, ka no apstrīdētā lēmuma satura izriet, ka EACEA esot kļūdaini un patvaļīgi kvalificējusi par apakšuzņēmumu līgumisko saistību starp prasītāju un Rai Cinema. No šīs pašas vēstules izrietot arī tas, ka EACEA ir sajaukusi apakšuzņēmuma līgumu ar līgumu par “faktiskās izplatīšanas [physical distribution]” darbības deleģēšanu trešajai personai.


title: Lieta T-211/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. septembra spriedums — Itālija/Komisija (Valsts atbalsts — Atbalsta shēma, kuru Itālijas valsts iestādes ir piešķīrušas uzņēmumiem, kuri nesen ir iekļauti biržas sarakstā — Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ir likts to atdot — Pienākums norādīt pamatojumu — Selektīvs raksturs — Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm — Konkurences apdraudējums)

text:
               24.10.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 4. septembra spriedums — Itālija/Komisija
   (Lieta T-211/05) (1)

   (Valsts atbalsts - Atbalsta shēma, kuru Itālijas valsts iestādes ir piešķīrušas uzņēmumiem, kuri nesen ir iekļauti biržas sarakstā - Lēmums, ar kuru atbalsts ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un ir likts to atdot - Pienākums norādīt pamatojumu - Selektīvs raksturs - Ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm - Konkurences apdraudējums)
   2009/C 256/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji — sākotnēji pārstāvēja I. Bragulja [I. Braguglia], pēc tam — R. Adams [R. Adam] un visbeidzot — I. Bruni [I. Bruni], pārstāvji, kuriem palīdz P. Džentili [P. Gentili], avvocato dello Stato)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Di Buči [V. Di Bucci] un E. Rigīni [E. Righini])

      Priekšmets

   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 16. marta Lēmumu 2006/261/EK par atbalsta shēmu C 8/2004 (ex NN 164/2003), ko Itālija īstenojusi biržas sarakstā jauniekļauto uzņēmējsabiedrību labā (OV 2006, L 94, 42. lpp.).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 182, 23.07.2005.


title: Lieta T-264/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Tecnoprocess /Komisija un Savienības delegācija Marokā (Prasība sakarā ar bezdarbību — Uzaicinājums rīkoties — Nepieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Cēloņsakarība — Kaitējums — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/17

         Vispārējās tiesas 2011. gada 30. jūnija rīkojums — Tecnoprocess/Komisija un Savienības delegācija Marokā
   (Lieta T-264/09) (1)

   (Prasība sakarā ar bezdarbību - Uzaicinājums rīkoties - Nepieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Cēloņsakarība - Kaitējums - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   2011/C 282/30
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tecnoprocess Srl (Roma, Itālija) (pārstāve — A. Majoli, advokāte)

      Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bordes un L. Prete) un Eiropas Savienības delegācija Marokā

      Priekšmets

   Prasība, pirmkārt, atzīt Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības delegācijas Marokā bezdarbību un, otrkārt, piespriest kompensāciju, lai atlīdzinātu par kaitējumu, kas esot nodarīts it īpaši šīs bezdarbības dēļ.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt daļēji kā nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Tecnoprocess Srl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 220, 12.09.2009.


title: Lieta C-15/09: Prasība, kas celta 2009. gada 12. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/25

         Prasība, kas celta 2009. gada 12. janvārī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-15/09)
   (2009/C 69/47)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. van Beek, L. Jelínek)

      Atbildētāja: Čehijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīvas 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (1), prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Čehijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 17. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Paredzētais termiņš direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 21. decembrī.

      (1)  OV L 373, 37. lpp.


title: Lieta T-368/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta rīkojums — Atlantean /Komisija

text:
               26.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 151/33

         Vispārējās tiesas 2012. gada 27. marta rīkojums — Atlantean/Komisija
   (Lieta T-368/08) (1)

   2012/C 151/57
   Tiesvedības valoda — angļu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta C-4/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Bureau National Interprofessionnel du Cognac

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. janvārī iesniedza Korkein hallinto-oikeus (Somija) — Bureau National Interprofessionnel du Cognac

   (Lieta C-4/10)
   2010/C 63/56
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Bureau National Interprofessionnel du Cognac

      Atbildētājas: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai novērtējot preču zīmes, kurā ir ar šo regulu aizsargāta ģeogrāfiskas izcelsmes norāde un kuras reģistrācijas pieteikums tika iesniegts 2001. gada 19. decembrī, un kura tika reģistrēta 2003. gada 31. janvārī, reģistrācijas nosacījumus, ir piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 110/2008 (1) par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89 (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 110/2008”)?

               2)

               Ja atbilde uz 1. jautājumu apstiprinoša, vai preču zīme, kurā cita starpā ir ar Regulu Nr. 110/2008 aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde vai šāda norāde sugas vārda vai tulkojuma formā un kura ir reģistrēta alkoholiskiem dzērieniem, kuri tostarp attiecībā uz to ražošanas metodi un alkohola daudzumu neatbilst prasībām, kas noteiktas attiecīgās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izmantošanai, ir jānoraida kā pretrunā esoša Regulas Nr. 110/2008 16. un 23. pantam?

               3)

               Neatkarīgi no tā, vai atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai noraidoša, vai 2. jautājumā aprakstītā veida preču zīme ir uzskatāma par tādu, kas var maldināt sabiedrību, piemēram, attiecībā uz preču vai pakalpojumu īpašībām, kvalitāti vai ģeogrāfisko izcelsmi, kā tas norādīts 3. panta 1. punkta g) apakšpunktā Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā direktīvā 89/104/EEK (2), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, šobrīd Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EEK (3), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (Kodificēta versija) (turpmāk tekstā — “Direktīva 89/104/EEK”)?

               4)

               Neatkarīgi no atbildes uz 1. jautājumu, vai, ja, pamatojoties uz Direktīvas 89/104/EEK 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu, dalībvalsts ir noteikusi, ka preču zīme netiek reģistrēta vai, ja tā ir reģistrēta, tiek atzīta par spēkā neesošu, ja preču zīmes izmantošana var tikt aizliegta saskaņā ar citu tiesisko regulējumu, kas nav attiecīgās dalībvalsts preču zīmju tiesiskais regulējums, vai saskaņā ar Kopienu tiesībām, ir jāuzskata, ka, ja preču zīmē ir elementi, ar ko pārkāpj Regulu Nr. 110/2008, pamatojoties uz kuriem preču zīmes izmantošana var tikt aizliegta, šāda preču zīme netiek reģistrēta?

      (1)  OV L 39, 16. lpp.

      (2)  OV L 40, 1. lpp.

      (3)  OV L 299, 25. lpp.


title: Lieta T-431/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 22. oktobra spriedums – Volkswagen/ITSB (“CHOICE”) Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CHOICE” reģistrācijas pieteikums — Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/30

         Vispārējās tiesas 2015. gada 22. oktobra spriedums – Volkswagen/ITSB (“CHOICE”)
   (Lieta T-431/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CHOICE” reģistrācijas pieteikums - Preču zīme, ko veido reklāmas sauklis - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2015/C 414/39)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Volkswagen AG (Volfsburga, Vācija) (pārstāvji – U. Sander, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – M. Fischer)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 3. aprīļa lēmumu lietā R 2019/2013-1 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt vārdisku apzīmējumu “CHOICE” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Volkswagen AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta C-374/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. decembrī ( High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation pret Commissioners of Inland Revenue (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Brīva kapitāla aprite — Uzņēmumu ienākumu nodoklis — Dividenžu izmaksāšana — Nodokļa atlaide — Atšķirīga attieksme pret akcionāriem rezidentiem un akcionāriem nerezidentiem — Divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/3

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 12. decembrī (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation pret Commissioners of Inland Revenue

   (Lieta C-374/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Brīva kapitāla aprite - Uzņēmumu ienākumu nodoklis - Dividenžu izmaksāšana - Nodokļa atlaide - Atšķirīga attieksme pret akcionāriem rezidentiem un akcionāriem nerezidentiem - Divpusējas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu)
   (2006/C 331/05)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation

      Atbildētājs: Commissioners of Inland Revenue

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Valsts tiesību akti attiecībā uz uzņēmuma ienākuma nodokli — Nodokļa ieturēšana ienākumu gūšanas vietā (advance corporation tax) no meitas sabiedrības izmaksātajiem ienākumiem mātes sabiedrībai — Nodokļa atlaide (tax credit), kas paredzēta, lai ņemtu vērā iepriekš veikto ieturējumu — Nodokļa atlaides piešķiršana tikai rezidentiem un noteiktu citu dalībvalstu rezidentiem, kas ir līguma par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, kas paredz šādu punktu, līgumslēdzējpuses — Dalībvalsts atbildība par Kopienu tiesību pārkāpumu — Zaudējumu atlīdzības veids
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL 43. un 56. pantam nav pretrunā tas, ka tad, kad vienas dalībvalsts sabiedrība rezidente izmaksā dividendes, šī dalībvalsts piešķir tām minēto dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuras arī ir šīs valsts rezidentes, nodokļa atlaidi, kas atbilst tai nodokļa daļai, ko dividenžu maksātāja sabiedrība ir samaksājusi par sadalīto peļņu, bet to nepiešķir dividenžu saņēmējām sabiedrībām, kuru rezidence ir citā dalībvalstī un kuras par šīm dividendēm nemaksā nodokli pirmajā valstī;

               2)

               EKL 43. un 56. pantam nav pretrunā tas, ka dalībvalsts nepaplašina ar citu dalībvalsti noslēgtajā konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu paredzētās šīs valsts rezidentu sabiedrību, kuras saņem dividendes no pirmās valsts rezidentes sabiedrības, tiesības uz nodokļa atlaidi attiecībā uz trešās dalībvalsts rezidentēm sabiedrībām, ar kurām ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, neparedzot šādas tiesības šīs trešās valsts rezidentēm sabiedrībām.

      (1)  OV C 273, 6.11.2004.


title: Lieta C-114/07: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Kopienas kodekss, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm — Direktīva 2004/24/EK — Tradicionāli lietotas augu izcelsmes zāles — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/23

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 25. oktobra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika
   (Lieta C-114/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Kopienas kodekss, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm - Direktīva 2004/24/EK - Tradicionāli lietotas augu izcelsmes zāles - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 315/39)
   Tiesvedības valoda — čehu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un M. Šimerdová)

      Atbildētāja: Čehijas Republika (pārstāvis — T. Boček)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Pasākumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/24/EK, ar kuru attiecībā uz tradicionāli lietotām augu izcelsmes zālēm groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 85. lpp.), neveikšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/24/EK, ar kuru attiecībā uz tradicionāli lietotām augu izcelsmes zālēm groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-439/08: Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums ( Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers “VEBIC” VZW/Raad voor de Mededinging, Minister van Economie (Konkurences politika — Tiesvedība valsts tiesā — Valsts konkurences iestāžu iestāšanās lietās — Valsts konkurences iestāde, kurai ir jaukts tiesas un administratīvas iestādes raksturs — Sūdzība par šādas iestādes lēmumu — Regula (EK) Nr. 1/2003)

text:
               19.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/2

         Tiesas (virspalāta) 2010. gada 7. decembra spriedums (Hof van beroep te Brussel (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers “VEBIC” VZW/Raad voor de Mededinging, Minister van Economie

   (Lieta C-439/08) (1)

   (Konkurences politika - Tiesvedība valsts tiesā - Valsts konkurences iestāžu iestāšanās lietās - Valsts konkurences iestāde, kurai ir jaukts tiesas un administratīvas iestādes raksturs - Sūdzība par šādas iestādes lēmumu - Regula (EK) Nr. 1/2003)
   2011/C 55/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers “VEBIC” VZW

      Atbildētāji: Raad voor de Mededinging, Minister van Economie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 2. panta, 5. panta, 15. panta 3. punkta un 35. panta 1. punkta interpretācija — Valsts konkurences iestāžu iesniegti rakstiski apsvērumi un juridiski un faktiski pamati to lēmumu pārsūdzības procesā — Dalībvalsts iestāžu daudzveidība

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2002. gada 16. decembra Regulas (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, 35. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam neatbilst tādi valsts tiesību akti, ar kuriem valsts konkurences iestādei netiek piešķirtas tiesības piedalīties kā atbildētājai valsts tiesā notiekošā procesā par šīs iestādes pieņemtu lēmumu. Valsts konkurences iestāžu ziņā ir noteikt, cik nepieciešami un noderīgi ir iesaistīties lietā Savienības konkurences tiesību efektīvas piemērošanas aspektā. Tomēr valsts gandrīz sistemātiska konkurences iestādes nepiedalīšanās tādos tiesas procesos apdraud efektīvu LESD 101. un 102. panta iedarbību.
   Trūkstot Savienības tiesiskajam regulējumam, dalībvalstīm saskaņā ar procesuālās autonomijas principu ir kompetence izraudzīties vienu vai vairākas struktūrvienības, kas ietilpst valsts konkurences iestādē, kurai ir tiesības piedalīties kā atbildētājai valsts tiesā notiekošā procesā par šīs iestādes pieņemtu lēmumu, pilnībā garantējot pamattiesību ievērošanu un pilnīgu Savienības konkurences tiesību efektivitāti.

      (1)  OV C 313, 6.12.2008.


title: Lieta C-595/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septīta palāta) 2010. gada 30. septembra spriedumu lietā T-85/09 Yassin Abdullah Kadi /Eiropas Komisija 2010. gada 16. decembrī iesniedza Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               5.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 72/10

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septīta palāta) 2010. gada 30. septembra spriedumu lietā T-85/09 Yassin Abdullah Kadi/Eiropas Komisija 2010. gada 16. decembrī iesniedza Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-595/10 P)
   2011/C 72/17
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson, pārstāvis, D. Beard un M. Wood, Barristers)

      Pārējie lietas dalībnieki: Yassin Abdullah Kadi, Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome, Francijas Republika

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-85/09;

               —

               noraidīt Jasina Abdullā Kadi [Yassin Abdullah Kadi] prasību atcelt Komisijas Regulu Nr. 881/2002 (1) tiktāl, ciktāl tā uz viņu attiecas;

               —

               piespriest Jasinam Abdullā Kadi atlīdzināt Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vispārējās tiesas secinājums, ka pilnīga pārbaude tiesā ir piemērota ES pasākumiem, ar kuriem pilnībā ievieš Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijas, esot pretrunā ES līgumu tekstiem un ES tiesu judikatūrai. Tas esot tieši pretrunā ES vēsturei un mērķim, un it īpaši kopējās ārpolitikas un drošības politikas kompetences attīstībai.
   Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtos esot paredzēts, ka tās dalībvalstīm šie pienākumi ir jāievēro. Šādi pienākumi esot pārāki par citiem pienākumiem, kas var rasties saskaņā ar jebkādu citu starptautisku līgumu. Šajos pienākumos ietilpstot pienākumi, kas paredzēti Drošības padomes rezolūcijās, kuru mērķis ir starptautiskā terorisma apkarošana.
   Ņemot vērā it īpaši LES 3. panta 5. punktu un 21. pantu, kā arī LESD 351. pantu, ES dalībvalstu pienākums ievērot Drošības padomes lēmumus esot pārāks par jebkādiem citiem pienākumiem, kas var rasties saskaņā ar ES līgumiem.
   ES esot jāuzskata par saistošiem ANO Statūtu un saskaņā ar tiem pieņemto ANO Drošības padomes lēmumu noteikumi.
   Ar ANO Drošības padomes lēmumu saistošo spēku neesot saderīga situācija, kad Savienības tiesa veic pilnīgu vērtējumu ES pasākumiem, ar kuriem tiek ieviesti Drošības padomes lēmumi.
   Tiktāl, ciktāl ES pasākumu, ar kuriem godīgi tiek ieviestas Drošības padomes rezolūcijas, jebkāda pārbaude ir piemērota, Savienības tiesai esot pienācīgi jāņem vērā ANO Statūtu būtība un mērķis un Drošības padomes loma — kā galvenā iestāde, kas ir pilnvarota nodrošināt starptautisko mieru un drošību. Ņemot vērā Drošības padomes būtību un tās svarīgo lomu, kuru tā pilda, paturot prātā Ombuda biroja izveidi un darbību, kā arī pienācīgi ņemot vērā Komisijai un Jasinam Abdullā Kadi sniegto iemeslu kopsavilkumu, neesot nekāda iemesla atcelt Regulu Nr. 881/2002 tiktāl, ciktāl tā attiecas uz Jasinu Abdullā Kadi.

      (1)  OV L 139, 9. lpp.


title: Lieta C-606/10: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration (Regula (EK) Nr. 562/2006 — Kopienas Kodekss par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) — 13. pants — Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir pagaidu uzturēšanās atļauja — Valsts tiesiskais regulējums, ar ko šiem valstspiederīgajiem ir aizliegts atkārtoti ieceļot tās dalībvalsts teritorijā, kas ir izsniegusi pagaidu uzturēšanās atļauju, ja nav atkārtotas ieceļošanas vīzas — Jēdziens “atkārtotas ieceļošanas vīza” — Iepriekšēja administratīvā prakse, kas atļāva atkārtotu ieceļošanu bez atkārtotas ieceļošanas vīzas — Pārejas pasākumu nepieciešamība — Neesamība)

text:
               28.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 227/3

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 14. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE)/Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

   (Lieta C-606/10) (1)

   (Regula (EK) Nr. 562/2006 - Kopienas Kodekss par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) - 13. pants - Trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir pagaidu uzturēšanās atļauja - Valsts tiesiskais regulējums, ar ko šiem valstspiederīgajiem ir aizliegts atkārtoti ieceļot tās dalībvalsts teritorijā, kas ir izsniegusi pagaidu uzturēšanās atļauju, ja nav atkārtotas ieceļošanas vīzas - Jēdziens “atkārtotas ieceļošanas vīza” - Iepriekšēja administratīvā prakse, kas atļāva atkārtotu ieceļošanu bez atkārtotas ieceļošanas vīzas - Pārejas pasākumu nepieciešamība - Neesamība)
   2012/C 227/04
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (ANAFE)

      Atbildētājs: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État (Francija) — Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss) (OV L 105, 1. lpp.), 5. panta 4. punkta a) apakšpunkta un 13. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru trešās valsts pilsonim, kuram ir pagaidu uzturēšanās atļauja, aizliedz atkārtotu ieceļošanu dalībvalstī, kura viņam izsniegusi šo atļauju, ja šim pilsonim nav prefektūras konsulāro iestāžu izsniegtas atkārtotas ieceļošanas vīzas — “Atkārtotas ieceļošanas vīzas” jēdziens –Pārejas pasākumu šādu pilsoņu labā, kuri ir atstājuši teritoriju, pieņemamība — Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības principi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulas (EK) Nr. 562/2006, ar kuru ievieš Kopienas Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 14. janvāra Regulu (EK) Nr. 81/2009, 13. pantā paredzētie noteikumi par ieceļošanas atteikumu trešo valstu valstspiederīgajiem tāpat ir piemērojami tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas vīzas prasība un kuri vēlas, šķērsojot Šengenas telpas ārējās robežas, atgriezties dalībvalstī, kas viņiem ir izsniegusi pagaidu uzturēšanās atļauju, taču neieceļot šajā nolūkā citas dalībvalsts teritorijā;

               2)

               Regulas Nr. 562/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 81/2009, 5. panta 4. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kas trešās valsts piederīgajam izsniedz atkārtotas ieceļošanas vīzu šīs normas izpratnē, nevar ierobežot ieceļošanu Šengenas telpā vienīgi ar (ieceļošanas) vietām dalībvalsts teritorijā;

               3)

               tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi neprasa paredzēt pagaidu pasākumus attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir atstājuši dalībvalsts teritoriju, kaut gan viņiem bija tikai pagaidu uzturēšanās atļauja, kas izsniegta uz laiku, kamēr tiek izskatīts pirmais uzturēšanās atļaujas pieprasījums vai patvēruma pieteikums, un kuri vēlas atgriezties šajā teritorijā pēc Regulas Nr. 562/2006, kas grozīta ar Regulu Nr. 81/2009, spēkā stāšanās.

      (1)  OV C 72, 5.3.2011.


title: Lieta C-200/06: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 6. oktobra rīkojums ( Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Raffinerie Tirlemontoise SA / Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Reglamenta 104. panta 3. punkts — Cukurs — Ražošanas maksājumi — Kvotu režīma piemērošanas noteikumi — Cukura daudzuma, kas iekļauts pārveidotajos produktos, ņemšana vērā — Eksportējamā pārpalikuma noteikšana — Vidējo zaudējumu noteikšana)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/9

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 6. oktobra rīkojums (Tribunal de première instance de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Raffinerie Tirlemontoise SA/Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

   (Lieta C-200/06) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkts - Cukurs - Ražošanas maksājumi - Kvotu režīma piemērošanas noteikumi - Cukura daudzuma, kas iekļauts pārveidotajos produktos, ņemšana vērā - Eksportējamā pārpalikuma noteikšana - Vidējo zaudējumu noteikšana)
   (2008/C 313/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa
   Tribunal de première instance de Bruxelles
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Atbildētājs: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de première instance de Bruxelles [Briseles Pirmās instances tiesa] — Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju (OV L 178, 1. lpp.) 15. panta interpretācija — Komisijas 2002. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 314/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē (OV L 50, 40. lpp.) spēkā esamība — Komisijas 2004. gada 14. oktobra Regulas (EK) Nr. 1775/2004, ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē (OV L 316, 64. lpp.), Komisijas 2003. gada 7. oktobra Regulas (EK) Nr. 1762/2003, ar ko 2002./2003. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē (OV L 254, 4. lpp.), Komisijas 2002. gada 15. oktobra Regulas (EK) Nr. 1837/2002, ar ko 2001./2002. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus, kā arī papildu maksājuma koeficientu cukura nozarē (OV L 278, 13. lpp.), Komisijas 2001. gada 11. oktobra Regulas (EK) Nr. 1993/2001, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē (OV L 271, 15. lpp.) un Komisijas 2000. gada 12. oktobra Regula (EK) Nr. 2267/2000, ar ko 1999./2000. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus, kā arī papildu maksājuma aprēķina koeficientu cukura nozarē (OV L 259, 29. lpp.) spēkā esamība — Aprēķina metode, kas izmantota, lai novērtētu visus zaudējumus, kas jāfinansē ar ražošanas maksājumu — Visu eksportēto cukura daudzumu ņemšana vērā, lai noteiktu eksportējamo pārpalikumu un tikai tādu daudzumu, kas tikuši nodrošināti eksporta kompensācijas maksājumam, ņemšana vērā, lai noteiktu vidējo zaudējumu tonnai cukura
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Saskaņā ar Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju 15. panta 1. punkta c) apakšpunktu eksportējamā pārpalikumā ir ietverts cukura daudzums, uz kuru attiecas šis pants, kurš savukārt ir eksportēto pārveidoto produktu sastāvā, par kuriem faktiski nav izmaksāta eksporta kompensācija.
               Minētās regulas 15. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jebkurš eksportēto produktu daudzums, uz kuru attiecas šis pants, neatkarīgi no tā, vai eksporta kompensācijas ir vai nav faktiski izmaksātas, ir jāņem vērā, nosakot vidējos zaudējumus par produkta tonnu.
               Izvērtējot 6. panta 4. un 5. punktu, Komisijas 2002. gada 20. februāra Regulā (EK) Nr. 314/2002, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus kvotu sistēmas piemērošanai cukura nozarē, ko attiecīgi groza Komisijas 2003. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 1140/2003 un Komisijas 2004. gada 9. janvāra Regula (EK) Nr. 38/2004, netika konstatēta tādu kritēriju esamība, kuri ietekmē spēkā esamību.

               2)

               Izvērtējot Komisijas 2000. gada 12. oktobra Regulu (EK) Nr. 2267/2000, ar ko 1999./2000. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus, kā arī papildu maksājuma aprēķina koeficientu cukura nozarē, Komisijas 2001. gada 11. oktobra Regulu (EK) Nr. 1993/2001, ar ko 2000./2001. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē un Komisijas 2002. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 1837/2002, ar ko 2001./2002. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus, kā arī papildu maksājuma koeficientu cukura nozarē, netika konstatēta tādu kritēriju esamība, kuri ietekmē spēkā esamību.
               Komisijas 2003. gada 7. oktobra Regula (EK) Nr. 1762/2003, ar ko 2002./2003. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē, un Komisijas 2004. gada 14. oktobra Regula (EK) Nr. 1775/2004, ar ko 2003./2004. tirdzniecības gadam nosaka ražošanas maksājumu apjomus cukura nozarē, nav spēkā.

      (1)  OV C 165, 15.7.2006.


title: Lieta C-319/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/26

         Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-319/06)
   (2006/C 224/50)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un G. Rozet)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka:

                           (1)

                           atzīstot, ka 2002. gada 20. decembra likuma 1. panta 1. punkta 1., 2., 8. un 11. apakšpunkts ir obligātas tiesību normas, kas attiecas uz “valsts sabiedrisko kārtību”,

                           (2)

                           šī likuma 1. panta 1. punkta 3. apakšpunktā nepilnīgi transponējot Direktīvas 96/71/EK (1) 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta normas,

                           (3)

                           šī likuma 7. panta 1. punktā nosakot nosacījumus, kas nav pietiekami skaidri formulēti, lai varētu nodrošināt tiesisko drošību,

                           (4)

                           šī likuma 8. pantā paredzot pārbaudei nepieciešamo dokumentu uzglabāšanu pie Luksemburgā dzīvojoša pārstāvja ad hoc,

                     Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 96/71/EK 3. panta 1. un 10. punkts un EKL 49. un 50. punkts;

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar pirmo iebildumu Komisija būtībā pārmet Luksemburgas Liehercogistei pārāk plašu Direktīvas 96/71/EK 3. panta 10. punkta pirmajā ievilkumā minētā jēdziena “sabiedriskās kārtības noteikumi” interpretāciju. Šis iebildums īpaši attiecas: 1) uz valsts likumdevēja uzlikto pienākumu nodarbināt tikai tādu personālu, ar ko uzņēmumi, kas nodarbina darbiniekus Lielhercogistē, ir noslēguši rakstiskus darba līgumus vai ir sastādīts tamlīdzīgs dokuments Direktīvas 91/533/EEK (2) nozīmē; 2) uz valsts tiesību normām attiecībā uz automātisku darba samaksas piemērošanu sadzīves izmaksu izmaiņām; 3) uz tiesību normām, kas attiecas uz nepilna darba laika un nenoteikta darba laika darba tiesisko regulējumu; un 4) uz tiesību normām, kas attiecas uz darba koplīgumiem.
   Ar otro iebildumu Komisija pārmet Luksemburgas Lielhercogistei, ka tā Direktīvas 96/71/EK 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu ir transponējusi nepilnīgi, jo valsts tiesībās jēdzienā “minimālais atpūtas laiks” ir iekļauts vienīgi iknedēļas atpūtas laiks, bet nav iekļauti pārējie atpūtas laikposmi, kā piemēram, ikdienas atpūta vai pārtraukumi.
   Visbeidzot, ar trešo un ceturto iebildumu Komisija apgalvo, ka ir pārkāpts EKL 49. un 50. pants, uzliekot uzņēmumiem, kuros darbinieks veic pastāvīgu vai pagaidu darbu Luksemburgā, pienākumu 1) “pirms darba sākuma”, “pēc vienkārša pieprasījuma” un “visīsākajā iespējamā laikā” darīt pieejamu inspection du travail un des mines būtisku informāciju, kas nepieciešama pārbaudei, un 2) norīkot Luksemburgā dzīvojošu pārstāvi ad hoc, kura pienākums ir uzglabāt minēto uzņēmumu pienākumu izpildes pārbaudei nepieciešamos dokumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/71/EK par par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā (OV L 18, 21.01.1997, 1. lpp.)

      (2)  Padomes 1991. gada 14. oktobra Direktīva 91/533/EEK par darba devēja pienākumu informēt darbiniekus par darba līguma vai darba attiecību nosacījumiem (OV L 288, 32. lpp.)


title: Lieta C-473/11: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 18. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 18. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-473/11) (1)

   2012/C 379/33
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-468/15 P: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums – PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH Apelācija — Dempings — Īstenošanas regulas (EK) Nr. 1138/2011 un (ES) Nr. 1241/2012 — Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports — Regula (EK) Nr. 1225/2009 — 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts — Korekcija — Funkcijas, kas ir līdzīgas tā aģenta funkcijām, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu — 2. panta 10. punkta pirmā daļa — Normālas vērtības un eksporta cenas attiecība — Labas pārvaldības princips

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/22

         Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums – PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH

   (Lieta C-468/15 P) (1)

   (Apelācija - Dempings - Īstenošanas regulas (EK) Nr. 1138/2011 un (ES) Nr. 1241/2012 - Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports - Regula (EK) Nr. 1225/2009 - 2. panta 10. punkta i) apakšpunkts - Korekcija - Funkcijas, kas ir līdzīgas tā aģenta funkcijām, kurš strādā, pamatojoties uz komisijas maksu - 2. panta 10. punkta pirmā daļa - Normālas vērtības un eksporta cenas attiecība - Labas pārvaldības princips)
   (2017/C 006/26)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (pārstāvis – D. Luff, advokāts)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome (ko pārstāv J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz N. Tuominen, advokāte), Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França), Sasol Olefins & Surfactants GmbH un Sasol Germany GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta T-408/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. novembrī — Crunch Fitness International /ITSB — ILG ( CRUNCH )

text:
               12.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 8/22

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. novembrī — Crunch Fitness International/ITSB — ILG (“CRUNCH”)
   (Lieta T-408/07)
   (2008/C 8/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Crunch Fitness International Inc., Ņujorka (Savienotās Valstis) (pārstāvis — J. Barry, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: ILG Ltd, Dun Laoghaire (Īrija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes lēmumu attiecībā uz Kopienas preču zīmes 41. klasi;

               —

               atstāt spēkā Kopienas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 41. klasē, un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus gan šajā tiesvedībā, gan procesā ITSB.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme “CRUNCH” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9., 25. un 41. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 62 083

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: ILG Ltd

      Anulēšanas nodaļas lēmums: daļēji atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 9. un 25. klasē

      Apelāciju padomes lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu arī attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 41. klasē

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 50. panta 1. punkta a) apakšpunkta, vai, pakārtoti, 50. panta 2. punkta pārkāpums, tā kā Apelāciju padome ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka attiecīgā preču zīme Kopienā nav tikusi faktiski izmantota attiecībā uz pakalpojumiem, kuri ietilpst 41. klasē


title: Lieta T-114/14: Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Vicentin /Padome

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/57

         Prasība, kas celta 2014. gada 17. februārī – Vicentin/Padome
   (Lieta T-114/14)
   2014/C 112/74
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Vicentin SAIC (Aveljaneda [Avellaneda], Argentīna) (pārstāvji – J.-F. Bellis un R. Luff, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV L 315, 2. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka iestādes esot pieļāvušas acīmredzamu kļūdu faktu novērtējumā, secinot, ka ir bijis sojas un sojas eļļas cenu izkropļojums, kas attaisno Antidempinga pamatregulas (1) 2. panta 5. punkta otrās daļas piemērošanu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Antidempinga pamatregulas 2. panta 5. punkta otrā daļa atbilstoši tam, kā šo tiesību normu šajā lietā izprot iestādes, nav piemērojama importam no PTO dalībniecēm, jo tā nav saderīga ar PTO Antidempinga nolīgumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka kaitējuma novērtējumā neesot ņemti vērā faktori, kas pārrauj cēloņsakarību starp apgalvoto kaitējumu un it kā par dempinga cenām veikto importu, tādējādi pārkāpjot Antidempinga pamatregulas 3. panta 7. punktu.

      (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-231/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — Wepa Lille /Komisija

text:
               15.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. aprīlī — Wepa Lille/Komisija
   (Lieta T-231/13)
   2013/C 171/71
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wepa Lille (Bousbecque, Francija) (pārstāvji — J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties, pamatojoties uz LESD 263. pantu, Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem, ciktāl ar to apvalki, izņemot rūpnieciskām vajadzībām izmantotos, ir ietverti iepakojumu paraugu sarakstā;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus, kas būtībā ir identiski vai līdzīgi lietā T-202/13 Group’Hygiène/Komisija izvirzītajiem pamatiem.


title: Lieta C-591/10: Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums ( High Court of Justice ( Chancery Division ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Littlewoods Retail Ltd un citi/ Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (Otrā un Sestā PVN direktīva — Priekšnodoklis — Pārmaksātās summas atmaksāšana — Procentu samaksa — Noteikumi)

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/5

         Tiesas (virspalāta) 2012. gada 19. jūlija spriedums (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Littlewoods Retail Ltd un citi/Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

   (Lieta C-591/10) (1)

   (Otrā un Sestā PVN direktīva - Priekšnodoklis - Pārmaksātās summas atmaksāšana - Procentu samaksa - Noteikumi)
   2012/C 295/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (Chancery Division)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Littlewoods Retail Ltd un citi

      Atbildētājs: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — Padomes 1967. gada 11. aprīļa Direktīvas 67/228/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopējās pievienotās vērtības nodokļu sistēmas struktūra un piemērošanas kārtība (OV 71, 1303. lpp.), 8. panta un A pielikuma 13. punkta interpretācija — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 11. panta A daļas 3. punkta b) apakšpunkta un 11. panta C daļas 1. punkta interpretācija — Pārmaksātā priekšnodokļa atmaksāšana — Piemērojamā procentu likme

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka nodokļu maksātājam, kurš ir pārmaksājis pievienotās vērtības nodokli, ko attiecīgā dalībvalsts ir iekasējusi pretēji pievienotās vērtības nodokļa jomā pastāvošo Savienības tiesību aktu prasībām, ir tiesības gan uz nodokļa, kas iekasēts, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksu, gan arī tiesības uz procentu samaksu par atmaksājamo summu. Jautājums, vai procenti par atmaksājamo pamatsummu ir piemērojami pēc vienkāršo procentu sistēmas, pēc salikto procentu sistēmas vai arī pēc kādas citas procentu sistēmas, ir jānosaka atbilstoši valsts tiesībām, ievērojot efektivitātes un līdzvērtības principus.

      (1)  OV C 89, 19.03.2011.


title: Lieta T-674/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Gugler France /ITSB — Gugler ( “GUGLER” )

text:
               1.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 61/13

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. decembrī — Gugler France/ITSB — Gugler (“GUGLER”)
   (Lieta T-674/13)
   2014/C 61/23
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gugler France SA (Besançon, Francija) (pārstāvis — A. Grolée, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Alexander Gugler (Maxdorf, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 356/2012-4;

               —

               atcelt apstrīdēto preču zīmi;

               —

               piespriest atbildētājam un otram lietas dalībniekam, ja tas iestātos lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “GUGLER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 17., 19., 22., 37., 39. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 3 324 902

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pamati, kas ir norādīti Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 53. panta 1. punkta c) apakšpunktā, lasot tos kopsakarā ar 8. panta 4. punktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt apstrīdēto Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-325/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Boston Scientific /ITSB — Terumo ( CAPIO ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes CAPIO reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme CAPIOX — Relatīvs atteikuma pamatojums — Preču zīmes faktiska izmantošana — Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 1. un 2. punkts — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/23

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Boston Scientific/ITSB — Terumo (“CAPIO”)
   (Lieta T-325/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CAPIO’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “CAPIOX’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 1. un 2. punkts - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 272/43)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Boston Scientific Ltd, Hastings, Barbade (pārstāvji — P. Rath un W. Festl-Wietek, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Terumo Kabushiki Kaisha, Tokija (Japāna) (pārstāvis — C. Bercial Arias, advokāts)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 14. septembra lēmumu lietā R 61/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Terumo Kabushiki Kaisha un Boston Scientific Ltd.

   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Boston Scientific Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta C-376/08: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl/Comune di Milano (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18/EK — EKL 43. un 49. pants — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Uzņēmumu konsorciji — Aizliegums piedalīties tajā pašā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā kā konkurentiem consorzio stabile ( pastāvīgs konsorcijs ) un tajā ietilpstošai sabiedrībai)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl/Comune di Milano
   (Lieta C-376/08) (1)

   (Būvdarbu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - EKL 43. un 49. pants - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Uzņēmumu konsorciji - Aizliegums piedalīties tajā pašā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā kā konkurentiem “consorzio stabile” (“pastāvīgs konsorcijs”) un tajā ietilpstošai sabiedrībai)
   2010/C 51/13
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl

      Atbildētāja: Comune di Milano

      Piedaloties: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI), Associazione nazionale imprese edili (ANIEM),

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EKL 39., 43., 49. un 81. panta un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 114. lpp), 4. panta interpretācija — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru paredz uzņēmumu, kuri ir tādas tirgus dalībnieku grupas sastāvā, kura pati piedalās konkursa procedūrā, automātisku izslēgšanu

      Rezolutīvā daļa:

   Kopienu tiesības jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds ir pamata lietā un kurš tāda publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, kura vērtība nesasniedz Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzēto robežvērtību, bet kuram ir zināma pārrobežu interese, paredz automātiski izslēgt no dalības šajā procedūrā un piemērot kriminālsodu gan pastāvīgajam konsorcijam, gan uzņēmumiem, kas ir tā locekļi, ja šie pēdējie tajā pašā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā ir iesnieguši piedāvājumus, kas konkurē ar konsorcija piedāvājumu, pat ja šī konsorcija piedāvājums nav iesniegts šo uzņēmumu vārdā un interesēs.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta C-375/08: Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums ( Tribunale di Treviso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C . (Lauksaimniecība — Tirgu kopīgā organizācija — Liellopu gaļa — Regula (EK) Nr. 1254/1999 — Kopienu finanšu palīdzība attiecībā uz īpašām piemaksām, kuras veiktas par vīriešu dzimuma liellopiem, un ekstensifikācijas maksājumiem — Piešķiršanas nosacījumi — Saimniecībā turēto dzīvnieku ganāmpulka blīvuma aprēķināšana — Jēdziens “pieejamā lopbarības platība” — Regulas (EEK) Nr. 3887/92 un (EK) Nr. 2419/2001 — Integrētās administrācijas un kontroles sistēma konkrētām Kopienas atbalsta shēmām — Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru Kopienas finanšu palīdzība tiek piešķirta tikai tad, ja ir iesniegts spēkā esošs juridisks akts par izmantoto lopbarības platību lietošanu)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/5

         Tiesas (otrā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums (Tribunale di Treviso (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.
   (Lieta C-375/08) (1)

   (Lauksaimniecība - Tirgu kopīgā organizācija - Liellopu gaļa - Regula (EK) Nr. 1254/1999 - Kopienu finanšu palīdzība attiecībā uz īpašām piemaksām, kuras veiktas par vīriešu dzimuma liellopiem, un ekstensifikācijas maksājumiem - Piešķiršanas nosacījumi - Saimniecībā turēto dzīvnieku ganāmpulka blīvuma aprēķināšana - Jēdziens “pieejamā lopbarības platība” - Regulas (EEK) Nr. 3887/92 un (EK) Nr. 2419/2001 - Integrētās administrācijas un kontroles sistēma konkrētām Kopienas atbalsta shēmām - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru Kopienas finanšu palīdzība tiek piešķirta tikai tad, ja ir iesniegts spēkā esošs juridisks akts par izmantoto lopbarības platību lietošanu)
   2010/C 221/06
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Treviso

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale di Treviso — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.) interpretācija — Jēdziens “lopbarības platības” — Valsts tiesiskais regulējums, kas īpašumtiesību neesamības gadījumā paredz, ka, lai saņemtu Kopienas finanšu palīdzību, ir jāiesniedz spēkā esošs juridisks dokuments, kas pamato attiecīgo lopbarības platību izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

   Kopienu tiesiskais regulējums, it īpaši Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju, pieteikumam attiecībā uz īpašo piemaksu par vīriešu dzimuma liellopiem un ekstensifikācijas maksājumu saņemšanu neizvirza prasību iesniegt spēkā esošu juridisku dokumentu, kas apliecina atbalsta pieteicēja tiesības lietot šajā pieteikumā norādītās lopbarības platības. Tomēr Kopienu tiesiskais regulējums pieļauj, ka dalībvalstis savos tiesiskajos regulējumos nosaka prasību iesniegt šādu dokumentu, ar noteikumu, ka tiek ievēroti ar Kopienu tiesisko regulējumu sasniedzamie mērķi un Kopienu tiesību vispārējie principi, it īpaši samērīguma princips.

      (1)  OV C 327, 20.12.2008.


title: Lieta T-57/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 19. marta rīkojums – Club Hotel Loutraki  u.c./Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Video loterijas aparatūras ekspluatēšana — Grieķijas Republika veikta ekskluzīvas licences piešķiršana — Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība — Sūdzības iesniedzējiem adresēta vēstuli — Nepārsūdzams akts — Nepieņemamība

text:
               26.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 159/26

         Vispārējās tiesas 2014. gada 19. marta rīkojums – Club Hotel Loutraki u.c./Komisija
   (Lieta T-57/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Video loterijas aparatūras ekspluatēšana - Grieķijas Republika veikta ekskluzīvas licences piešķiršana - Lēmums, ar kuru konstatēta valsts atbalsta neesamība - Sūdzības iesniedzējiem adresēta vēstuli - Nepārsūdzams akts - Nepieņemamība)
   2014/C 159/36
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji:
      Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Grieķija), Vivere Entertainment AE (Atēnas, Grieķija), Theros International Gaming, Inc. (Patras, Grieķija), Elliniko Casino Kerkyras (Atēnas), Casino Rodos (Rhodes, Grieķija) un Porto Carras AE (Alimos, Grieķija) (pārstāvis – S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. Afonso un P.-J. Loewenthal)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētāja prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāvis – E.-M. Mamouna) un Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Atēnas) (pārstāvji: sakotnēji K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitor, L. Van den Hende un M. Sánchez Rydelski, advokāts, M. Petite un A. Tomtsis, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu, kas esot ietverts Komisijas 2012. gada 29. novembra vēstulē saistībā ar prasītāju iesniegtu sūdzību par valsts atbalstu, ko Grieķijas iestādes, iespējams, esot piešķīrušas OPAP

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos un Porto Carras AE sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas un Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 114, 20.4.2013.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 237, 30.9.2006 .

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/19

         (2006/C 249/40)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 237, 30.9.2006.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 224, 16.9.2006.

      OV C 212, 2.9.2006.

      OV C 190, 12.8.2006.

      OV C 178, 29.7.2006.

      OV C 165, 15.7.2006.

      OV C 154, 1.7.2006.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta T-194/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Bristol Global/ITSB – Bridgestone (“AEROSTONE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “AEROSTONE” reģistrācijas pieteikums — Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “STONE” un “BRIDGESTONE” — Agrāka nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “BRIDGESTONE” — Relatīvs atteikuma pamats — Daļējs reģistrācijas atteikums

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/33

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. janvāra spriedums – Bristol Global/ITSB – Bridgestone (“AEROSTONE”)
   (Lieta T-194/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “AEROSTONE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Kopienas vārdiskas preču zīmes “STONE” un “BRIDGESTONE” - Agrāka nereģistrēta valsts grafiska preču zīme “BRIDGESTONE” - Relatīvs atteikuma pamats - Daļējs reģistrācijas atteikums)
   (2016/C 098/43)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bristol Global Co. Ltd (Birmingema, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – F. Bozhinova, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – S. Palmero Cabezas)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bridgestone Corp. (Tokija, Japāna) (pārstāvji – M. Blair, solicitor, vēlāk – S. Malynicz, barrister, C. Balme un K. Gilbert, solicitors)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2013. gada 12. decembra lēmumu lietā R 916/2013–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bridgestone Corp. un Bristol Global Co. Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Bristol Global Co. Ltd papildus saviem izdevumiem atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Bridgestone Corp. radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: lieta T-418/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Confcooperative u. c. cēla 2004. gada 15. oktobrī

text:
               4.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/53

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Confcooperative u. c. cēla 2004. gada 15. oktobrī
   (lieta T-418/04)
   (2004/C 300/103)
   tiesvedības valoda - itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. oktobrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione FVG Federagricole, Consorzio Friulvini S.C.a.r.l. un Cantina Sociale di Ramoscello e S. Vito S.C.a.r.l., Cantina Produttori Cormòns S.C.a.r.l. un Luigi Soini, ko pārstāv advokāts Fausto Capelli.
   Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt paskaidrojošo piezīmi, kas ietverta Komisijas Regulas (EK) Nr. 1429/2004 I pielikuma 103. punktā un kas laikā, konkrētāk, līdz 2007. gada 31. martam ierobežo nosaukuma “Tocai friulano” izmantošanu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pamati un galvenie argumenti ir identiski lietā T-417/04 Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia/Komisija (1) izvirzītajiem pamatiem un argumentiem.

      (1)  Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta.


title: Lieta C-665/13: Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 21. oktobra rīkojums (Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Via Directa – Companhia de Seguros SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Reglamenta 53. panta 2. punkts – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – Vienlīdzības un nediskriminācijas principi – Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru atsevišķiem publiskā sektora darba ņēmējiem noteikts algas samazinājums – Savienības tiesību īstenošanas neesamība – Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/11

      Tiesas (sestā palāta) 2014. gada 21. oktobra rīkojums (Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins/Via Directa – Companhia de Seguros SA

      (Lieta C-665/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 53. panta 2. punkts - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Vienlīdzības un nediskriminācijas principi - Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru atsevišķiem publiskā sektora darba ņēmējiem noteikts algas samazinājums - Savienības tiesību īstenošanas neesamība - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
      (2015/C 016/16)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal do Trabalho de Lisboa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

         Atbildētāja: Via Directa – Companhia de Seguros SA

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Savienības Tiesai acīmredzami nav kompetences izskatīt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, kuru ar 2013. gada 28. oktobra lēmumu (lieta C-655/13) ir iesniegusi Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugāle).

         (1)  OV C 85, 22.03.2014.


title: Lieta C-79/06: Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza  2006. gada 10. februārī

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/16

         Prasība pret Francijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2006. gada 10. februārī
   (Lieta C-79/06)
   (2006/C 86/30)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 10. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Francijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Heller, pārstāve, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, neveicot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Kopienu Tiesas 2003. gada 27. novembra spriedumu lietā C-429/01 (1) par Direktīvas 90/219/EEK (2) kļūdainu un nepilnīgu transpozīciju, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 228. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Francijas Republikai samaksāt Eiropas Kopienu Komisijai, ieskaitot kontā “Eiropas Kopienu pašu resursi” naudas sodu 168 000 eiro apmēra par sprieduma lietā C-429/01 izpildes kavējuma dienu, skaitot no sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā līdz sprieduma lietā C-429/01 izpildes dienai;

               3)

               piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Francijas Republikai nekavējoties pēc Tiesas sprieduma pasludināšanas bija jāuzsāk nepieciešama likumdošanas procedūra un jāpieņem grozījumi, lai izpildītu Direktīvu 90/219/EEK.
   Tomēr, līdz šai dienai — 14 gadu laikā vai, attiecīgi, 10 vai septiņus gadus pēc transponēšanas termiņa beigām un vairāk nekā divus gadus pēc Tiesas sprieduma, kurā ir konstatēts pārkāpums, — vajadzīgie grozījumi nav pieņemti nedz likumdošanas, nedz arī administratīvā līmenī.

      (1)  Recueil 2003, I-14355. lpp.

      (2)  Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīva 90/219/EEK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu, OV L 117, 1. lpp.


title: Lieta C-48/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Nordea Bank Danmark A/S/Skatteministeriet

text:
               6.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 101/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 28. janvārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) — Nordea Bank Danmark A/S/Skatteministeriet

   (Lieta C-48/13)
   2013/C 101/24
   Tiesvedības valoda — dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Østre Landsret

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Nordea Bank Danmark A/S

      Atbildētāja: Skatteministeriet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai LESD 49. pants un 54. pants (bijušais EKL 43. pants un 48. pants), kā arī EEZ Līguma 31. pants un 34. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj to, ka dalībvalsts, kas atļāva rezidentei sabiedrībai regulāri atskaitīt pastāvīgā uzņēmuma, kas atrodas citā dalībvalstī, radītos zaudējumus, šīs sabiedrības ar nodokli apliekamajā ienākumā pilnībā ieskaita visus pastāvīgā uzņēmuma zaudējumus (tiktāl, ciktāl tie nav izlīdzināti no nākamo gadu peļņas), ja pastāvīgais uzņēmums tiek slēgts tādēļ, ka daļa no tā uzņēmējdarbības tika nodota sabiedrībai, kas pieder šai pašai grupai, un kuras rezidence ir tajā pašā dalībvalstī kā pastāvīgam uzņēmumam, un ja visas iespējas ņemt vērā šos zaudējumus ir jāuzskata par izmantotām?


title: Lieta C-505/14: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Landgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH/Land Nordrhein-Westfalen Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 107. un 108. pants — Valsts atbalsts — Atbalsts, kas piešķirts, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu — Dalībvalsts tiesas nolēmums, ar ko konstatēta šo atbalstu piešķiroša līguma spēkā esamība — Res judicata spēks — Atbilstīga interpretācija — Efektivitātes princips

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/12

         Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 11. novembra spriedums (Landgericht Münster (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH/Land Nordrhein-Westfalen

   (Lieta C-505/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 107. un 108. pants - Valsts atbalsts - Atbalsts, kas piešķirts, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu - Dalībvalsts tiesas nolēmums, ar ko konstatēta šo atbalstu piešķiroša līguma spēkā esamība - Res judicata spēks - Atbilstīga interpretācija - Efektivitātes princips)
   (2016/C 016/14)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Münster

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Klausner Holz Niedersachsen GmbH

      Atbildētāja: Land Nordrhein-Westfalen

      Rezolutīvā daļa:

   Savienības tiesības tādos apstākļos kā pamatlietā nepieļauj, ka tādas valsts tiesību normas piemērošana, kurā ir paredzēts nostiprināt res judicata spēka principu, valsts tiesai, kas ir konstatējusi, ka tās izskatāmā strīda priekšmetā ietilpstošie līgumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kas ticis īstenots, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punkta trešo teikumu, neļauj izdarīt visus no šī pārkāpuma izrietošos secinājumus, jo valsts tiesas nolēmumā, kas ir kļuvis galīgs, ir konstatēts, ka šie līgumi joprojām ir spēkā, pat nepārbaudot, vai ar tiem nav noteikts valsts atbalsts.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta T-297/10: Vispārējās tiesas 2011. gada 11. oktobra rīkojums — DBV /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Dempings — Noteiktu Ķīnas izcelsmes alumīnija riteņu imports — Tiesības uz aizstāvību — Normālās vērtības aprēķināšana — Samērīgums — Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)

text:
               26.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/32

         Vispārējās tiesas 2011. gada 11. oktobra rīkojums — DBV/Komisija
   (Lieta T-297/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Dempings - Noteiktu Ķīnas izcelsmes alumīnija riteņu imports - Tiesības uz aizstāvību - Normālās vērtības aprēķināšana - Samērīgums - Prasība, kas daļēji ir acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami juridiski nepamatota)
   2011/C 347/54
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Vācija) (pārstāvji — C. Rudolph un A. Günther, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 10. maija Regulu (ES) Nr. 404/2010, ar ko piemēro antidempinga pagaidu maksājumu dažu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija riteņu veidu importam (OV L 117, 64. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 246, 11.09.2010.