title: Lieta C-157/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22. februārī Tulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-122/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201806220241970142018/C 240/161572018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180222131531Lieta C-157/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22. februārīTulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-122/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2402018LV1310120180222LV0016131153Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22. februārīTulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-122/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-157/18 P)2018/C 240/16Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tulliallan Burlington Ltd (pārstāvis: A. Norris, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Burlington Fashion GmbH

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta Tulliallan Burlington Ltd (TBL) prasība par Apelācijas padomes lēmumu;

            —

            atcelt Apelācijas padomes lēmumu (vai pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā atbilstoši Tiesas lēmumam);

            —

            piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un Burlington Fashion GmbH (BFG) atlīdzināt TBL tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja (“TBL”) pārsūdz Vispārējās tiesas spriedumu, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā.

            1)

            Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 5. punkta pārkāpums (
                  1
               )

                     a)

                     Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, neizdarot nekādus konstatējumus attiecībā uz “saikni”.

                     b)

                     Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu secinot, ka TBL nebija iesniegusi nepieciešamos pierādījumus, lai noteiktu kaitējumu atšķirtspējai vai netaisnīgu priekšrocību.

                     c)

                     Visbeidzot, tā kā tika secināts, ka nepieciešamie pierādījumi netika iesniegti, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, (i) uzstādot juridisko standartu pārāk augstu un (ii) neņemot vērā attiecīgos pierādījumus.

                     d)

                     Turklāt vienīgais iespējamais Vispārējās tiesas secinājums būtu, ka [šajā gadījumā] pastāvēja kaitējums atšķirtspējai vai turklāt, vai pakārtoti – netaisnīga priekšrocība.

                     e)

                     Vispārējā tiesa kļūdaini noraidīja TBL argumentus par to, ka Apelācijas padomes lēmumā acīmredzami netika ņemti vērā šajā tiesā iesniegtie apsvērumi.

            2)

            Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 4. punkta pārkāpums

                     a)

                     Vispārējā tiesa ir noraidīja pamatojumu, ka Apelācijas padomei būtu bijis jāprasa papildu apsvērumi attiecībā uz 8. panta 4. punktu apstākļos, kuros vienīgais veids procesuālā taisnīguma nodrošināšanai būtu bijis Apelācijas padomei uzaicināt [lietas dalībniekus] sniegt šos apsvērumus, vai izlemjot jautājumu tikai saistībā ar ESPZR 8. panta 5. punktu un nododot jautājumu par ESPZR 8. panta 4. punktu atpakaļ Iebildumu nodaļai. Vispārējai tiesai būtu bijis jāatceļ Apelācijas padomes lēmums.

                     b)

                     Vispārējā tiesa kļūdaini atzina par pamatotu Apelācijas padomes secinājumu, ka TBL nav pierādījusi priekšnosacījumu pastāvēšanu 8. panta 4. punkta piemērošanai. Vispārējai tiesai esot bijis jākonstatē, ka Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu, jāatceļ Apelācijas padomes konstatējumus saistībā ar 8. panta 4. punktu un jākonstatē 8. panta 4. punkta pārkāpums.

      Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 1. punkta pārkāpums

            a)

            Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot spriedumu Praktiker, jo, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), spriedums Praktiker nav piemērojams šajā gadījumā attiecībā uz agrākajām preču zīmēm.

            b)

            Turklāt vai pakārtoti, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot spriedumu Praktiker, jo šis spriedums neattiecas uz tirdzniecības galeriju sniegtajiem pakalpojumiem.

            c)

            Pat ja TBL agrākās preču zīmes ietilptu mazumtirdzniecības jomā un tādējādi sprieduma Praktiker jomā, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, interpretējot spriedumu Praktiker, ka tādu, kas noteikti neļauj konstatēt maldinošu līdzību.

            a)

            Tā kā Vispārējā tiesa esot kļūdījusies savos secinājumos par sprieduma Praktiker piemērošanu, tā neesot (i) veikusi novērtējumu par sajaukšanas iespēju vai arī (ii) neesot nodevusi šo uzdevumu Apelācijas padomei. Šādos apstākļos tai bija jārīkojas, īstenojot kādu no šiem pasākumiem.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).


201806220611970232018/C 240/464262017TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180528414222Lieta T-426/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. maija spriedums – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EFUSE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2402018LV4120120180528LV0046412422Vispārējās tiesas 2018. gada 28. maija spriedums – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”)
   (Lieta T-426/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “EFUSE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))”2018/C 240/46Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Vācija) (pārstāvji: G. Hasselblatt, V. Töbelmann un M. Vitt, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 18. aprīļa lēmumu lietā R 1881/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “EFUSE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Item Industrietechnik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 277, 21.8.2017.


201806220831970152018/C 240/612932018TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180510525322Lieta T-293/18: Prasība, kas celta 2018. gada 10. maijā – Latvijas Republika/Eiropas Komisija
 ---documentbreak--- C2402018LV5220120180510LV0061522532Prasība, kas celta 2018. gada 10. maijā – Latvijas Republika/Eiropas Komisija
   (Lieta T-293/18)2018/C 240/61Tiesvedības valoda – latviešu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Latvijas Republika (pārstāvji – I. Kucina un V. Soņeca)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas 2018. gada 12. marta vēstuli Nr. C(2018) 1418 final, kurā Komisija formulējusi savu nostāju, un uzlikt par pienākumu Komisijai formulēt nostāju šajā jautājumā, kas Latvijai neradītu nelabvēlīgas tiesiskās sekas;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt Latvijai tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai Latvijas Republika apgalvo, ka Komisija, paužot savu nostāju, pārkāpusi ne tikai LESD 263. pantu, tādējādi radot Latvijai nelabvēlīgas tiesiskās sekas, bet arī LES 17. panta l. punktu, lasot to kopsakarā ar LESD 3. panta l. punkta d) apakšpunktu, 38. un 335. pantu, kas uzliek par pienākumu Komisijai nodrošināt, ka Norvēģija pareizi piemēro saistības, ko tā uzņēmusies ar Parīzes līgumu (
         1
      ) attiecībā uz Eiropas Savienības dalībvalstu tiesībām uz nediskriminējošu piekļuvi zvejai Svalbāras zvejas reģionā.
   (
         1
      )	Līgums starp Norvēģiju, Amerikas Savienotajām Valstīm, Dāniju, Franciju, Itāliju, Japānu, Nīderlandi, Lielbritāniju un Īriju, un Lielbritānijas aizjūras domīnijām, un Zviedriju saistībā ar Špicbergenu, kas parakstīts Parīzē, 1920. gada 9. februārī. Pieejams https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un


title: Lieta C-303/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 3. maijā Jean-Marie Le Pen iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. marta spriedumu lietā T-140/16 Le Pen/Parlaments

text:
201806220071970782018/C 240/313032018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180503272821Lieta C-303/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 3. maijāJean-Marie Le Pen iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. marta spriedumu lietā T-140/16 Le Pen/Parlaments
 ---documentbreak--- C2402018LV2710120180503LV0031271282Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 3. maijāJean-Marie Le Pen iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2018. gada 7. marta spriedumu lietā T-140/16 Le Pen/Parlaments
   (Lieta C-303/18 P)2018/C 240/31Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Jean-Marie Le Pen (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

            —

            atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 7. marta spriedumu lietā T-140/16.

      Līdz ar to:

            —

            atcelt Eiropas Parlamenta ģenerālsekretāra 2016. gada 29. janvāra lēmumu, kas paziņots 2016. gada 5. februāra vēstulē Nr. D 302191 un kas pieņemts, piemērojot Eiropas Parlamenta Prezidija 2008. gada 19. maija un 9. jūlija Lēmuma 2009/C 159/01 “par Eiropas Parlamenta deputātu nolikuma īstenošanas noteikumiem”, ar grozījumiem, 68. pantu, konstatējot pret apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumu 320026,23 euro apmērā, kas nepamatoti samaksāti kā parlamentārā palīdzība, un pamatojot šīs summas atgūšanu;

            —

            atcelt 2016. gada 4. februāra paziņojumu par parādu Nr. 2016-195, kurā apelācijas sūdzības iesniedzējs tiek informēts, ka pret viņu ir konstatēts prasījums, pamatojoties uz ģenerālsekretāra 2016. gada 29. janvāra lēmumu, un noteikta summu, kas nepamatoti samaksātas kā parlamentārā palīdzība, atgūšana;

            —

            lemt par summu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāatlīdzina par morālo kaitējumu;

            —

            lemt par summu, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam ir jāatlīdzina par tiesāšanās izdevumiem;

            —

            piespriest Parlamentam atlīdzināt visus izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

            1.

            Absolūts pamats: Vispārēja tiesa ir pārkāpusi apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības uz aizstāvību – Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums
            Neprasot Parlamentam ievērot Pamattiesību hartas 41. un 42. pantu, Vispārējā tiesa nav nodrošinājusi taisnīgas un sacīkstes principam atbilstošas debates. Parlamenta rīcībā ir administratīvās lietas un OLAF lietas materiāli, kurus tas var izmantot. Darba pierādījumi ir atrodami abu lietu materiālos, taču apelācijas sūdzības iesniedzējam tie nav pieejami.

            2.

            Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Savienības tiesības – Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā, kā arī kļūdas juridisku faktu un pierādījumu kvalifikācijā – Diskriminējošs raksturs un līdz ar to fumus persecutionis – Tiesiskās paļāvības un likumības principu pārkāpums

                     a)

                     Iniciatīvas neesamība attiecībā pret citām partijām
                     Vispārējā tiesa M. Šulca [M. Schulz] iniciatīvu neesot uzskatījusi par diskriminējošu, lai gan tā tika vērsta tikai pret Front National, bet ne pret citām partijām. Identiskas procedūras esot bijis jāierosina pret visām Francijas partijām, pret pārējo dalībvalstu partijām un pret vairākiem desmitiem deputātu.

                     b)

                     Diskriminācija M. Šulca personiskās situācijas un viņa izmantotā Parlamenta personāla dēļ
                     Vispārējā tiesa atteicās uzklausīt M. Šulcu un K. Velli [K. Welle], lai gan apelācijas sūdzības iesniedzējs bija iesniedzis pierādījumus par bijušā Parlamenta priekšsēdētāja prettiesisko rīcību, par ko pret viņu netika ierosināta lieta. Vispārējā tiesa neizskatīja iesniegtos dokumentus, kas ir uzskatāma par kļūdu faktos, kam ir tiesiskas sekas.

                     c)

                     Tiesiskās paļāvības un vienlīdzības pārkāpums
                     Pretēji Vispārējās tiesas norādītajam, ir vairāki īstenošanas pasākumu pārkāpuma gadījumi, kuros Parlaments nav pieprasījis atmaksāšanu.

            3.

            Apstrīdēto aktu iekšējais prettiesiskums

                     a)

                     Acīmredzama kļūda Vispārējās tiesas vērtējumā
                     Ja papildlīgums ir tik būtisks darba pierādījums, Parlamentam būtu bijis jāpierāda prasītāja bezdarbība sakarā ar tā neiesniegšanu pat pēc vairākiem pieprasījumiem, pretēji Vispārējās tiesas apgalvotajam. Vispārējā tiesa tādējādi apgriež pierādīšanas pienākumu, pieļaujot kļūdu faktos, kam ir tiesiskas sekas.

                     b)

                     Attaisnojamais darba laiks un pierādījumu veids
                     Vispārējā tiesa ir sagrozījusi ģenerālsekretāra frāzi, kurā tiek prasīts attaisnot visu darba laiku noteiktā periodā, nevis “pierādīt darba atbilstību īstenošanas pasākumiem”.
                     Vispārējā tiesa nevar apgalvot pienākuma esamību, ja Parlaments atzīst, ka tāda pienākuma nav, kā ir apstiprināts Vispārējās tiesas sēdes protokolā, un ja nevienā īstenošanas pasākumu pantā šāds pienākums nav paredzēts. Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.

                     c)

                     Paveiktais darbs
                     Apelācijas sūdzības iesniedzējs, pamatojoties uz Reglamenta 127. pantu, iesniedz Tiesai divus jaunus pierādījumus.

                     d)

                     Samērīguma principa aizskārums
                     Pretēji Vispārējās tiesas apgalvojumam, Parlamentam neesot nekāda beznosacījuma pienākuma atgūt visas summas par pieciem gadiem, ja strīds ir tikai par trim gadiem. Šis samērīguma principa aizskārums pamato sprieduma atcelšanu.

                     e)

                     Ārējie līgumi
                     Parlaments un pēc tam arī Vispārējā tiesa nav pierādījuši, ka J.-F. Jalkh būtu uzturējis profesionālas attiecības ar trešām personām, kas tādējādi varētu kaitēt apelācijas sūdzības iesniedzēja personai vai Parlamenta cieņai, vai arī radīt interešu konfliktu.


201806220061970512018/C 240/021472016CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL201805172211Lieta C-147/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi līgumos, kas noslēgti starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju — Valsts tiesas veikta jautājuma par direktīvas piemērojamību kādam līgumam pārbaude pēc savas ierosmes — 2. panta c) punkts — Jēdziens “pārdevējs vai piegādātājs” — Augstākās izglītības iestāde, kura galvenokārt tiek finansēta no valsts līdzekļiem — Līgums par studiju reģistrācijas maksas un dalību mācību braucienu izmaksu segšanā bezprocentu maksājumu plānu)
 ---documentbreak--- C2402018LV210120180517LV00022121Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Vredegerecht te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW/Susan Romy Jozef Kuijpers

   (Lieta C-147/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi līgumos, kas noslēgti starp pārdevēju vai piegādātāju un patērētāju — Valsts tiesas veikta jautājuma par direktīvas piemērojamību kādam līgumam pārbaude pēc savas ierosmes — 2. panta c) punkts — Jēdziens “pārdevējs vai piegādātājs” — Augstākās izglītības iestāde, kura galvenokārt tiek finansēta no valsts līdzekļiem — Līgums par studiju reģistrācijas maksas un dalību mācību braucienu izmaksu segšanā bezprocentu maksājumu plānu)”2018/C 240/02Tiesvedības valoda – holandiešu
      Iesniedzējtiesa

      Vredegerecht te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

      Atbildētāja: Susan Romy Jozef Kuijpers

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka valsts tiesai, kas izskata lietu aizmuguriski un kurai saskaņā ar valsts procesuālajām tiesību normām ir pilnvaras pēc savas ierosmes pārbaudīt, vai noteikums, kas ir prasības pamatā, nav pretrunā valsts sabiedriskās kārtības normām, ir pienākums pēc savas ierosmes pārbaudīt, vai līgums, kurā ir šis noteikums, ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā un – attiecīgajā gadījumā – vai tas nav negodīgs.

            2)

            Neskarot pārbaudes, kas jāveic iesniedzējtiesai, Direktīvas 93/13 2. panta c) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda bezmaksas izglītības iestāde kā pamatlietā aplūkotā, kura, noslēdzot līgumu, ir vienojusies ar vienu no saviem studentiem par kārtību, kādā ir nomaksājamas summas, ko šis students ir parādā par reģistrācijas maksu un par mācību braucienu izdevumiem, saistībā ar šo līgumu ir jāuzskata par “pārdevēju vai piegādātāju” šīs tiesību normas izpratnē un tādēļ minētais līgums ietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

      (
         1
      )	OV C 211, 13.6.2016.


201806220731970872018/C 240/474272017TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180528424211Lieta T-427/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. maija spriedums – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EFUSE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2402018LV4210120180528LV0047421421Vispārējās tiesas 2018. gada 28. maija spriedums – Item Industrietechnik/EUIPO (“EFUSE”)
   (Lieta T-427/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “EFUSE” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))”2018/C 240/47Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Vācija) (pārstāvji: G. Hasselblatt, V. Töbelmann un M. Vitt, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 18. aprīļa lēmumu lietā R 1882/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “EFUSE” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Item Industrietechnik GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 277, 21.8.2017.


201806220801970642018/C 240/622972018TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180508535421Lieta T-297/18: Prasība, kas celta 2018. gada 8. maijā – Wirecard Technologies/EUIPO – Striatum Ventures (“supr”)
 ---documentbreak--- C2402018LV5310120180508LV0062531542Prasība, kas celta 2018. gada 8. maijā – Wirecard Technologies/EUIPO – Striatum Ventures (“supr”)
   (Lieta T-297/18)2018/C 240/62Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Vācija) (pārstāvis: A. Bayer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Striatum Ventures BV (Rosmalen, Nīderlande)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “supr” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 163 746

      Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 20. februāra lēmums lietā R 2028/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806220331970312018/C 240/033252016CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL201805173311Lieta C-325/16: Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Industrias Químicas del Vallés, SA/Administración General del Estado, Sapec Agro, SA (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Direktīva 91/414/EEK — Direktīva 2010/28/ES — 3. panta 1. punkts — Atļauto augu aizsardzības līdzekļu pārskatīšanas procedūra, ko veic dalībvalstis — Termiņš — Pagarinājums)
 ---documentbreak--- C2402018LV310120180517LV00033131Tiesas (devītā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Industrias Químicas del Vallés, SA/Administración General del Estado, Sapec Agro, SA

   (Lieta C-325/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Direktīva 91/414/EEK — Direktīva 2010/28/ES — 3. panta 1. punkts — Atļauto augu aizsardzības līdzekļu pārskatīšanas procedūra, ko veic dalībvalstis — Termiņš — Pagarinājums)”2018/C 240/03Tiesvedības valoda – spāņu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Industrias Químicas del Vallés, SA

      Atbildētāja: Administración General del Estado, Sapec Agro, SA

      Rezolutīvā daļa

   Komisijas Direktīvas 2010/28/ES (2010. gada 23. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu metalaksilu kā darbīgo vielu, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais termiņš, kurš beidzās 2010. gada 31. decembrī un bija paredzēts, lai ļautu dalībvalstīm atbilstoši Padomes Direktīvai 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū grozīt vai atsaukt pastāvošas tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru aktīvā viela ir metalaksils, ir obligāts termiņš, kuru šīs valstis nevar pagarināt.
   (
         1
      )	OV C 305, 22.8.2016.


201806220471970572018/C 240/633052018TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180516545411Lieta T-305/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā – Klyuyev/Padome
 ---documentbreak--- C2402018LV5410120180516LV0063541541Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-305/18)2018/C 240/63Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, Barrister, R Gherson un T. Garner, Solicitors)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 48. lpp.), un

            —

            atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2018, L 63, 5. lpp.),

      ciktāl šie pasākumi ir piemērojami prasītājam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pieļāvusi kļūdas vērtējumā, jo tā ir uzskatījusi, ka ir izpildīts apstrīdētā lēmuma 1. panta 1. punktā un apstrīdētās regulas 3. panta 1. punktā atrodamais kritērijs prasītāja vārda iekļaušanai sarakstā.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības, kas izriet no LES 6. panta kopsakarā ar LES 2. un 3. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, jo tā ir pieņēmusi, ka attieksmē pret prasītāju Ukrainā ir ievērotas cilvēka pamattiesības.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome bez attaisnojuma un nesamērīgi ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz īpašumu un reputācijas aizsardzību.


title: Lieta C-158/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22 februārī Tulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-123/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201806220231970722018/C 240/171582018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180222151621Lieta C-158/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22 februārīTulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-123/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2402018LV1510120180222LV0017151162Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 22 februārīTulliallan Burlington Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2017. gada 6. decembra spriedumu lietā T-123/16: Tulliallan Burlington Ltd/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-158/18 P)2018/C 240/17Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Tulliallan Burlington Ltd (pārstāvis: A. Norris, barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Burlington Fashion GmbH

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            Atcelt Vispārējās tiesas spriedumu, ar kuru tika noraidīta Tulliallan Burlington Ltd (TBL) prasība par Apelācijas padomes lēmumu;

            —

            atcelt Apelācijas padomes lēmumu (vai pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā atbilstoši Tiesas lēmumam);

            —

            Piespriest Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (EUIPO) un Burlington Fashion GmbH (BFG) atlīdzināt TBL tiesāšanās izdevumus apelācijas instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja (“TBL”) pārsūdz Vispārējās tiesas spriedumu, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi šādas kļūdas tiesību piemērošanā.

            1)

            Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 5. punkta pārkāpums (
                  1
               )

                     a)

                     Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, neizdarot nekādus konstatējumus attiecībā uz “saikni”.

                     b)

                     Turklāt Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu secinot, ka TBL nebija iesniegusi nepieciešamos pierādījumus, lai noteiktu kaitējumu atšķirtspējai vai netaisnīgu priekšrocību.

                     c)

                     Visbeidzot, tā kā tika secināts, ka nepieciešamie pierādījumi netika iesniegti, Vispārējā tiesa esot kļūdījusies, (i) uzstādot juridisko standartu pārāk augstu un (ii) neņemot vērā attiecīgos pierādījumus.

                     d)

                     Turklāt vienīgais iespējamais Vispārējās tiesas secinājums būtu, ka [šajā gadījumā] pastāvēja kaitējums atšķirtspējai vai turklāt, vai pakārtoti – netaisnīga priekšrocība.

                     e)

                     Vispārējā tiesa kļūdaini noraidīja TBL argumentus par to, ka Apelācijas padomes lēmumā acīmredzami netika ņemti vērā šajā tiesā iesniegtie apsvērumi.

            2)

            Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 4. punkta pārkāpums

                     a)

                     Vispārējā tiesa ir noraidīja pamatojumu, ka Apelācijas padomei būtu bijis jāprasa papildu apsvērumi attiecībā uz 8. panta 4. punktu apstākļos, kuros vienīgais veids procesuālā taisnīguma nodrošināšanai būtu bijis Apelācijas padomei uzaicināt [lietas dalībniekus] sniegt šos apsvērumus, vai izlemjot jautājumu tikai saistībā ar ESPZR 8. panta 5. punktu un nododot jautājumu par ESPZR 8. panta 4. punktu atpakaļ Iebildumu nodaļai. Vispārējai tiesai būtu bijis jāatceļ Apelācijas padomes lēmums.

                     b)

                     Vispārējā tiesa kļūdaini atzina par pamatotu Apelācijas padomes secinājumu, ka TBL nav pierādījusi priekšnosacījumu pastāvēšanu 8. panta 4. punkta piemērošanai. Vispārējai tiesai esot bijis jākonstatē, ka Apelācijas padome ir pieļāvusi kļūdu, jāatceļ Apelācijas padomes konstatējumus saistībā ar 8. panta 4. punktu un jākonstatē 8. panta 4. punkta pārkāpums.

      Pamati, ar kuriem tiek apgalvots ESPZR 8. panta 1. punkta pārkāpums

            a)

            Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot spriedumu Praktiker, jo, ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), spriedums Praktiker nav piemērojams šajā gadījumā attiecībā uz agrākajām preču zīmēm.

            b)

            Turklāt vai pakārtoti, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, piemērojot spriedumu Praktiker, jo šis spriedums neattiecas uz tirdzniecības galeriju sniegtajiem pakalpojumiem.

            c)

            Pat ja TBL agrākās preču zīmes ietilptu mazumtirdzniecības jomā un tādējādi sprieduma Praktiker jomā, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, interpretējot spriedumu Praktiker, ka tādu, kas noteikti neļauj konstatēt maldinošu līdzību.

            d)

            Tā kā Vispārējā tiesa esot kļūdījusies savos secinājumos par sprieduma Praktiker piemērošanu, tā neesot (i) veikusi novērtējumu par sajaukšanas iespēju vai arī (ii) neesot nodevusi šo uzdevumu Apelācijas padomei. Šādos apstākļos tai bija jārīkojas, īstenojot kādu no šiem pasākumiem.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (OV 2017, L 154, 1. lpp.).


201806220281970482018/C 240/045312016CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL201805173422Lieta C-531/16: Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Lietuvas Augstākā tiesa (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, “Ecoservice projektai” UAB, bijušais “Specializuotas transportas” UAB (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/18/EK — Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras — Saiknes starp pretendentiem, kas iesnieguši atsevišķus piedāvājumus vienā publiskā iepirkumā, pastāvēšana — Pretendentu, līgumslēdzējas iestādes un valsts tiesas pienākumi)
 ---documentbreak--- C2402018LV320120180517LV00043242Tiesas (ceturtā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Lietuvas Augstākā tiesa (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, “Ecoservice projektai” UAB, bijušais “Specializuotas transportas” UAB

   (Lieta C-531/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2004/18/EK — Būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras — Saiknes starp pretendentiem, kas iesnieguši atsevišķus piedāvājumus vienā publiskā iepirkumā, pastāvēšana — Pretendentu, līgumslēdzējas iestādes un valsts tiesas pienākumi)”2018/C 240/04Tiesvedības valoda – lietuviešu
      Iesniedzējtiesa

   Lietuvas Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, “Ecoservice projektai” UAB, bijušais “Specializuotas transportas” UAB

      piedaloties: “VSA Vilnius”UAB, “Švarinta” UAB, “Specialus autotransportas” UAB, “Ecoservice” UAB

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2004. gada 31. marts) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūras], 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka:

            —

            ja uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu vai specifikācijās, ar ko ir reglamentēti publiskā iepirkuma procedūras nosacījumi, nav skaidri noteiktas normas vai īpašas prasības, savstarpēji saistītiem pretendentiem, iesniedzot atsevišķus piedāvājumus vienā un tajā pašā procedūrā, nav pienākuma pēc savas iniciatīvas līgumslēdzējai iestādei deklarēt savas saiknes;

            —

            līgumslēdzējai iestādei, ja tās rīcībā ir informācija, kas liek šaubīties par konkrētu pretendentu iesniegto piedāvājumu patstāvīgumu un neatkarību, ir jāpārbauda, vajadzības gadījumā pieprasot papildu informāciju no šiem pretendentiem, vai viņu piedāvājumi ir faktiski patstāvīgi un neatkarīgi. Ja izrādītos, ka šie piedāvājumi nav patstāvīgi un neatkarīgi, Direktīvas 2004/18 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to nav ļauts piešķirt līguma slēgšanas tiesības šādus piedāvājumus iesniegušajiem pretendentiem.

      (
         1
      )	OV C 6, 9.1.2017.


201806220101970522018/C 240/181992018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180319161721Lieta C-199/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola/Regione Emilia-Romagna u.c.
 ---documentbreak--- C2402018LV1610120180319LV0018161172Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola/Regione Emilia-Romagna u.c.
   (Lieta C-199/18)2018/C 240/18Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Pollo del Campo S.c.a. un Avi Coop Società Cooperativa Agricola

      Atbildētāji: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena un A.U.S.L. Romagna

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Regulas (EK) [Nr. 882/2004] 27. pants, kurā ir noteikts, ka attiecībā uz IV pielikuma A iedaļā un V pielikuma A iedaļā minētajām darbībām dalībvalstis nodrošina nodevas iekasēšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek maksājuma veikšanas pienākumu visiem lauksaimniekiem arī tad, ja viņi “lopu kaušanas un gaļas sadalīšanas darbības veic tikai kā tādas, kuras papildina un ir saistītas ar dzīvnieku audzēšanas darbību”?

            2)

            Vai valsts var no sanitāro nodevu samaksas izslēgt dažas uzņēmēju kategorijas, lai gan tā ir paredzējusi tādu nodokļu iekasēšanas sistēmu, kas kopumā ir atbilstoša, lai garantētu par oficiālajām pārbaudēm radušos izmaksu segšanu, vai piemērot zemākus tarifus nekā Regulā (EK) Nr. 8[8]2/2004 (
                  1
               ) paredzētie?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 1. lpp.).


201806220321970492018/C 240/055662016CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL201805174411Lieta C-566/16: Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dávid Vámos/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 282. – 292. pants — Īpašs režīms mazajiem uzņēmumiem — Atbrīvojuma režīms — Pienākums atsauces kalendārajā gadā izvēlēties piemērot īpašo režīmu)
 ---documentbreak--- C2402018LV410120180517LV00054141Tiesas (piektā palāta) 2018. gada 17. maija spriedums (Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Dávid Vámos/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

   (Lieta C-566/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 282. – 292. pants — Īpašs režīms mazajiem uzņēmumiem — Atbrīvojuma režīms — Pienākums atsauces kalendārajā gadā izvēlēties piemērot īpašo režīmu)”2018/C 240/05Tiesvedības valoda – ungāru
      Iesniedzējtiesa

      Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Dávid Vámos

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Rezolutīvā daļa

   Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka tām nav pretrunā tāds atbilstoši Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu XII sadaļas 1. nodaļas 2. iedaļai pieņemts valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram personīgā atbrīvojuma no PVN režīmu, kas ietver atbrīvojumu mazajiem uzņēmumiem, nevar piemērot nodokļu maksātājam, kurš atbilst visiem materiāltiesiskajiem nosacījumiem, bet nav izmantojis iespēju izvēlēties šī režīma piemērošanu brīdī, kad tas nodokļu administrācijā veica savas saimnieciskās darbības uzsākšanas reģistrāciju.
   (
         1
      )	OV C 104, 3.4.2017.


201806220491970222018/C 240/489012016TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180515434311Lieta T-901/16 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. maija rīkojums – Elche Club de Fútbol/Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānija piešķīrusi dažiem profesionāliem futbola klubiem — Valsts garantija, ko piešķīrusi valsts struktūrvienība — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana
 ---documentbreak--- C2402018LV4310120180515LV0048431431Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 15. maija rīkojums – Elche Club de Fútbol/Komisija
   (Lieta T-901/16 R)
   “Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Spānija piešķīrusi dažiem profesionāliem futbola klubiem — Valsts garantija, ko piešķīrusi valsts struktūrvienība — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Steidzamība — Interešu izsvēršana”2018/C 240/48Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Elche Club de Fútbol, SAD (Elche, Spānija) (pārstāvji: M. Segura Catalán un M. Clayton, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky, G. Luengo un P. Němečková)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvis: A. Gavela Llopis)

      Priekšmets

   Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas Lēmuma (ES) 2017/365 (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ko Spānija sniegusi Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva un Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (OV 2017, L 55, 12. lpp.), izpildi.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Tiek apturēta Komisijas Lēmuma (ES) 2017/365 (2016. gada 4. jūlijs) par valsts atbalstu SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), ko Spānija sniegusi Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva un Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (OV 2017, L 55, 12. lpp.), izpilde attiecībā uz atbalsta atgūšanu no Elche Club de Fútbol, kas šā lēmuma 1. pantā ir identificēts kā 3. pasākums.

            2)

            Pieteikumu par pagaidu noregulējumu pārējā daļā noraidīt.

            3)

            Atcelt 2017. gada 6. marta rīkojumu Elche Club de Fútbol/Komisija (T-901/16 R).

            4)

            Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


201806220261970472018/C 240/192002018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180319171711Lieta C-200/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta/Regione Emilia-Romagna u.c.
 ---documentbreak--- C2402018LV1710120180319LV0019171171Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 19. martā iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta/Regione Emilia-Romagna u.c.
   (Lieta C-200/18)2018/C 240/19Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa un Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta

      Atbildētāji: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena un A.U.S.L. Romagna

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai Regulas (EK) [Nr. 882/2004] 27. pants, kurā ir noteikts, ka attiecībā uz IV pielikuma A iedaļā un V pielikuma A iedaļā minētajām darbībām dalībvalstis nodrošina nodevas iekasēšanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas uzliek maksājuma veikšanas pienākumu visiem lauksaimniekiem arī tad, ja viņi “lopu kaušanas un gaļas sadalīšanas darbības veic tikai kā tādas, kuras papildina un ir saistītas ar dzīvnieku audzēšanas darbību”?

            2)

            Vai valsts var no sanitāro nodevu samaksas izslēgt dažas uzņēmēju kategorijas, lai gan tā ir paredzējusi tādu nodokļu iekasēšanas sistēmu, kas kopumā ir atbilstoša, lai garantētu par oficiālajām pārbaudēm radušos izmaksu segšanu, vai piemērot zemākus tarifus nekā Regulā (EK) Nr. 8[8]2/2004 (
                  1
               ) paredzētie?

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 882/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 1. lpp.)


201806220091970342018/C 240/323062018CJC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180507292911Lieta C-306/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. maijā iesniedza Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Čehijas Republika) – KORADO, a.s./Generální ředitelství cel

 ---documentbreak--- C2402018LV2910120180507LV0032291291Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 7. maijā iesniedza Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Čehijas Republika) – KORADO, a.s./Generální ředitelství cel

   (Lieta C-306/18)2018/C 240/32Tiesvedības valoda – čehu
      Iesniedzējtiesa

      Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: KORADO, a.s.

      Atbildētājs: Generální ředitelství cel

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai ir spēkā Komisijas 2015. gada 5. janvāra Īstenošanas regula (ES) 2015/23 (
                  1
               ), kuras pielikuma tabulas 1. kolonnā aprakstītās preces ir klasificētas Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 7 307 93 19?

            2)

            Ja minētā regula nav spēkā, vai attiecīgos izstrādājumus var klasificēt Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 7 322 19 00?

            3)

            Ja minētā regula ir spēkā, vai attiecīgos izstrādājumus jāklasificē Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijā 7 307 93 19?

      (
         1
      )	Komisijas Īstenošanas regula (ES) 2015/23 (2015. gada 5. janvāris) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā (OV 2015, L 4, 15. Lpp.).


201806220641970442018/C 240/643072018TC24020180709LV01LVINFO_JUDICIAL20180516555511Lieta T-307/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā –Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija
 ---documentbreak--- C2402018LV5510120180516LV0064551551Prasība, kas celta 2018. gada 16. maijā –Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals/Komisija
   (Lieta T-307/18)2018/C 240/64Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou City, Ķīna) (pārstāvji: K. Adamantopoulos un P. Billiet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

            —

            atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/330 (2018. gada 5. marts), ar ko pēc termiņbeigu pārskatīšanas, kura veikta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 11. panta 2. punktu, nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes nerūsējošā tērauda bezšuvju cauruļu un caurulīšu importam, ciktāl tā attiecas uz prasītāju, un

            —

            piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemdama Regulu 2018/330, Komisija neesot ievērojusi prasītājas tiesības uz aizstāvību, un tādējādi esot pārkāpts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, 3. panta 2. punkts, 16. panta 1. punkts, 19. panta 2. un 4. punkts, 20. panta 2. un 4. punkts un 21. panta 5. un 7. punkts, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 3.1., 5.3., 6.1., 6.1.2., 6.2., 6.4., 6.5.1., 6.6. un 6.9. pants.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemdama Regulu 2018/330, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, jo attiecībā uz prasītāju normālās vērtības aprēķināšanai tā esot izmantojusi analogās valsts metodi pretrunā Regulas 2016/1036 1. panta 2. un 3.punktam, 2. panta A daļas 1. un 7. punktam un 11.panta 9. punktam, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 2.2. un 6.10.1. pantam. Komisija neesot sniegusi prasītājai nekādu pamatojumu par Regulas 2016/1036 2. panta 7. punkta piemērošanu.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemdama Regulu 2018/330, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, jo tā esot izmantojusi nepareizu ražojuma kontroles numuru (“PCN”), kas esot pretrunā Regulas 2016/1036 2. panta A daļas 2., 5. un 6. punktam, 6. panta 7. un 8. punktam un 16. panta 1. punktam, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 2.2.1.1., 2.2.2., 2.4. un 2.6. pantam.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemdama Regulu 2018/330, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, jo attiecībā uz prasītāju ar izmantoto metodoloģiju esot būtiski sagrozīta dempinga starpība, kas esot pretrunā Regulas 2016/1036 1. panta 4. punktam, 2. panta A daļas 6. punktam, 2. panta C daļas 10. punktam, 2. panta D daļas 11. punktam, 17. panta 1. un 2. punktam un 18. panta 3. punktam, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 9.2. pantam.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, pieņemdama Regulu 2018/330, Komisija esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu vērtējumā, konstatējot kaitējumu, kā arī iespējamo kaitējuma turpināšanos, un nepārbaudot cēloņsakarību pretēji Regulas 2016/1036 1. panta 1., 2. un 3. punktam, 2. panta D daļas 12. punktam, 2. panta B daļas 9. punktam, 3. panta 2., 3., 6.,7., un 9. punktam un 11. panta 1. punktam, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 1., 2.1., 2.4.2., 3.1., 3.5., 3.7. un 9.3. pantam.


201806290481986562018/C 249/373032017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180529303011Lieta T-303/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija spriedums – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“4000”) (Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “4000” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu)
 ---documentbreak--- C2492018LV3010120180529LV0037301301Vispārējās tiesas 2018. gada 29. maija spriedums – Sata/EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (“4000”)
   (Lieta T-303/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “4000” — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 59. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts) — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips — Pienākums norādīt pamatojumu)”2018/C 249/37Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Vācija) (pārstāvis: M.-C. Simon, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Ķīna) (pārstāvji: S. Fröhlich un M. Hartmann, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 8. marta lēmumu lietā R 654/2016-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Zhejiang Rongpeng Air Tools un Sata.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Sata GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 231, 17.7.2017.


201806290651986812018/C 249/251112016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180605212111Lieta T-111/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 5. jūnija spriedums – Prada/EUIPO – The Rich Prada International (“THE RICH PRADA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “THE RICH PRADA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PRADA” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas aizskārums — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja)
 ---documentbreak--- C2492018LV2110120180605LV0025211211Vispārējās tiesas 2018. gada 5. jūnija spriedums – Prada/EUIPO – The Rich Prada International (“THE RICH PRADA”)
   (Lieta T-111/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “THE RICH PRADA” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “PRADA” — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts) — Netaisnīgi gūts labums no agrākas preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas — Agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas aizskārums — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja)”2018/C 249/25Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Prada SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis: F. Jacobacci, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: The Rich Prada International PT (Surabaya, Indonēzija) (pārstāvis: Y. Zhou, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 13. janvāra lēmumu apvienotajās lietās R 3076/2014-2 un R 3186/2014-2, kurā labojumi tika veikti 2017. gada 14. martā, attiecībā uz iebildumu procesu starp Prada un The Rich Prada International.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Prada SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 175, 17.5.2016.


201806290701986592018/C 249/492922018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180507393911Lieta T-292/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Portugāle/Komisija
 ---documentbreak--- C2492018LV3910120180507LV0049391391Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Portugāle/Komisija
   (Lieta T-292/18)2018/C 249/49Tiesvedības valoda – portugāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estevão un J. Saraiva de Almeida)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas 2018. gada 27. februāra Īstenošanas lēmumu C(2018) 955 , ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) – daļā, kurā Portugāles pieteiktie izdevumi 1052101,05 EUR apmērā tiek izslēgti no ES finansējuma ar šādu pamatojumu: “III pielikuma tabulās parādi reģistrēti nepareizi, proti, nav piemērots “50 %/50 %” noteikums”;

            —

            piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja atsaucas uz to, ka esot pārkāpti Regulas (EK) Nr. 1290/2005 (
         1
      ) 32. un 33. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 1306/2013 (
         2
      ) 54. pants.
   (
         1
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005 (2005. gada 21. jūnijs) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.).
   (
         2
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).


title: Lieta C-655/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrī Berliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-719/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201806290121986462018/C 249/026552017CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201711242211Lieta C-655/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrīBerliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-719/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2492018LV210120171124LV00022121Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrīBerliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-719/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-655/17 P)2018/C 249/02Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Berliner Stadtwerke GmbH (pārstāvji: O. Spieker un A. Schönfleisch, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 31. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


201806290771986732018/C 249/261602016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531212222Lieta T-160/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Groningen Seaports u.c./Komisija (Valsts atbalsts — Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko Nīderlande piešķīrusi Nīderlandes sešām publiskām jūras ostām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme)
 ---documentbreak--- C2492018LV2120120180531LV0026212222Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Groningen Seaports u.c./Komisija
   (Lieta T-160/16) (
         1
      )
   “(Valsts atbalsts — Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, ko Nīderlande piešķīrusi Nīderlandes sešām publiskām jūras ostām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par nesaderīgu ar iekšējo tirgu — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme)”2018/C 249/26Tiesvedības valoda – holandiešu.
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Nīderlande) un 5 citi prasītāji, kuru vārdi ir norādīti sprieduma pielikumā (pārstāvji: sākotnēji E. Pijnacker Hordijk un I. Kieft, vēlāk A. Kleinhout un C. Zois, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: sākotnēji S. Noë, B. Stromsky un J.-F. Brakeland, vēlāk S. Noë un B. Stromsky)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītāju prasījumu atbalstam: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji: J. Langer un M. Bulterman)

      Priekšmets

   Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lēmumu (ES) 2016/634 (2016. gada 21. janvāris) par valsts atbalstu SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 un ex CP 115/2004), ko īsteno Nīderlande – Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa valsts uzņēmumiem (OV 2016, L 113, 148. lpp.).

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atļaut Havenbedrijf Moerdijk NV aizstāt Havenschap Moerdijk kā prasītāju;

            2)

            Prasību noraidīt.

            3)

            Groningen Seaports NV un pārējie prasītāji, kuru vārdi ir norādīti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

            4)

            Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (
         1
      )	OV C 200, 6.6.2016.


201806290431986802018/C 249/393142017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531313222Lieta T-314/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Nosio/EUIPO (“MEZZA”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEZZA” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Preču ierobežošana — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 49. panta 1. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2492018LV3120120180531LV0039312322Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Nosio/EUIPO (“MEZZA”)
   (Lieta T-314/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEZZA” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Preču ierobežošana — Regulas Nr. 207/2009 43. panta 1. punkts (tagad – Regulas 2017/1001 49. panta 1. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 75. pants (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))”2018/C 249/39Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Nosio SpA (Mezzocorona, Itālija) (pārstāvji: A. Perani un J. Graffer, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Capostagno un A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 1. marta lēmumu lietā R 1518/2016-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “MEZZA” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Nosio SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 231, 17.7.2017.


201806290631986682018/C 249/502952018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180607404121Lieta T-295/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. jūnijā – Grieķija/Komisija
 ---documentbreak--- C2492018LV4010120180607LV0050401412Prasība, kas celta 2018. gada 7. jūnijā – Grieķija/Komisija
   (Lieta T-295/18)2018/C 249/50Tiesvedības valoda – grieķu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A.-Ev. Vasilopoulou un E. Chroni)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā no Savienības finansējuma tiek izslēgti izdevumi (bruto) kopsummā 17869131,75 EUR apmērā (ar budžetāro ietekmi 14857076,98 EUR apmērā), ko Grieķijas Republika veikusi un pieteikusi ELFLA ietvaros attiecībā uz pasākumiem 125A, 321 un 322 (bruto kopsumma 15631043,52 apmērā ar budžetāro ietekmi 12618988,75 apmērā) un attiecībā uz pasākumu 123A (summa 2238088,23 EUR apmērā), kā arī [izmaksu] summa 588103,59 EUR apmērā, kas ELGF ietvaros veiktas 2011. – 2014. finanšu gadā veikto darījumu kontroles pasākuma rezultātā, un

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Grieķijas Republikai.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus. Pirmie seši pamati ir par korekciju, kas ELFLA ietvaros noteikta attiecībā uz pasākumiem 125Α, 321, 322 un 123Α, savukārt pēdējie divi – par korekciju, kas noteikta par trūkumiem darījumu kontrolē saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1306/2013 (
         1
      ) V sadaļas III nodaļu.

            1.

            Pirmais pamats ir par to, ka Komisija esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas (ES) Nr. 1306/2013 52. panta 4. punkta c) apakšpunktā izklāstīto gadījumu, pārsniegusi savu kompetenci ratione temporis jautājumā par strīdīgo finansiālo korekciju noteikšanu, kā arī pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā, nosakot strīdīgās korekcijas aprēķina bāzi.

            2.

            Ar otro pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka esot pārkāpti ne bis in idem, tiesiskās noteiktības, labas pārvaldības, dalībvalsts tiesiskās paļāvības un samērīguma principi.

            3.

            Trešais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (
                  2
               ) 71. panta 2. punkts un 75. panta 1. punkts, Regulas (EK) Nr. 1974/2006 (
                  3
               ) 43. pants, nacionālās lauku attīstības programmas, ko apstiprinājusi Komisija (LAP 2007. – 2013. gadam), kā arī Regulas (ES) Nr. 65/2011 (
                  4
               ) 24. panta 2. punkta b) apakšpunkts, neesot juridiskās bāzes un pamatojuma norādes, kā arī esot pieļauta kļūda faktu vērtējumā saistībā ar noteikto vienotas 10 % likmes korekciju, ņemot vērā, ka vadības iestāde savus uzdevumus veikusi likumīgi un pilnībā.

            4.

            Ceturtajā pamatā – kas ir pakārtots attiecībā pret trešo pamatu – tiek apgalvots, ka esot pārkāpti samērīguma un dalībvalsts tiesiskās paļāvības principi, kā arī pamatnostādnes, kas rodamas 2015. gada 8. jūnija dokumentos VI/5330/1997 un C(2015) 3675, turklāt neesot norādīts arī pienācīgs pamatojums jautājumā par piemēroto korekcijas vienoto 10 % likmi.

            5.

            Piektais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta noteikumi un pieļauta kļūda faktu vērtējumā, kā arī neesot norādīts pienācīgs pamatojums nedz jautājumā par apgalvoto vadības iestādes neveikto atbalsta pieteikumu vērtējumu, nedz par apgalvoto vērtēšanas darbību nekontrolēšanu, turklāt esot pārkāpts samērīguma princips.

            6.

            Sestais pamats ir par to, ka esot pārkāpti Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 1. un 2. punkts un samērīguma princips un pieļauta kļūda faktu vērtējumā, kā arī neesot norādīts pienācīgs pamatojums jautājumā par apgalvoto izdevumu pamatotības nenovērtēšanu.

            7.

            Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka finansiālā korekcija, kas noteikta attiecībā uz 2011.–2013. gadu, esot jāatceļ, jo tai nav juridiska pamata un pamatojuma – it īpaši attiecībā uz 2013. gadu tāpēc, ka tā ir pretrunā labas pārvaldības principam.

            8.

            Ar astoto pamatu, kas iedalīts piecās atšķirīgās daļās, tiek apgalvots, ka strīdīgā korekcija esot noteikta, Komisijai pieļaujot kļūdu faktu vērtējumā, nenorādot nekādu pamatojumu, kā arī neievērojot Grieķijas Republikas tiesības uz aizstāvību.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (OV 2013, L 347, 549. lpp.).
   (
         2
      )	Padomes Regula (EK) Nr. 1698/2005 (2005. gada 20. septembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2005, L 277, 1. lpp.).
   (
         3
      )	Komisijas Regula (EK) Nr. 1974/2006 (2006. gada 15. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2006, L 368, 15. lpp.).
   (
         4
      )	Komisijas Regula (ES) Nr. 65/2011 (2011. gada 27. janvāris), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV 2011, L 25, 8. lpp.).


201806290061986612018/C 249/132552018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201804119911Lieta C-255/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – State Street Bank International GmbH/Banca d’Italia

 ---documentbreak--- C2492018LV910120180411LV00139191Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. aprīlī iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itālija) – State Street Bank International GmbH/Banca d’Italia

   (Lieta C-255/18)2018/C 249/13Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: State Street Bank International GmbH

      Atbildētāja: Banca d’Italia

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai “statusa maiņa”, kas atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 63/2015 (
                  1
               ) 12. pantam neietekmē iemaksas pienākumu, ietver arī iemaksu perioda laikā notikuši apvienošanu pievienojot, – iestādi, kas agrāk bija pakļauta valsts noregulējuma iestādes uzraudzībai, pievienojot citam dalībvalstij piederošam mātesuzņēmumam, – un vai šis noteikums ir spēkā arī tad, ja apvienošana pievienojot un izrietošā iestādes darbības izbeigšana ir notikusi 2015. gadā – brīdī, kad dalībvalsts vēl nebija formāli nodibinājusi nedz valsts noregulējuma iestādi, nedz valsts fondu un iemaksas vēl nebija aprēķinātas?

            2)

            Vai tas pats Regulas (ES) Nr. 63/2015 12. pants kopsakarā ar šīs pašas regulas 14. pantu un Direktīvas 2014/59/ES (
                  2
               ) 103. un 104. pantu ir jāinterpretē tādējādi, ka arī apvienošanas pievienojot gadījumā, iemaksu gada laikā iestādi pievienojot citas dalībvalsts mātesuzņēmumam, iestādei ir jāmaksā pilna iemaksas summa par visu šo gadu, nevis proporcionāli mēnešiem, kuros šī iestāde bija pakļauta pirmās dalībvalsts noregulējuma iestādes uzraudzībai, pēc analoģijas ar to, kas ir noteikts “jaunai uzraudzītai” iestādei tā paša Regulas (ES) 2015/63 12. panta 1. punktā?

            3)

            Vai saskaņā ar Direktīvu (ES) 2014/59 un Regulu (ES) 2015/63, un principiem, kuri reglamentē bankas krīžu noregulējuma instrumentu sistēmu, tie paši noteikumi, kas ir paredzēti parastajai iemaksai, un it īpaši Regulas 2015/63 12. panta 2. punkts – saistībā ar subjektu, kuriem ir jāveic iemaksa, identifikācijas brīdi un ar iemaksas apmēru –, ir piemērojami arī ārkārtas iemaksai, ņemot vērā tās raksturu un tās uzlikšanai paredzētos priekšnoteikumus?

      (
         1
      )	Komisijas Regula (ES) 2015/63 (2014. gada 21. oktobris), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/59/ES papildina attiecībā uz ex ante iemaksām noregulējuma finansēšanas mehānismos (OV L 11, 44. lpp.).
   (
         2
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV L 173, 190. lpp.).


201806290541986662018/C 249/403522017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531323321Lieta T-352/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Korwin-Mikke/Parlaments (Institucionālās tiesības — Eiropas Parlaments — Parlamenta reglaments — Komentārs, kas kaitē Parlamenta cieņai un labai Parlamenta darba norisei — Tiesību uz dienas naudu zaudēšanas un dalības visās Parlamenta darbībās pagaidu apturēšanas disciplinārsodi — Vārda brīvība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda tiesību piemērošanā)
 ---documentbreak--- C2492018LV3210120180531LV0040321332Vispārējās tiesas 2018. gada 31. maija spriedums – Korwin-Mikke/Parlaments
   (Lieta T-352/17) (
         1
      )
   “(Institucionālās tiesības — Eiropas Parlaments — Parlamenta reglaments — Komentārs, kas kaitē Parlamenta cieņai un labai Parlamenta darba norisei — Tiesību uz dienas naudu zaudēšanas un dalības visās Parlamenta darbībās pagaidu apturēšanas disciplinārsodi — Vārda brīvība — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda tiesību piemērošanā)”2018/C 249/40Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Polija) (pārstāvji: M. Cherchi, A. Daoût un M. Dekleermaker, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz, S. Seyr un S. Alonso de León)

      Priekšmets

   Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta priekšsēdētāja 2017. gada 14. marta lēmumu un Parlamenta Prezidija 2017. gada 3. aprīļa lēmumu, ar kuriem prasītājam ir piemērota sankcija – tiesību uz dienas naudu zaudēšana uz 30 dienām, viņa dalības pagaidu apturēšana visās Parlamenta darbībās uz 10 sekojošu dienu periodu un aizliegums pārstāvēt Parlamentu vienu gadu, un, otrkārt, prasība, kura pamatota ar LESD 268. pantu un ar kuru tiek lūgts atlīdzināt prasītājam ar šiem lēmumiem iespējami nodarīto kaitējumu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Parlamenta Prezidija 2017. gada 3. aprīļa lēmumu.

            2)

            Prasību par zaudējumu atlīdzību noraidīt.

            3)

            Janusz Korwin-Mikke un Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (
         1
      )	OV C 239, 24.7.2017.


201806290441986552018/C 249/512982018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180507414221Lieta T-298/18: Prasība, ka celta 2018. gada 7. maijā – Banco Comercial Português u.c./Komisija
 ---documentbreak--- C2492018LV4110120180507LV0051411422Prasība, ka celta 2018. gada 7. maijā – Banco Comercial Português u.c./Komisija
   (Lieta T-298/18)2018/C 249/51Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Banco Comercial Português (Porto, Portugāle), Banco ActivoBank S.A. (Lisabona) un Banco de Investimento Imobiliário S.A. (Lisabona) (pārstāvji: C. Botelho Moniz, L. do Nascimento Ferreira, F.-C. Laprévote, A. Champsaur un D. Oda, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

            —

            atcelt Komisijas 2017. gada 11. oktobra lēmumu C(2017/N) (valsts atbalsts SA.49275), ciktāl ar to ir uzskatīts, ka Portugāles noregulējuma fonda (“Noregulējuma fonds”) un Lone Star group (“Lone Star”) panāktā un noslēgtā iespējamā kapitāla vienošanās (“CCA”) saistībā ar darījumu, kurā Noregulējuma fonds pārdod un Lone Star pērk Novo Banco, S.A. (“Novo Banco”), ir ar iekšējo tirgu saderīgs valsts atbalsts, un

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt ar šo lietu saistītos tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, izdevumus, kas ir radušies prasītājiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka uz Banco Espírito Santo, S.A. (“BES”) 2014. gada noregulējumu attiecās vienīgi Portugāles tiesības, un ka noregulējums esot īstenots pirms ir stājušās spēkā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV 2014, L 173, 190. lpp.) (“BRRD”);

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka BRRD ir piemērojama tikai no 2015. gada 1. janvāra;

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka nolūkā saglabāt BES sākotnējā noregulējuma vienotību un tā īstenošanu, uz Novo Banco pārdošanu attiecās vienīgi valsts tiesības, kuras bija spēkā pirms BRRD īstenošanas;

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepamatoti uzskatīdama, ka BRRD neesot nesaraujami saistīti noteikumi, kuri būtu attiecināmi uz CCA izvērtējumu;

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi BRRD 101. un 44. pantu.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, neuzsākdama oficiālo procedūru situācijā, kad pastāvēja nopietnas aizdomas par to, vai CCA mehānisms atbilst ES tiesībām, Komisija esot pārkāpusi LESD 108. panta 2. punktu un Padomes Regulas (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (“Procedūras regula”, OV 2015, L 248, 9. lpp.), 4. panta 4. punktu, tādējādi neļaujot prasītājiem īstenot savas procesuālās tiesības.


title: Lieta C-656/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrī Berliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-402/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs

text:
201806290161986622018/C 249/036562017CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201711242212Lieta C-656/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrīBerliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-402/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
 ---documentbreak--- C2492018LV220120171124LV00032221Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 24. novembrīBerliner Stadtwerke GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2017. gada 20. septembra rīkojumu lietā T-402/16 Berliner Stadtwerke GmbH/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   (Lieta C-656/17 P)2018/C 249/03Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Berliner Stadtwerke GmbH (pārstāvji: O. Spieker un A. Schönfleisch, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
   Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 31. maija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus.


201806290721986832018/C 249/523262018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180528424321Lieta T-326/18: Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores (“CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES”)
 ---documentbreak--- C2492018LV4210120180528LV0052421432Prasība, kas celta 2018. gada 28. maijā – Herrero Torres/EUIPO – DZ Licores (“CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES”)
   (Lieta T-326/18)2018/C 249/52Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums: spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: José-Ramón Herrero Torres (Kasteljona de la Plana, Spānija) (pārstāvis: J. V. Gil Martí, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: DZ Licores, SLU. (Kartahena, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes pieteicēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES” pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 444 855

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 13. marta lēmums lietā R 2104/2017-5

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu kā prettiesisku un piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

            —

            Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 5. punkta, kā arī 59. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


201806290571986502018/C 249/533342018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531434421Lieta T-334/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Bodegas Altun/EUIPO – Codorníu (“ANA DE ALTUN”)
 ---documentbreak--- C2492018LV4310120180531LV0053431442Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Bodegas Altun/EUIPO – Codorníu (“ANA DE ALTUN”)
   (Lieta T-334/18)2018/C 249/53Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums: spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Spānija) (pārstāvis: J. Oria Sousa-Montes, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Spānija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes pieteicēja: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “ANA DE ALTUN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 860 913

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 14. marta lēmums lietā R 173/2018-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējās instances tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

   Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums.


201806290661986582018/C 249/42652017TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180417333422Lieta T-65/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 17. aprīļa rīkojums – Westbrae Natural/EUIPO – Kaufland Warenhandel (“COCONUT DREAM”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COCONUT DREAM” reģistrācijas pieteikums — Iebildumu atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
 ---documentbreak--- C2492018LV3320120180417LV0042332342Vispārējās tiesas 2018. gada 17. aprīļa rīkojums – Westbrae Natural/EUIPO – Kaufland Warenhandel (“COCONUT DREAM”)
   (Lieta T-65/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COCONUT DREAM” reģistrācijas pieteikums — Iebildumu atsaukšana — Strīda priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)”2018/C 249/42Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Westbrae Natural, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: D. McFarland, barrister)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Vācija)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. novembra lēmumu lietā R 182/2016-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Kaufland Warenhandel un Westbrae Natural.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

            2)

            Westbrae Natural, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 86, 20.3.2017.


title: Lieta C-671/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. novembrī Anastasia-Soultana Gaki iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 27. septembra rīkojumu lietā T-366/16 Gaki/Eiropols

text:
201806290171986382018/C 249/046712017CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201711273311Lieta C-671/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. novembrīAnastasia-Soultana Gaki iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 27. septembra rīkojumu lietā T-366/16 Gaki/Eiropols
 ---documentbreak--- C2492018LV310120171127LV00043131Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 27. novembrīAnastasia-Soultana Gaki iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 27. septembra rīkojumu lietā T-366/16 Gaki/Eiropols
   (Lieta C-671/17 P)2018/C 249/04Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Anastasia-Soultana Gaki (pārstāvis: G. Keisers, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Aģentūra tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropols)
   Eiropas Savienības Tiesa (desmitā palāta) ar 2018. gada 7. jūnija rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību kā daļēji acīmredzami nepamatotu un daļēji acīmredzami nepieņemamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai segt savus tiesāšanās izdevumus pašai.


201806290561986672018/C 249/272102016TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180606222321Lieta T-210/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija spriedums – Lukash/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītājas vārda saglabāšana sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu — Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana — Kļūda faktos — Kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Tiesības uz īpašumu)
 ---documentbreak--- C2492018LV2210120180606LV0027221232Vispārējās tiesas 2018. gada 6. jūnija spriedums – Lukash/Padome
   (Lieta T-210/16) (
         1
      )
   “(Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi saistībā ar situāciju Ukrainā — Līdzekļu iesaldēšana — To personu, vienību un struktūru saraksts, kurām piemērojama līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana — Prasītājas vārda saglabāšana sarakstā — Pienākums norādīt pamatojumu — Iekļaušanas sarakstā kritēriju neievērošana — Kļūda faktos — Kļūda vērtējumā — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Tiesības uz īpašumu)”2018/C 249/27Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Olena Lukash (Kijeva, Ukraina) (pārstāvis: M. Cessieux, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: F. Naert un J.-P. Hix)

      Priekšmets

   Prasība, kura celta uz LESD 263. panta pamata un kurā lūgts, pirmkārt, atcelt Padomes Lēmumu 2014/119/KĀDP (2014. gada 5. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 26. lpp.), un Padomes Regulu (ES) Nr. 208/2014 (2014. gada 5. marts) par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā (OV 2014, L 66, 1. lpp.), otrkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/364 (2015. gada 5. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 62, 25. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/357 (2015. gada 5. marts), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV 2015, L 62, 1. lpp.), treškārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/876 (2015. gada 5. jūnijs), ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2015, L 142, 30. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2015/869 (2015. gada 5. jūnijs), ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV 2015, L 142, 30. lpp.), ceturtkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2016/318 (2016. gada 4. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119 (OV 2016, L 60, 76. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2016/311 (2016. gada 4. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV 2016, L 60, 1. lpp.), un, piektkārt, Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/381 (2017. gada 3. marts), ar kuru groza Lēmumu 2014/119 (OV 2017, L 58, 34. lpp.), un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2017/374 (2017. gada 3. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 (OV 2017, L 58, 1. lpp.), ciktāl prasītājas vārds ir iekļauts un saglabāts to personu, vienību un struktūru sarakstā, kurām ir piemērojami šie ierobežojošie pasākumi.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Olena Lukash atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 243, 4.7.2016.


201806290271986372018/C 249/142662018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180417101011Lieta C-266/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polija) – Aqua med sp. z o.o.ar juridisko adresi Opalenica/Irena Skóra

 ---documentbreak--- C2492018LV1010120180417LV0014101101Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. aprīlī iesniedza Sąd Okręgowy w Poznaniu (Polija) – Aqua med sp. z o.o.ar juridisko adresi Opalenica/Irena Skóra

   (Lieta C-266/18)2018/C 249/14Tiesvedības valoda – poļu
      Iesniedzējtiesa

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Aqua med sp. z o.o. ar juridisko adresi Opalenica

      Atbildētāja: Irena Skóra

      Prejudiciālie jautājumi

            1)

            Vai līguma ar patērētāju noteikumu par kompetentās tiesas noteikšanu pārbaudei, ko valsts tiesas veic pēc savas ierosmes un kas pamatota ar Padomes Direktīvas 93/13/EEK (
                  1
               ) (1993. gads 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1995, L 95, 29. lpp.; turpmāk tekstā – “Padomes Direktīva 93/13/EEK”) 6. panta 1. punktu un Eiropas Savienības Tiesas judikatūru (lietā C-243/08, Pannom GSM Zrt./Erzsébet Sustikné Győrfi), ir jāaptver arī tādi līguma noteikumi, kas gan regulē jautājumu par tiesas kompetenci izskatīt strīdu starp pusēm, bet tikai norādot uz valsts tiesību aktu regulējumu?

            2)

            Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša — vai tiesas veiktajā pārbaudē kompetences noteikumi ir jāpiemēro tādējādi, lai nodrošinātu patērētajam aizsardzību, kas izriet no Direktīvas teksta, un līdz ar to iespēju izskatīt lietu tiesā, kas atrodas pēc iespējas tuvāk patērētāja dzīvesvietai/pastāvīgajai dzīvesvietai?

      (
         1
      )	OV 1993, L 95, 29. lpp.


201806290141986762018/C 249/05152018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL201801093312Lieta C-15/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Finnair PLC/Igor Turtschin u.c.
 ---documentbreak--- C2492018LV320120180109LV00053231Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 9. janvārī iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – Finnair PLC/Igor Turtschin u.c.
   (Lieta C-15/18)2018/C 249/05Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Atbildētāja un apelācijas sūdzības iesniedzēja: Finnair PLC

      Prasītāji un atbildētāji apelācijas instancē: Igor Turtschin, Evgeniya Turtschina, Leon Turtschin

   Ar 2018. gada 6. jūnija rīkojumu lieta tika izslēgta no Tiesas reģistra.


201806290621986522018/C 249/543402018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180531444411Lieta T-340/18: Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Gibson Brands/EUIPO – Wilfer (Ģitāras forma)
 ---documentbreak--- C2492018LV4410120180531LV0054441441Prasība, kas celta 2018. gada 31. maijā – Gibson Brands/EUIPO – Wilfer

   (Ģitāras forma)
   (Lieta T-340/18)2018/C 249/54Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gibson Brands, Inc. (Našvila, Tenesija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāve: K. Hughes, Solicitor, A. Renck un C. Stöber, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme (Ģitāras forma) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 9 179 953

      Process EUIPO: atcelšanas process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 8. marta lēmums lietā R 415/2017-2

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

            —

            Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pārkāpums;

            —

            Regulas Nr. 207/2009 52. panta 2. punkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 3. punktu, pārkāpums.


201806290191986782018/C 249/152672018CJC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180417101122Lieta C-267/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA/Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

 ---documentbreak--- C2492018LV1020120180417LV0015102112Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 17. aprīlī iesniedza Curtea de Apel Bucureşti (Rumānija) – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA/Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

   (Lieta C-267/18)2018/C 249/15Tiesvedības valoda – rumāņu
      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Bucureşti

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA

      Atbildētāja: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (
         1
      ), 57. panta 4. punkta g) apakšpunkts var tikt interpretēts tādējādi, ka publiskā iepirkuma līguma uzteikums tādēļ, ka darbu daļa tika nodota apakšuzņēmējiem bez līgumslēdzējas iestādes atļaujas, ir būtisks vai pastāvīgs trūkums saistībā ar kādas būtiskas prasības izpildi saskaņā ar iepriekšēju publisku līgumu, kas izraisa saimnieciskās darbības subjekta izslēgšanu no dalības publiskā iepirkuma procedūrā?
   (
         1
      )	OV 2014, L 94, 65. lpp.


201808030712050852018/C 294/653442018TC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180604515111Lieta T-344/18: Prasība, kas celta 2018. gada 4. jūnijā – Rubycon un Rubycon Holdings/Komisija
 ---documentbreak--- C2942018LV5110120180604LV0065511511Prasība, kas celta 2018. gada 4. jūnijā – Rubycon un Rubycon Holdings/Komisija
   (Lieta T-344/18)2018/C 294/65Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Rubycon Corp. (Ina City, Japāna) un Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina City) (pārstāvji: J. Rivas Andrés, A. Federle un M. Relange, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Komisijas Lēmumu C(2018) 1768 final (2018. gada 21. marts) par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru Lietā AT.40136 – Kondensatori –, ciktāl tas attiecas uz Rubycon, un it īpaši tā 1. panta h) punktu, 2. panta k) punktu, 2. panta 1) punktu un 4. pantu;

            —

            piespriest Rubycon saskaņā ar apstrīdētā lēmuma 2. pantu uzliktā naudas soda ievērojamu samazinājumu tādā līmenī, ka tas nav diskriminējošs un atlīdzina Rubycon par tās ciešo sadarbības līmeni;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Komisijas atteikumu piešķirt Rubycon“daļēju imunitāti” saskaņā ar Komisijas Paziņojuma par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu [aizliegtu vienošanos] gadījumos (
                  1
               ) 26. pantu par lielāka smaguma pārkāpumu.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots un ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā attiecībā uz Komisijas secinājumu neatkāpties no Pamatnostādnēm naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (
                  2
               ), un nepiešķirt Rubycon papildu naudas soda samazinājumu, pārkāpjot ES tiesību aktu samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, kā arī sodu individualizācijas principu.

      (
         1
      )	Komisijas Paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas [naudas soda] un sodanaudas [naudas soda] samazināšanu karteļu [aizliegtu vienošanos] gadījumos (OV 2006, C 298, 17. lpp.).
   (
         2
      )	Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


201808030512050312018/C 294/333652018CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL20180604252511Lieta C-365/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico u.c.
 ---documentbreak--- C2942018LV2510120180604LV0033251251Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. jūnijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Shell Italia E & P SpA/Ministero dello Sviluppo Economico u.c.
   (Lieta C-365/18)2018/C 294/33Tiesvedības valoda – itāļu
      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Shell Italia E & P SpA

      Atbildētāji: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente

      Prejudiciālais jautājums

   Vai noteikumiem, kas ietverti Direktīvas 94/22/EK (
         1
      ) 6. panta 1. punktā un preambulas sestajā apsvērumā, ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kas it īpaši ietverts 1996. gada Leģislatīvā dekrēta Nr. 625 19. panta 5.bis punktā, kurš saskaņā ar Consiglio di Stato spriedumā Nr. 290/2018 sniegto interpretāciju ļauj royalties iemaksu jomā noteikt, ka ir jāizmanto QE parametrs, kas balstīts uz naftas un cita veida kurināmā kotācijām, un nevis Pfor indekss, kas piesaistīts gāzes cenai īstermiņa tirgū?
   (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 94/22/EK (1994. gada 30. maijs) par atļauju piešķiršanas un izmantošanas noteikumiem ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei (OV L 164, 3. lpp.).