title: Lieta C-156/06: Prasība, kas celta  2006. gada 23. martā  — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/32

         Prasība, kas celta 2006. gada 23. martā — Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti
   (Lieta C-156/06)
   (2006/C 131/60)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Maidani, K. Simonsson)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīvu 2002/87/EK par papildu uzraudzību kredītiestādēm, apdrošināšanas uzņēmumiem un ieguldījumu sabiedrībām finanšu konglomerātos (1) un par grozījumiem Padomes Direktīvās 73/239/EEK, 79/267/EEK, 92/49/EEK, 92/96/EEK, 93/6/EEK un 93/22/EEK, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 98/78/EK un 2000/12/EK, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 11. augustā.

      (1)  OV 2003, L 35, 1. lpp.


title: Lieta C-418/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 12. septembra rīkojumu — Société Papillon / Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 12. septembra rīkojumu — Société Papillon/Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

   (Lieta C-418/07)
   (2007/C 283/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Société Papillon

      Atbildētāja: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Tiktāl, ciktāl nodokļu priekšrocība, kas izriet no “nodokļu integrācijas” režīma, rada sekas nodokļu uzlikšanā grupas mātes sabiedrībai, kas var kompensēt integrētās grupas sabiedrību peļņu un zaudējumus un izmantot grupas iekšējo darbību fiskālo neitralizāciju, vai code générale des impôts 223. A un sekojošajos pantos paredzētā neiespējamība iekļaut nodokļu ziņā integrētas grupas ietvaros mātes sabiedrības meitas sabiedrības dibinātu meitas sabiedrību, kas pieder mātes sabiedrībai ar meitas sabiedrības starpniecību, kas, savukārt, ir nodibināta citā Eiropas Kopienas dalībvalstī un kas neveic darbību Francijā, nav pakļauta Francijas uzņēmumu ienākuma nodoklim un tādējādi nevar piederēt šai grupai, nav uzskatāma par brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu sakarā ar fiskālajām sekām, ko izraisa šīs mātes sabiedrības izvēle paturēt īpašumā meitas sabiedrības meitas sabiedrību, kas tai pieder ar meitas sabiedrības Francijā starpniecību vai ar meitas sabiedrības, kas ir dibināta citā dalībvalstī, starpniecību?

               2)

               Apstiprinošas atbildes gadījumā vai šāds ierobežojums var tikt pamatots vai nu ar nepieciešamību uzturēt “nodokļu integrācijas” sistēmas konsekvenci, it īpaši grupas iekšējo darbību nodokļu neitralizēšanas mehānismus, ņemot vērā tādas sistēmas sekas, saskaņā ar kuru tiek uzskatīts, ka meitas sabiedrība, kas dibināta citā dalībvalstī, ir jāuzskata par piederošu grupa tikai dēļ meitas sabiedrības netiešās piederēšanas nosacījuma, pastāvot nepieciešamībai obligāti izslēgt grupas režīma piemērošanu tāpēc, ka uz to neattiecas Francijas nodoklis, vai sakarā ar citiem primāriem vispārējo interešu iemesliem?


title: Lieta C-203/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. aprīlī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — All Projects & Developments u.c.

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. aprīlī iesniedza Grondwettelijk Hof (Beļģija) — All Projects & Developments u.c.
   (Lieta C-203/11)
   2011/C 219/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Grondwettelijk Hof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītājas:

                  All Projects & Developments NV

                  Bouw-en Coördinatiekantoor Andries NV

                  Belgische Gronden Reserve NV

                  Bouwonderneming Ooms NV

                  Bouwwerken Taelman NV

                  Brummo NV

                  Cordeel Zetel Temse NV

                  DMI Vastgoed NV

                  Dumobil NV

                  Durabrik NV

                  Eijssen NV

                  Elbeko NV

                  Entro NV

                  Extensa NV

                  Flanders Immo JB NV

                  Green Corner NV

                  Huysman Bouw NV

                  Imano BVBA

                  Immpact Ontwikkeling NV

                  Invest Group Dewaele NV

                  Invimmo NV

                  Kwadraat NV

                  Liburni NV

                  Lotinvest NV

                  Matexi NV

                  Novus NV

                  Plan & Bouw NV

                  7Senses Real Estate NV

                  Sibomat NV

                  Tradiplan NV

                  Uma Invest NV

                  Versluys Bouwgroep BVBA

                  Villabouw Francis Bostoen NV

                  Willemen General Contractor NV

                  Wilma Project Development NV

                  Woningbureau Paul Huyzentruyt NV

         Lietas dalībnieki:

                  Ministerraad (Ministru padome)

                  Vlaamse regering (Flandrijas valdība)

                  Immo Vilvo NV

                  PSR Brownfield Developers NV

                  College van de Franse Gemeenschapscommissie

                  Franse Gemeenschapsregering

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pants paši par sevi vai saistībā ar Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmumu 2005/842/EK (1) par EK Līguma 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, ir jāinterpretē tādējādi, ka saskaņā ar tiem Eiropas Komisijai ir jāpaziņo par Flandrijas reģiona 2009. gada 27. marta Dekrēta par zemes un nekustamo īpašumu politiku 3.1.3. un 3.1.10. pantā, 4.1.20. panta trešās daļas 2. punktā, 4.1.21. un 4.1.23. pantā paredzētajiem pasākumiem pirms šo tiesību normu pieņemšanas vai stāšanās spēkā?

               2)

               Vai tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru privātpersonām, kuru detālplānojums vai būvprojekts atbilst konkrētai minimālai platībai, automātiski ir noteikts sociāls pienākums ne mazāk kā 10 un ne vairāk kā 20 procentu apmērā no šī detālplānojuma vai būvprojekta un šo pienākumu var izpildīt natūrā vai samaksājot EUR 50 000 par katru nerealizētu sociālu apbūves vienību vai sociālu mājokli, jāizvērtē, pamatojoties uz brīvību veikt uzņēmējdarbību, pakalpojumu sniegšanas brīvību vai kapitāla brīvu apriti, vai arī tas ir jākvalificē kā komplekss tiesiskais regulējums, kas jānovērtē attiecībā uz katru no šīm brīvībām?

               3)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK (2) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta a) un j) apakšpunkts ir jāpiemēro attiecībā uz privātpersonu obligātu ieguldījumu sociālo mājokļu un viesnīcas tipa dzīvokļu izveidē, ja šo ieguldījumu automātiski nosaka kā sociālu pienākumu saistībā ar katru būvniecības vai detālplānošanas atļauju projektam, kurš atbilst tiesību aktā noteiktai minimālajai platībai, un uzbūvētos sociālos mājokļus par iepriekš noteiktu maksimālo cenu iegādājas sociālo mājokļu būvniecības sabiedrības, lai tos izīrētu plašam privātpersonu lokam, vai arī, nododot tiesības sociālo mājokļu būvniecības sabiedrībām, tos pārdod privātpersonām, kas ietilpst šajā pašā personu kategorijā?

               4)

               Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2006/123 15. pantā minētais jēdziens “novērtējama prasība” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver pienākumu privātpersonām papildus vai savas parastās darbības ietvaros veikt sociālo mājokļu būvniecību un uzceltos mājokļus par maksimālo cenu pārdot daļēji publiskiem tiesību subjektiem vai, nododot tiesības uz šiem mājokļiem, nodot tos šo tiesību subjektu rīcībā, lai gan šīm privātpersonām nav iniciatīvas tiesību sociālo mājokļu tirgū?

               5)

               Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai, konstatējot,

                           a)

                           ka saskaņā ar Direktīvas 2006/123 15. pantu jauna novērtējama prasība nav pārbaudīta īpašā veidā saskaņā ar šīs direktīvas 15. panta 6. punktu un

                           b)

                           ka par šo jauno prasību nav paziņots saskaņā ar šīs direktīvas 15. panta 7. punktu, ir jānosaka sankcija un, ja ir jānosaka, tad kāda sankcija?

               6)

               Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai jēdziens “neatļauta prasība” Direktīvas 2006/123 14. pantā ir jāinterpretē tādējādi, ka ir aizliegts pieņemt valsts tiesisko regulējumu, kurā piekļuve pakalpojumu darbībai vai tās veikšana ir atkarīga no kādas prasības ne tikai šajā pantā minētajos teorētiskajos apstākļos, bet arī tad, ja šādā regulējumā ir vienīgi paredzēts, ka šīs prasības neizpildes gadījumā netiks izmaksāta finanšu kompensācija par likumā noteikta pakalpojuma sniegšanu un par šā pakalpojuma sniegšanu netiks atmaksāta iemaksātā finanšu garantija?

               7)

               Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai jēdziens “konkurējošs uzņēmums” Direktīvas 2006/123 14. panta 6. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams arī attiecībā uz valsts iestādi, kuras funkcijas var daļēji pārklāties ar pakalpojumu sniedzēju funkcijām, ja tā pieņem šīs pašas direktīvas 14. panta 6. punktā minētos lēmumus un vienlaikus tai ir pienākums kā pēdējam posmam hierarhijas sistēmā iegādāties sociālos mājokļus, kurus, izpildot tam noteikto sociālo pienākumu, uzbūvējis pakalpojumu sniedzējs?

               8)

                           a)

                           Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai jēdziens “atļauju piešķiršanas sistēma” Direktīvas 2006/123 4. panta 6. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams attiecībā uz izziņām, kuras valsts iestāde izsniedz pēc būvniecības vai detālplānošanas sākotnējās atļaujas piešķiršanas un kuras ir vajadzīgas, lai varētu saņemt dažas no kompensācijām par sociālā pienākuma izpildi, kas ir automātiski saistīts ar šo sākotnējo atļauju, un kuras vienlaikus ir vajadzīgas, lai varētu prasīt atmaksāt finanšu garantiju, kas pakalpojuma sniedzējam bija obligāti jāiemaksā šai valsts iestādei?

                           b)

                           Ja atbilde uz trešo prejudiciālo jautājumu ir apstiprinoša, vai jēdziens “atļauju piešķiršanas sistēma” Direktīvas 2006/123 4. panta 6. punktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams attiecībā uz līgumu, kuru, pamatojoties uz tiesību akta normu, tiesību nodošanas valsts iestādei ietvaros privātpersona vienojas ar šo valsts iestādi par tāda sociāla mājokļa pārdošanu, kuru uzbūvējusi šī privātpersona, lai natūrā izpildītu sociālu pienākumu, kas automātiski ir saistīts ar būvniecības vai detālplānošanas atļauju, ņemot vērā apstākli, ka šā līguma noslēgšana ir šīs atļaujas izmantošanas nosacījums?

               9)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru būvniecības vai detālplānošanas atļaujas piešķiršana projektam, kurš atbilst konkrētai minimālai platībai, automātiski tiek saistīta ar sociālu pienākumu uzbūvēt sociālos mājokļus konkrētas procentu likmes no projekta vērtības apjomā un šie mājokļi pēc tam par iepriekš noteikto cenu jāpārdod valsts iestādei vai, nododot tiesības uz šiem mājokļiem, tie jānodod šīs valsts iestādes rīcībā?

               10)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru būvniecības vai detālplānošanas atļaujas piešķiršana projektam, kurš atbilst konkrētai minimālai platībai, automātiski tiek saistīta ar sociālu pienākumu uzbūvēt sociālos mājokļus konkrētas procentu likmes no projekta vērtības apjomā un šie mājokļi pēc tam par iepriekš noteikto cenu jāpārdod valsts iestādei vai, nododot tiesības uz šiem mājokļiem, tie jānodod šīs valsts iestādes rīcībā?

               11)

               Vai jēdziens “būvdarbu valsts līgums [būvdarbu publiskā iepirkuma līgums]” Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK (3) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams tiesiskajam regulējumam, saskaņā ar kuru būvniecības vai detālplānošanas atļaujas piešķiršana projektam, kas atbilst konkrētai minimālai platībai, automātiski tiek saistīta ar sociālu pienākumu uzbūvēt sociālos mājokļus konkrētas procentu likmes no projekta vērtības apjomā un šie mājokļi pēc tam par iepriekš noteiktu cenu ir jāpārdod valsts iestādei vai, nododot tiesības uz šiem mājokļiem, tie jānodod šīs valsts iestādes rīcībā?

               12)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 21., 45. un 49., 56. un 63. pants un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK (4) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, 22. un 24. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj Flandrijas reģiona 2009. gada 27. marta Dekrēta par zemes un nekustamo īpašumu politiku 5. nodaļā ar nosaukumu “Dzīvošana savā reģionā” paredzēto tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru zemesgabalu un uz tiem uzbūvētu būvju nodošana konkrētās tā dēvētajās mērķa pašvaldībās ir atkarīga no tā, vai pircējs vai īrnieks var pierādīt, ka tam ir pietiekama saikne ar attiecīgo pašvaldību dekrēta 5.2.1. panta otrās daļas nozīmē?

      (1)  OV L 312, 67. lpp.

      (2)  OV L 376, 36. lpp.

      (3)  OV L 134, 114. lpp.

      (4)  OV L 158, 77. lpp.


               26.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/1

         2011/C 63/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 55, 19.2.2011.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 46, 12.2.2011.

      OV C 38, 5.2.2011.

      OV C 30, 29.1.2011.

      OV C 13, 15.1.2011.

      OV C 346, 18.12.2010.

      OV C 328, 4.12.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta C-522/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. oktobrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ferrol (Spānija) — Ministerio de Defensa, Navantia S.A./Concello de Ferrol

text:
               14.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 1. oktobrī iesniedza Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol (Spānija) — Ministerio de Defensa, Navantia S.A./Concello de Ferrol

   (Lieta C-522/13)
   2013/C 367/44
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 1

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Ministerio de Defensa, Navantia S.A.

      Atbildētājs: Concello de Ferrol

      Prejudiciālais jautājums

   Vai NAVANTIA, S.L. piešķirtais atbrīvojums no nekustamā īpašuma nodokļa atbilst Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. pantam un vai LESD 107. pantam atbilst tas, ka dalībvalsts (SPĀNIJA) var noteikt atbrīvojumu no nodokļa par valsts īpašumā esošu zemes gabalu (nekustamais īpašums ar kadastra numuru 2825201QA5422N0001YG), kas ir nodots lietošanā privātai sabiedrībai, kuras kapitāldaļas pilnībā pieder valstij (NAVANTIA, S.L.), kurā tā ražo preces un sniedz pakalpojumus, kas var tikt tirgoti starp dalībvalstīm?


title: Lieta C-321/08: Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 15. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-321/08)
   (2008/C 223/62)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — W. Wils un E. Adsera Ribera)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīvu 2005/29/EK (1), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), vai katrā ziņā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2005/29 transponēšanai valsts tiesībās noteiktais termiņš beidzās 2007. gada 12. jūnijā.

      (1)  OV L 149, 22. lpp.


title: Lieta T-309/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 6. aprīļa  spriedums —  Camós Grau  pret Komisiju (Izmeklēšana, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) veic par Eiropas — Latīņamerikas attiecību institūta (ELAI) vadību un finansēšanu — Izmeklētāja iespējamais interešu konflikts — Grupas atstādināšana — Ietekme uz izmeklēšanas gaitu un izmeklēšanas ziņojuma saturu — Ziņojums par izmeklēšanas slēgšanu — Prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pieņemamība)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/38

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. aprīļa spriedums — Camós Grau pret Komisiju
   (Lieta T-309/03) (1)

   (Izmeklēšana, ko Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) veic par Eiropas - Latīņamerikas attiecību institūta (ELAI) vadību un finansēšanu - Izmeklētāja iespējamais interešu konflikts - Grupas atstādināšana - Ietekme uz izmeklēšanas gaitu un izmeklēšanas ziņojuma saturu - Ziņojums par izmeklēšanas slēgšanu - Prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pieņemamība)
   (2006/C 131/71)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Manel Camós Grau, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — M. A. Luka [M.-A. Lucas], avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — Ž. F. Paskjē [J.-F. Pasquier] un K. Lādenburgers [C. Ladenburger], pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2002. gada 17. oktobra ziņojumu, ar ko slēdz izmeklēšanu attiecībā uz Eiropas–Latīņamerikas attiecību institūtu (ELAI), no vienas puses, un prasība atlīdzināt morālo kaitējumu un kaitējumu karjerai, kas, iespējams, ir radies šī ziņojuma dēļ, no otras puses
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Komisijai samaksāt Camós Grau naudas summu EUR 10 000 apmērā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Komisija sedz šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003.


title: Lieta C-656/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-674/11 TV2/Danmark A/S/Eiropas Komisija 2015. gada 7. decembrī iesniedza Eiropas Komisija

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/27

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-674/11 TV2/Danmark A/S/Eiropas Komisija 2015. gada 7. decembrī iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta C-656/15 P)
   (2016/C 048/32)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – B. Stromsky, T. Maxian Rusche un L. Grønfeldt)

      Pārējie lietas dalībnieki: TV2/Danmark A/S, Dānijas Karaliste un Viasat Broadcasting UK Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-674/11 TV2/Danmark A/S/Eiropas Komisija, ciktāl ar to ir atcelts Komisijas 2011. gada 20. aprīļa Lēmums 2011/839/ES par Dānijas īstenotajiem pasākumiem (C 2/03) attiecībā uz TV2/Danmark
                   (1), ciktāl šajā lēmumā ir atzīts, ka ieņēmumi no reklāmas laikposmā no 1995. līdz 1996. gadam ir valsts atbalsts;

               —

               noraidīt trešo prasītājas pirmajā instancē pakārtoto prasījumu pēc būtības;

               —

               piespriest prasītājai pirmajā instancē atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, nepareizi interpretējot “valsts līdzekļu” jēdzienu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, kā arī “kontroles” jēdzienu un nenorādot atbilstošu pamatojumu.
   Galvenie apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentu aspekti, ko tā ir minējusi savas apelācijas sūdzības pamatojumam, ir šādi:

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu sprieduma 210. un 211. punktā, neatzīstot, ka TV2 Reklame līdzekļi ir valsts līdzekļi, jo TV2 Reklame ir valstij piederoša sabiedrība; Vispārējā tiesa pārāk šauri interpretēja judikatūru, kas attiecas uz tādu valsts līdzekļu jēdzienu, kuri gūti no valstij piederošiem uzņēmumiem.

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārāk šauri interpretējot “kontroles” jēdzienu, kad tā novērtēja valsts kontroli pār TV2 Reklame līdzekļiem. Tāpat arī tā esot pieļāvusi kļūdu sprieduma 215. punktā, pārāk šauri interpretējot arī “kontroles” jēdzienu, kad tā novērtēja valsts kontroli pār līdzekļiem TV2 Fund ietvaros.

               —

               Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nepareizi interpretējot spriedumu lietā PreussenElektra (C-379/98, EU:C:2001:160). Šai nepareizajai interpretācijai ir galvenā nozīme Vispārējās tiesas pamatojumā, kas ir norādīts apstrīdētā lēmuma atcelšanai.

      (1)  OV L 340, 1. lpp.


title: Lieta T-248/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — HUP Uslugi Polska /ITSB — Manpower ( I.T.@MANPOWER ) (Kopiena preču zīme — Spēkā neesamības pasludināšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme I.T.@MANPOWER — Absolūti atteikuma pamatojumi — Atšķirtspēja — Aprakstoša rakstura neesamība — Apzīmējumu vai norāžu, kas kļuvuši ierasti, neesamība — Preču zīmes, kas var maldināt sabiedrību, neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b)-d) apakšpunkts un g) apakšpunkts un 51. panta 1. pinkta a) apakšpunkts)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/34

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — HUP Uslugi Polska/ITSB — Manpower (“I.T.@MANPOWER”)
   (Lieta T-248/05) (1)

   (Kopiena preču zīme - Spēkā neesamības pasludināšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “I.T.@MANPOWER’ - Absolūti atteikuma pamatojumi - Atšķirtspēja - Aprakstoša rakstura neesamība - Apzīmējumu vai norāžu, kas kļuvuši ierasti, neesamība - Preču zīmes, kas var maldināt sabiedrību, neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b)-d) apakšpunkts un g) apakšpunkts un 51. panta 1. pinkta a) apakšpunkts)
   (2008/C 285/61)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HUP Uslugi Polska sp. z o.o., iepriekš HP Temporärpersonalgesellschaft mbH, Czeladz (Polija) (pārstāvis — M. Ciresa, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Foliard-Monguiral)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Manpower Inc., Milwaukee (Viskonsina, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — R. Moscona, V. Marsland, solicitors, un A. Bryson, barrister)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2005. gada 5. aprīļa lēmumu lietā R 124/2004-4 par spēkā neesamības pasludināšanas procesu starp MP Temporärpersonal GmbH un Manpower Inc.

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               HUP Uslugi Polska sp. z o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 217, 3.9.2005.


title: Lieta T-543/15 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 17. decembra rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA Pagaidu noregulējums — REACH — Biocīdu piedāvāšana tirgū un lietošana — Sabiedrības kā aktīvo vielu piegādātājas iekļaušana Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. pantā paredzētajā sarakstā — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               15.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 59/19

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 17. decembra rīkojums – Lysoform Dr. Hans Rosemann u.c./ECHA

   (Lieta T-543/15 R)
   (Pagaidu noregulējums - REACH - Biocīdu piedāvāšana tirgū un lietošana - Sabiedrības kā aktīvo vielu piegādātājas iekļaušana Regulas (ES) Nr. 528/2012 95. pantā paredzētajā sarakstā - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2016/C 059/21)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlīne, Vācija); Ecolab Deutschland GmbH (Monheim-sur-le-Rhin, Vācija); Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Vācija) un Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nīderlande) (pārstāvji – K. Van Maldegem, M. Grunchard un P. Sellar, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji – C. Buchanan un W. Broere)

      Priekšmets

   Pieteikums apturēt izpildi ECHA2015. gada 17. jūnija lēmumam par sabiedrības O. kā aktīvo vielu piegādātājas iekļaušanu Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 22. maija Regulas (ES) Nr. 528/2012 par biocīdu piedāvāšanu tirgū un lietošanu (OV L 167, 1. lpp.) 95. panta 1. punktā paredzētajā sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-272/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki /Eiropas Kopienu Tiesa (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra — Piedāvājuma noraidīšana — Atlases un piešķiršanas kritēriji — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/22

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Evropaïki Dynamiki/Eiropas Kopienu Tiesa
   (Lieta T-272/06) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Kopienas uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra - Piedāvājuma noraidīšana - Atlases un piešķiršanas kritēriji - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 272/40)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannnakis un N. Keramidas, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa (pārstāvji — sākotnēji M. Schauss, vēlāk D. Guils)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Eiropas Kopienu Tiesas 2006. gada 20. jūlija lēmumu neapstiprināt piedāvājumu, ko prasītāja iesniedza, atsaucoties uz 2005. gada 5. jūlijā izteikto uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu par pakalpojumu, kas paredzēti informatīvo lietojumprogrammu uzturēšanai, attīstīšanai un atbalstam, sniegšanu, un piešķirt publisko iepirkumu apstiprinātajiem apakšuzņēmējiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu neapstiprināt piedāvājumu, ko iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, kas tai paziņots ar 2006. gada 20. jūlija vēstuli;

               2)

               Eiropas Kopienu Tiesa atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta C-545/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedumu lietā T-168/12 Georgias  u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija 2014. gada 27. novembrī iesniedza Aguy Clement Georgias , Trinity Engineering (Private) Ltd , Georgiadis Trucking (Private) Ltd

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/25

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2014. gada 18. septembra spriedumu lietā T-168/12 Georgias u.c./Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija 2014. gada 27. novembrī iesniedza Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (Private) Ltd

   (Lieta C-545/14 P)
   (2015/C 046/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd un Georgiadis Trucking (Private) Ltd (pārstāvji – H. Mercer, QC, un I. Quirk, Barrister)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumus, kas bija izvirzīti tiesvedībā Vispārējā tiesā (izņemot attiecībā uz zaudējumiem, kas ir jānovērtē Vispārējai tiesai);

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               katrā ziņā piespriest atbildētājām atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka Padomei bija atļauts Regulas Nr. 314/2004 (1) (turpmāk tekstā – “regula”) pielikumā ietvert personu vārdus, pamatojoties uz to vien, ka tās bija Zimbabves valdības locekļi (Vispārējās tiesas sprieduma 57. un 66. punkts):

                           —

                           Regula Nr. 314/2004 ir interpretējama saskaņā ar Kopējo nostāju 2004/161/KĀDP (2) (turpmāk tekstā – “Kopējā nostāja”), ko ar to bija paredzēts īstenot,

                           —

                           Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā Kopējās nostājas 4. pantu, kurā bija prasīts, ka pielikumā uzskaitītajām personām ir jābūt arī bijušām iesaistītām darbībās, kas būtiski apdraud demokrātiju, cilvēktiesību ievērošanu un tiesiskumu Zimbabvē.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, jo ir nepareizi interpretējusi Kopējās nostājas 5. panta 1. punktu, kā rezultātā tā nepareizi piemēroja regulu (sprieduma 57. punkts):

                           —

                           pretēji Vispārējās tiesas nolēmumam Kopējās nostājas 5. panta 1. punktā nebija noteikts, ka personas, kas ir ietvertas Kopējās nostājas un regulas pielikumā, ir vai nu valdības locekļi, vai arī personas, kas ir iesaistītas darbībās, kuras būtiski apdraud demokrātiju, cilvēktiesību ievērošanu un tiesiskumu Zimbabvē,

                           —

                           Kopējā nostājā un tādējādi arī regulā faktiski bija prasīts, lai pielikumā ietvertās personas atbilstu abiem šiem aprakstiem.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, frāzi “tādējādi” (pievienota 2007. gada 25. jūnijā), kas tika pievienota senatora A. C. Georgias vārdam regulas (un Kopējās nostājas) pielikumā, interpretējot kā “vienkāršu paskaidrojumu”, ka iekļaušanai pielikumā pietiek ar valdības locekļa statusu vien (sprieduma 58. punkts):

                           —

                           pareizs sarakstā iekļautajam senatora A. C. Georgias vārdam pievienotās frāzes izskaidrojums no juridiskā viedokļa bija apstiprinājums vajadzībai izpildīt Kopējās nostājas 4. pantu papildus tam, ka viņš ir valdības loceklis, ciktāl vārdi, kas sekoja frāzei “tādējādi”, bija tieši 4. panta prasības,

                           —

                           Vispārējā tiesa ir kļūdījusies, šīs frāzes pievienošanu interpretējot kā “vienkāršu paskaidrojumu”, ka iekļaušanai pielikumā pietiek ar valdības locekļa statusu vien.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka saistībā ar prasījumu, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību, senators A. C. Georgias nebija paskaidrojis, uz ko viņš būtu pamatojies, ja viņš būtu ticis uzklausīts (sprieduma 108. punkts):

                           —

                           pieteikumā bija skaidri norādīts, ka senators A. C. Georgias bija rakstījis Padomei (vēstule tika iesniegta) un ka viņš tika svītrots no saraksta,

                           —

                           turklāt pieteikumā bija uzskaitīti ļoti daudzi jautājumi, kas būtu tikuši izvirzīti Padomei, ja senatoram A. C. Georgias būtu bijusi dota iespēja tos izvirzīt,

                           —

                           šajos apstākļos Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka senators A. C. Georgias nebija izskaidrojis, uz ko viņš būtu pamatojies, ja viņš būtu ticis uzklausīts.

      (1)  Padomes 2004. gada 19. februāra Regula (EK) Nr. 314/2004 par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Zimbabvi (OV L 55, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2004. gada 19. februāra Kopējā nostāja 2004/161/KĀDP, ar ko atjauno ierobežojošus pasākumus pret Zimbabvi (OV L 50, 66. lpp.).


title: Lietas C-54/04 izslēgšana no reģistra

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/34

         Lietas C-54/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 182/62)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 4. aprīlī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-54/04 Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika.

      (1)  OV C 71, 20.03.2004.


title: Lieta T-255/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Almaz-Antey Air and Space Defence/Padome Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojošie pasākumi saistībā ar darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība — Līdzekļu iesaldēšana — Juridiska persona, kurai radušies materiāli vai finansiāli zaudējumi no darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība — Samērīgums — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības uz aizstāvību — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā — Pamattiesības — Acīmredzama kļūda vērtējumā

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/23

         Vispārējās tiesas 2017. gada 25. janvāra spriedums – Almaz-Antey Air and Space Defence/Padome
   (Lieta T-255/15) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojošie pasākumi saistībā ar darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība - Līdzekļu iesaldēšana - Juridiska persona, kurai radušies materiāli vai finansiāli zaudējumi no darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība - Samērīgums - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā - Pamattiesības - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   (2017/C 078/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Joint-Stock Company “Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp., iepriekš – OAO Concern PVO Almaz-Antey (Maskava, Krievija) (pārstāvji – A. Haak, C. Stumpf, M. Brüggemann un B. Thiemann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji N. Rouam un J.-P. Hix, vēlāk J.-P. Hix un P. Mahnič Bruni)

      Priekšmets

   Prasība saskaņā ar LESD 263. pantu, kurā tiek lūgts atcelt Padomes 2015. gada 13. marta lēmumu (KĀDP) 2015/432, ar kuru ir grozīts lēmums 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 70, 47. lpp.), Padomes 2015. gada 13. marta Īstenošanas regulu (ES) 2015/427, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 70, 1. lpp.), Padomes 2015. gada 14. septembra Lēmumu (KĀDP) 2015/1524, ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 239, 157. lpp.), Padomes 2015. gada 14. septembra Īstenošanas regulu (ES) 2015/1514, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2015, L 239, 30. lpp.), Padomes 2016. gada 10. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/359, ar ko groza Lēmumu 2014/145/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2016, L 67, 37. lpp.), Padomes 2016. gada 10. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/353, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 269/2014 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz darbībām, ar ko tiek grauta vai apdraudēta Ukrainas teritoriālā integritāte, suverenitāte un neatkarība (OV 2016, L 67, 1. lpp.), kā arī Padomes 2015. gada 31. jūlija vēstuli, ciktāl šie pasākumi attiecas uz prasītāju un tā tiek paturēta to vienību sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Joint-Stock Company “Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: DB Schenker 2013. gada 8. aprīļa prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi (Lieta E-5/13)

text:
               20.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/12

      DB Schenker2013. gada 8. aprīļa prasība pret EBTA Uzraudzības iestādi
   (Lieta E-5/13)
   2013/C 174/08

      Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS (kopā “DB Schenker”), ko pārstāv advokāts Jon Midthjell,
      Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norvēģija, 2013. gada 8. aprīlī iesniedza EBTA Tiesā prasību pret EBTA Uzraudzības iestādi.
   Prasības iesniedzēji EBTA Tiesai pieprasa:

               1)

               atcelt EUI 2013. gada 25. janvāra lēmumu Lietā Nr. 73075 (DB Schenker), ciktāl tas liedz pilnu vai daļēju piekļuvi dokumentiem saskaņā ar RAD 2012 3. panta a) apakšpunktu, 4. panta 4. apakšpunktu un RAD 2012 4. panta 6. apakšpunktu, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI Lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma), un liedz piekļuvi pilnai EUI Lēmuma Nr. 321/10/COL versijai;

               2)

               atcelt EUI 2013. gada 18. februāra lēmumu Lietā Nr. 73075 (DB Schenker), ciktāl tas liedz pilnu vai daļēju piekļuvi saskaņā ar RAD 2012 4. panta 4. apakšpunktu un 4. panta 6. apakšpunktu dokumentiem, kas attiecas uz lietu, kurā tika pieņemts EUI Lēmums Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma);

               3)

               piespriest EUI (atbildētājai un jebkurām personām, kas iestājušās lietā) segt izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats.

               —

               Prasības iesniedzēji Schenker North AB, Schenker Privpak AB un Schenker Privpak AS ir daļa no starptautiskas kravu pārvadājumu un loģistikas grupas DB Schenker. Schenker North AB vada grupas, tajā skaitā arī meitasuzņēmumu Schenker Privpak AS un Schenker Privpak AB saimniecisko darbību Norvēģijā, Zviedrijā un Dānijā.

               —

               Prasības iesniedzēji 2013. gada 14. janvārī EUI iesniedza atkārotu pieteikumu par piekļuvi EUI 2010. gada 14. jūlija Lēmuma Nr. 321/10/COL (Norway Post – lojalitātes/atlaižu sistēma) dokumentiem. 2013. gada 25. janvārī un 2013. gada 18. februārī EUI pieņēma lēmumu par prasību piekļūt dokumentiem saskaņā ar tās jaunajiem noteikumiem par publisku piekļuvi dokumentiem (RAD 2012), kas īstenoti ar EUI 2012. gada 5. septembra Lēmumu Nr. 300/12/COL. Prasības iesniedzējs pieprasa atcelt šos lēmumus saskaņā ar Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu, ciktāl tie liedz pilnu vai daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem.

         Prasības iesniedzēji apgalvo, ka EBTA Uzraudzības iestāde:

               —

               ir pārkāpusi RAD 2012 2. panta 1. apakšpunktu un pienākumu sniegt pamatojumu (sal. Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu ar RAD 2012 3. panta a) apakšpunktu attiecībā uz dokumentiem, kam liegta piekļuve),

               —

               ir pārkāpusi RAD 2012 2. panta 1. apakšpunktu attiecībā uz dokumentiem, kuriem liegta pilna vai daļēja piekļuve saskaņā ar RAD 2012 4. panta 6. apakšpunktu, kā arī

               —

               ir pārkāpusi RAD 2012 2. panta 1. apakšpunktu attiecībā uz sabiedrības tiesībām piekļūt dokumentiem un pienākumu sniegt pamatojumus (sal. Uzraudzības iestādes un Tiesas nolīguma 16. pantu ar RAD 2012 4. panta 4. apakšpunktu attiecībā uz dokumentiem, kam liegta piekļuve).


title: Apvienotās lietas C-422/09, C-425/09 un C-426/09: Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums ( Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)/ Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton (EKL 39. un 43. pants — Direktīva 89/48/EK — Diplomu atzīšana — Jēdziens profesionālā pieredze )

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/7

         Tiesas (astotā palāta) 2010. gada 2. decembra spriedums (Symvoulio tis Epikrateias (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)/Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

   (Apvienotās lietas C-422/09, C-425/09 un C-426/09) (1)

   (EKL 39. un 43. pants - Direktīva 89/48/EK - Diplomu atzīšana - Jēdziens “profesionālā pieredze”)
   2011/C 30/10
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Iesniedzējtiesa

   Symvoulio tis Epikrateias

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Vassiliki Stylianou Vandorou (C-422/09), Vassilios Alexandrou Giankoulis (C-425/09), Ioannis Georgiou Askoxilakis (C-426/09)

      Atbildētājs: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Symvoulio tis Epikrateias — Padomes 1988. gada 21. decembra Direktīvas 89/48/EEK par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību (OV L 19, 16. lpp.), 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta interpretācija — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvas 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, Padomes Direktīvu 77/453/EEK, Padomes Direktīvu 78/686/EEK, Padomes Direktīvu 78/687/EEK, Padomes Direktīvu 78/1026/EEK, Padomes Direktīvu 78/1027/EEK, Padomes Direktīvu 80/154/EEK, Padomes Direktīvu 80/155/EEK, Padomes Direktīvu 85/384/EEK, Padomes Direktīvu 85/432/EEK, Padomes Direktīvu 85/433/EEK un Padomes Direktīvu 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (OV L 206, 1. lpp.), 1. panta 3. punkta interpretācija — Pieeja reglamentētai profesijai vai tās veikšana ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi attiecas uz pilsoņiem — Zvērināta revidenta un nodokļu konsultanta profesija — Jēdziens “profesionālā pieredze”

      Rezolutīvā daļa:

   Par citā dalībvalstī iegūto profesionālo kvalifikāciju atzīšanu atbildīgajai valsts iestādei, nosakot iespējamos kompensējošos pasākumus ar mērķi novērst būtiskās atšķirības starp pieteikuma iesniedzēja iegūto izglītību un uzņemošajā dalībvalstī prasīto izglītību, saskaņā ar EKL 39. un 43. pantu ir jāņem vērā visa praktiskā darba pieredze, kas pilnībā vai daļēji var izlīdzināt šīs atšķirības.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-479/12: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais īpašums — Kopienas dizainparaugi — Regula (EK) Nr. 6/2002 — 7. panta 1. punkts, 11. panta 2. punkts, 19. panta 2. punkts, 88. pants un 89. panta 1. punkta a) un d) apakšpunkts — Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs — Aizsardzība — Nodošana atklātībā — Novitāte — Prasība attiecībā uz pārkāpumu — Pierādīšanas pienākums — Noilgums — Prasības celšanas termiņš — Piemērojamās tiesības)

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/12

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. februāra spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG/Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

   (Lieta C-479/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Kopienas dizainparaugi - Regula (EK) Nr. 6/2002 - 7. panta 1. punkts, 11. panta 2. punkts, 19. panta 2. punkts, 88. pants un 89. panta 1. punkta a) un d) apakšpunkts - Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs - Aizsardzība - Nodošana atklātībā - Novitāte - Prasība attiecībā uz pārkāpumu - Pierādīšanas pienākums - Noilgums - Prasības celšanas termiņš - Piemērojamās tiesības)
   2014/C 93/19
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Atbildētāja: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta pirmā teikuma, 11. panta 2. punkta, 19. panta 2. punkta un 89. panta 1. punkta a) un d) apakšpunkta interpretācija — Jēdziens “nodots atklātībā” — Pienākums pierādīt nereģistrēta dizainparauga kopēšanu — Dizainparaugs, kas izstādīts izstāžu telpās, kurās netiek veikta parastā tirgus novērošana, un nodots atklātībā atsevišķam uzņēmējam no personu loka, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē, neparedzot nosacījumu par noslēpumu — Tiesību aizliegt [dizainparauga] izmantošanu jebkurai trešajai personai noilgums — Prasības celšanas termiņš — Lietās, kuru priekšmets ir Kopienas dizainparaugu pārkāpums un to spēkā neesamība, piemērojamo tiesību noteikšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 12. decembra Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt uzskatīts, ka par dizainparaugu parastā uzņēmējdarbības gaitā ir varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Eiropas Savienībā, ja attiecīgā dizainparauga attēli ir izdalīti tirgotājiem, kuri darbojas šajā nozarē, — tas ir jāizvērtē Kopienas dizainparauga tiesai, ņemot vērā izskatāmās lietas apstākļus;

               2)

               Regulas Nr. 6/2002 7. panta 1. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka var tikt uzskatīts, ka par dizainparaugu, kaut gan tas ir atklāts trešajai personai bez tieši vai netieši izteikta konfidencialitātes nosacījuma, parastā uzņēmējdarbības gaitā nav varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas Eiropas Savienībā, ja tas ir darīts pieejams tikai vienam attiecīgās nozares uzņēmumam vai ir ticis izstādīts tikai kāda uzņēmuma izstāžu telpās, kurš neatrodas Savienībā, — tas ir jāizvērtē Kopienas dizainparaugu tiesai, ņemot vērā izskatāmās lietas apstākļus;

               3)

               Regulas Nr. 6/2002 19. panta 2. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka aizsargātā dizainparauga īpašniekam ir jāpierāda, ka apstrīdēto izmantošanu rada šī dizainparauga kopēšana. Tomēr, ja Kopienas dizainparaugu tiesa konstatē, ka gadījumā, ja minētajam īpašniekam būtu jāuzņemas pierādīšanas pienākums, tas var padarīt neiespējamu vai pārmērīgi grūtu to iegūšanu, lai nodrošinātu efektivitātes principa ievērošanu, tai ir pienākums izmantot visus procesuālos līdzekļus, kas tai ir pieejami saskaņā ar valsts tiesībām, lai novērstu šīs grūtības, tostarp, vajadzības gadījumā, piemērojot valsts tiesību noteikumus, ar kuriem ir paredzēti pierādīšanas pienākuma grozījumi vai priekšrocības;

               4)

               noilgumu un prasības celšanas termiņa izbeigšanos, uz ko varētu atsaukties aizstāvībai pret prasību, kas celta, pamatojoties uz Regulas Nr. 6/2002 19. panta 2. punktu un 89. panta 1. punkta a) apakšpunktu, regulē valsts tiesības, kuras ir jāpiemēro, ievērojot līdzvērtības un efektivitātes principus;

               5)

               Regulas Nr. 6/2002 89. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka prasībai par pārkāpuma produktu iznīcināšanu piemērojamās tiesības ir tās dalībvalsts tiesības, tostarp starptautiskās privāttiesības, kurā ir veikts pārkāpums vai lietoti draudi veikt pārkāpumu. Prasībai par zaudējumu, ko radījušas personas, kuras veikušas šīs darbības, atlīdzināšanu un prasībai saņemt informāciju par šīm darbībām atbilstoši šīs regulas 88. panta 2. punktam ir piemērojamas Kopienas dizainparaugu tiesas, kurā lieta tiek izskatīta, valsts tiesības, tostarp starptautiskās privāttiesības.

      (1)  OV C 32, 2.2.2013.


title: Lieta C-57/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. februārī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 3. februārī iesniedza Cour constitutionnelle (Beļģija) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune

   (Lieta C-57/12)
   2012/C 118/19
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour constitutionnelle

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Atbildētāja: Commission communautaire commune

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (1) 2. panta 2. punkta f) apakšpunktā minētie veselības aprūpes pakalpojumi un 2. panta 2. punkta j) apakšpunktā minētie sociālie pakalpojumi ir jāinterpretē tādējādi, ka no direktīvas piemērošanas jomas ir izslēgti dienas aprūpes centri Kopienas kopējās komisijas Apvienotās kolēģijas 2008. gada 24. aprīļa rīkojuma par vecu laužu uzņemšanas vai izmitināšanas iestādēm izpratnē, ciktāl tajos veciem ļaudīm tiek sniegta palīdzība un aprūpe, kas atbilst viņu patstāvības zaudējumam, kā arī nakts aprūpes centri tā paša rīkojuma izpratnē, ciktāl tajos veciem ļaudīm tiek sniegta palīdzība un veselības aprūpe, ko viņu tuvinieki nevar pastāvīgi nodrošināt?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.


title: Lieta C-224/11: Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums ( Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BGŻ Leasin sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (PVN — Izpirkuma nomas pakalpojums, ko papildina lietas, kura ir izpirkuma nomas priekšmets, apdrošināšanas pakalpojums un ko iegādājas iznomātājs, izdodot par to rēķinu nomniekam — Kvalifikācija — Vienots pakalpojums, ko veido divi atsevišķi pakalpojumi — Atbrīvojums no nodokļa — Apdrošināšanas darījums)

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/4

         Tiesas (sestā palāta) 2013. gada 17. janvāra spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — BGŻ Leasin sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

   (Lieta C-224/11) (1)

   (PVN - Izpirkuma nomas pakalpojums, ko papildina lietas, kura ir izpirkuma nomas priekšmets, apdrošināšanas pakalpojums un ko iegādājas iznomātājs, izdodot par to rēķinu nomniekam - Kvalifikācija - Vienots pakalpojums, ko veido divi atsevišķi pakalpojumi - Atbrīvojums no nodokļa - Apdrošināšanas darījums)
   2013/C 63/04
   Tiesvedības valoda — poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: BGŻ Leasin sp. z o.o.

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Naczelny Sąd Administracyjny — Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112 par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta, 28. panta un 135. panta 1. punkta a) apakšpunkta interpretācija — Izpirkuma noma, kam papildus tiek piedāvāts izpirkuma nomas priekšmeta apdrošināšanas pakalpojums, ko slēdz izpirkuma nomas uzņēmums un ko tas iekļauj nomnieka rēķinā — Darījuma kvalifikācija PVN maksāšanas nolūkā par vienotu un saliktu pakalpojumu vai par diviem neatkarīgiem pakalpojumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas, kas ir izpirkuma nomas priekšmets, apdrošināšanas pakalpojumu sniegšana un pašas izpirkuma nomas pakalpojumu sniegšana PVN mērķiem būtībā ir jāuzskata par atsevišķi sniegtiem un neatkarīgiem pakalpojumiem. Iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai, ievērojot pamatlietas īpašos apstākļus, attiecīgie darījumi ir tā saistīti savā starpā, ka tie būtu jāuzskata par vienotu pakalpojumu, vai tieši otrādi — tie ir neatkarīgi pakalpojumi;

               2)

               ja izpirkuma nomas devējs pats apdrošina lietu, kas ir izpirkuma nomas priekšmets, un izdod rēķinu par precīzām apdrošināšanas izmaksām izpirkuma nomas ņēmējam, šāds darījums tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, ir apdrošināšanas darījums Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē.

      (1)  OV C 219, 23.07.2011.


title: Lieta C-211/06 P: Apelācija, ko  2006. gada 9. maijā  ierosinājusi  Herta Adam  par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta)  2006. gada 22. februāra  spriedumu lietā T-342/04  Herta Adam  pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               15.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/18

         Apelācija, ko 2006. gada 9. maijā ierosinājusi Herta Adam par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 22. februāra spriedumu lietā T-342/04 Herta Adam pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-211/06 P)
   (2006/C 165/32)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Herta Adam (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 22. februāra spriedumu lietā T-342/04 Herta Adam pret Eiropas Kopienu Komisiju visās tā daļās;

               —

               atcelt Komisijas 2003. gada 2. septembra lēmumu, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējai tika atteikts piešķirt ekspatriācijas pabalstu, kas paredzēts Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. pantā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība ir pamatota ar tiesību kļūdu, ko pieļāvusi Pirmās instances tiesa, interpretējot Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā ievilkumā paredzēto jēdzienu “darba rezultātā, kas veikts kādas citas valsts labā”.


title: Lieta C-276/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. septembra rīkojums ( Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pablo Acosta Padín / Hijos de J. Barreras SA

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 11. septembra rīkojums (Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras SA

   (Lieta C-276/13) (1)

   2014/C 102/47
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta C-96/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. februārī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Frans Bosschaert/Belgische Staat, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV un Slachthuizen Goossens NV

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 22. februārī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Beļģija) — Frans Bosschaert/Belgische Staat, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV un Slachthuizen Goossens NV

   (Lieta C-96/10)
   2010/C 113/44
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Lietas dalībnieki pamata procesā

               Prasītājs

               :

               Frans Bosschaert

               Atbildētājas

               :

                           Belgische Staat

                           Slachthuizen Georges Goossens NV

                           Slachthuizen Goossens NV

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Kopienas tiesības liedz valsts tiesām piemērot piecu gadu noilgumu, kas ir noteikts valsts tiesību sistēmā attiecībā uz valsts parādiem, attiecībā uz prasījumiem atmaksāt maksājumus dalībvalstij, kas veikti saskaņā ar jauktu atbalsta un maksājumu sistēmu, kura bija ne tikai daļēji nelikumīga, bet kura tika atzīta arī par daļēji nesaderīgu ar Kopienu tiesībām, un kuri tika samaksāti pirms stājās spēkā jaunā atbalsta un obligāto maksājumu sistēma, kas aizstāj pirmo minēto sistēmu, kas ar Komisijas galīgo lēmumu tika atzīta par saderīgu ar Kopienu tiesībām, bet ne tiktāl, ciktāl šie maksājumi tiek piemēroti ar atpakaļejošu datumu attiecībā uz laikposmu pirms šī lēmuma?

               2)

               Vai Kopienu tiesībās ir liegts, ka, ja dalībvalsts uzliek maksājumus privātpersonai, kurai savukārt ir pienākums prasīt šos maksājumus no citām privātpersonām, ar kurām tā kopā veic komercdarbību nozarē, kurā dalībvalsts ir noteikusi jauktu atbalsta un maksājumu sistēmu, bet šī sistēma vēlāk tika atzīta ne tikai par daļēji nelikumīgu, bet arī par daļēji nesaderīgu ar Kopienu tiesībām, šīm privātpersonām saskaņā ar valsts tiesību noteikumiem piemēro īsāku noilgumu attiecībā uz dalībvalsti saistībā ar maksājumu, kas noteikti, pārkāpjot Kopienu tiesības, atmaksu, lai gan tām piemēro garāku noilgumu attiecībā uz privātpersonas starpniecību šīs pašas summas atgūšanā, kādēļ šis starpnieks var nonākt situācijā, kad prasījumam pret viņu nav noilguma, bet prasījumam pret dalībvalsti tāds ir, kādēļ trešās personas var celt prasību pret starpnieku un lūgt no attiecīgās dalībvalsts tiesisko aizsardzību, bet nav iespējams atgūt no šīs dalībvalsts iemaksas, ko viņš ir veicis tieši dalībvalstij?

               3)

               Vai Kopienu tiesības liedz dalībvalstij veiksmīgi atsaukties uz valsts tiesībās noteiktiem noilguma laikposmiem, kuri salīdzinājumā ar tiem, kurus piemēro saskaņā ar vispārējām tiesībām, ir īpaši labvēlīgi šai dalībvalstij, aizstāvoties tiesvedībā, kuru pret to ir uzsākusi privātpersona, lai aizsargātu savas individuālās tiesības saskaņā ar EEK līgumu, tādā lietā, kādu izskata valsts tiesa, ja šo īpaši labvēlīgo noilguma laikposmu rezultātā nav iespējams atgūt maksājumus, kas samaksāti dalībvalstij saskaņā ar jaukto atbalsta un maksājumu sistēmu, kura bija ne tikai daļēji nelikumīga, bet arī tika atzīta par daļēji nesaderīgu ar Kopienu tiesībām, ja pretrunas ar Kopienu tiesībām Eiropas Kopienu Tiesa konstatēja tikai tad, kad bija beidzies īpaši labvēlīgais valsts tiesībās paredzētais noilguma laikposms, pat ja nelikumība pastāvēja jau iepriekš?


title: Apvienotās lietas T-204/08 un T-212/08: Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Team Relocations u.c./Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana — Tirgus sadale — Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām — Vienots un turpināts pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Naudas sodi — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 16. jūnija spriedums — Team Relocations u.c./Komisija
   (Apvienotās lietas T-204/08 un T-212/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgus Beļģijā - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana - Tirgus sadale - Manipulācijas ar publisko iepirkumu procedūrām - Vienots un turpināts pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Naudas sodi - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai)
   2011/C 226/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Team Relocations NV (Zaventem, Beļģija) (pārstāvji — H. Gilliams un J. Bocken, advokāti) (lieta T-204/08); Amertranseuro International Holdings Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste); Trans Euro Ltd (Londona); un Team Relocations Ltd (Londona) (pārstāvis — L. Gyselen, advokāts) (lieta T-212/08)

      Atbildētājs: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, A. Antoniadis un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Komisijas 2008. gada 11. marta Lēmuma C(2008) 926, galīgā redakcija, par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanu (Lieta COMP/38.543 — Starptautiskie pārcelšanās pakalpojumi) saistībā ar aizliegtu vienošanos Beļģijas starptautisko pārcelšanās pakalpojumu tirgū, tieši un netieši nosakot cenas, sadalot tirgu un manipulējot ar uzaicinājuma iesniegt publiskā iepirkuma piedāvājumus procedūru, daļēja atcelšana, kā arī pakārtoti — prasītājam uzliktā naudas soda atcelšana vai samazināšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd un Team Relocations Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 197, 02.08.2008.


title: Lietas T-124/13 un T-191/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Itālija un Spānija/Komisija Valodu lietojums — Paziņojumi par atklātajiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā — Otrās valodas izvēle no trijām — Saziņas valoda ar konkursa kandidātiem — Regula Nr. 1 — Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts — Nediskriminācijas princips — Samērīgums

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra spriedums – Itālija un Spānija/Komisija
   (Lietas T-124/13 un T-191/13) (1)

   (Valodu lietojums - Paziņojumi par atklātajiem konkursiem administratoru un asistentu pieņemšanai darbā - Otrās valodas izvēle no trijām - Saziņas valoda ar konkursa kandidātiem - Regula Nr. 1 - Civildienesta noteikumu 1.d panta 1. punkts, 27. pants un 28. panta f) punkts - Nediskriminācijas princips - Samērīgums)
   (2015/C 389/30)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz P. Gentili, avvocato dello Stato) (lieta T-124/13) un Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Centeno Huerta, vēlāk – J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado) (lieta T-191/13)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji lietā T-124/13 – J. Currall, B. Eggers un G. Gattinara, lietā T-191/13 – J. Currall, J. Baquero Cruz un B. Eggers)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas (Itālijas Republika) prasījumu atbalstam: Spānijas Karaliste (pārstāvji – sākotnēji S. Centeno Huerta, vēlāk – J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Priekšmets

   Lietā T-124/13 prasība atcelt, pirmkārt, paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/125/12, lai izveidotu rezervi asistentu pieņemšanai darbā revīzijas, finanšu/grāmatvedības un ekonomikas/statistikas jomās (OV 2012, C 394 A, 1. lpp.), otrkārt, paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/126/12, lai izveidotu rezervi asistentu pieņemšanai darbā bioloģijas, dzīvības zinātnes un veselības zinātnes, ķīmijas, fizikas un materiālzinātnes, kodolpētniecības, inženierbūvniecības un mašīnbūves, elektronikas un elektrotehnikas inženierijas jomās (OV 2012, C 394 A, 11. lpp.), un, treškārt, paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/248/13, lai izveidotu rezervi administratoru (AD 6) pieņemšanai darbā ēku drošības jomā un inženierijā ēku būvniecības tehnisko sistēmu jomā (OV 2013, C 29 A, 1. lpp.), un lietā T-191/13 – prasība atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/248/13

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-124/13 un T-191/13 apvienot sprieduma taisīšanai;

               2)

               atcelt paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/125/12, lai izveidotu rezervi asistentu pieņemšanai darbā revīzijas, finanšu/grāmatvedības un ekonomikas/statistikas jomās, paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AST/126/12, lai izveidotu rezervi asistentu pieņemšanai darbā bioloģijas, dzīvības zinātnes un veselības zinātnes, ķīmijas, fizikas un materiālzinātnes, kodolpētniecības, inženierbūvniecības un mašīnbūves, elektronikas un elektrotehnikas inženierijas jomās, kā arī paziņojumu par atklāto konkursu EPSO/AD/248/13, lai izveidotu rezervi administratoru (AD 6) pieņemšanai darbā ēku drošības jomā un inženierijā ēku būvniecības tehnisko sistēmu jomā;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus, kā arī atlīdzina Itālijas Republikas tiesāšanās izdevumus lietā T-124/13 un Spānijas Karalistes tiesāšanās izdevumus lietā T-191/13;

               4)

               Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar iestāšanos lietā T-124/13 pati.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta T-523/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 27. augusta rīkojums – Squeeze Life/ITSB – Evolution Fresh (“SQUEEZE LIFE”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Lēmuma, ar kuru pabeigta apelācijas sūdzības izskatīšana Apelācijas padomē, labošana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/40

         Vispārējās tiesas 2015. gada 27. augusta rīkojums – Squeeze Life/ITSB – Evolution Fresh (“SQUEEZE LIFE”)
   (Lieta T-523/14) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Lēmuma, ar kuru pabeigta apelācijas sūdzības izskatīšana Apelācijas padomē, labošana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 354/48)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Squeeze Life, SL (Alikante, Spānija) (pārstāvji – J. B. Devaureix un L. Montoya Terán, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – V. Melgar)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas otrās padomes 2014. gada 14. aprīļa lēmumu lietā R 595/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Squeeze Life, SL un Evolution Fresh, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par prasību;

               2)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus, kā arī atlīdzina Squeeze Life, SL tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 329, 22.9.2014.


title: Lieta C-488/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-167/15 Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 13. septembrī iesniedza Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V.

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/24

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2016. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-167/15 Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V./Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs 2016. gada 13. septembrī iesniedza Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V.

   (Lieta C-488/16 P)
   (2017/C 006/32)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (pārstāvis – B. Bittner, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Freistaat Bayern

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 5. jūlija spriedumu lietā T-167/15;

               —

               atzīt par spēkā neesošu Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 010144392 “Neuschwanstein”;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pārsūdzēto spriedumu T-167/15 šādu iemeslu dēļ tiekot pārkāpts Padomes Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts:

               1.

               Iepriekšējās instances tiesa neesot ievērojusi, ka apzīmējums “Neuschwanstein” ir ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. Sprieduma 27. punktā tā – savstarpēji pretrunīgi – izklāstot, ka Neišvānšteinas pils gan ir “ģeogrāfiski lokalizējama”, bet ne “ģeogrāfiska vieta”, jo vietas galvenā funkcija ir kultūras mantojuma saglabāšana, nevis suvernīrpreču izgatavošana un izplatīšana vai pakalpojumu sniegšana. Tomēr, runājot par ģeogrāfiskās izcelsmes norādes absolūtu reģistrācijas atteikuma pamatu, ģeogrāfiskas vietas “galvenajai funkcijai” neesot nozīmes. Neišvānšteinas pils esot viennozīmīgi un negrozāmi lokalizējama un, pretēji Vispārējās tiesas uzskatam, atšķiroties no vienkārša muzeja, ko nosaka tajā izstādīti eksponāti, kurus – pretēji Neišvānšteinas pilij – varētu arī pārvietot citā vietā.
               Attiecīgā sabiedrības daļa neveikšot pārsūdzētajā spriedumā norādīto nosaukuma analītisko izskatīšanu, aplūkojot to kā “der neue Stein des Schwans” [“jaunu gulbja klinti”], bet saistīs iztēles radīto nosaukumu vienīgi ar pasaules mērogā pazīstamo pili. Līdz ar to pārsūdzētais spriedums esot pretrunā arī Tiesas tās spriedumā lietā Chiemsee
                   (2) sniegtajām norādēm, jo attiecīgā sabiedrības daļa ar apzīmējumu “Neuschwanstein” apzīmētās preces saistīšot ar Neišvānšteinas pili kā pasaulē slaveno tūrisma centru. Līdz ar to šī vieta bez šaubām esot piemērota tam, lai ietekmētu patērētāju ieradumus ar pozitīviem priekšstatiem saistībā ar šo vietu. Tādējādi apzīmējumam kā ģeogrāfiskās izcelsmes norādei neesot spējas tikt aizsargātam. Pastāvot vispārējās intereses pasargāt pazīstamu apskates objektu nosaukumu no monopolizēšanas preču zīmju aizsardzības ceļā vismaz attiecībā uz tipiskām suvenīrprecēm, kas tiek izplatītas un tirgotas, lai atgādinātu par attiecīgiem apskates objektiem. Tomēr pārsūdzētajā spriedumā neesot tikusi veikta reģistrācijai pieteikto preču un pakalpojumu analīze saistībā ar to kā suvenīrpreču piemērotību. Tomēr tas būtu nepieciešams it īpaši tāpēc, ka strīdus preču zīme ir tikusi pieteikta attiecībā uz vispārējiem jēdzieniem, kuri ietver arī tipiskās suvernīrpreces. Kā Tiesa ir uzsvērusi savā spriedumā lietā Monaco
                   (3), tas, ka šajā lietā reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja ir Freistaat Bayern [Bavārijas brīvvalsts], negrozot šos principus, jo attiecībā uz valsti kā preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēju esot piemērojami tie paši principi kā citiem tirgus dalībniekiem.

               2.

               Pretēji no līdzšinējās judikatūras izrietošajām norādēm, Vispārējā tiesa saistībā ar trūkstošās atšķirtspējas reģistrācijas atteikuma pamatu Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē esot nonākusi pie secinājuma, ka attiecīgā sabiedrības daļa ievēros, ka visas preces, kas ir apzīmētas ar “Neuschwanstein”, tiek ražotas, izplatītas vai piegādātas Freistaats Bayern uzraudzībā (43. punkts). Tomēr preču, kas tiek tradicionāli piedāvātas apskates objektu tuvumā un uz kurām ir norādīts to nosaukums, pircēji šajā norādē nesaskatot saikni ar apskates objekta īpašnieku un nesagaidot, ka šis īpašnieks ražo vai izplata šīs preces. Apzīmējums “Neuschwanstein” kalpojot vienīgi kā atgādinājums par viņu apskates objekta apmeklējumu un par izplatīšanas vietu. Tam, kas ir preču ražotājs, attiecīgajai sabiedrības daļai neesot nozīmes.

               3.

               Esot jāpamatojas uz preču zīmes “Neuschwanstein” reģistrācijas pieteikuma iesniedzējas ļaunticību atbilstoši 52. panta 1. punkta b) apakšpunktam, jo attiecīgajai sabiedrības daļai un – pierādāmi – arī reģistrācijas pieteikuma iesniedzējai jau pirms strīdus ES preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas esot bijis zināms, ka Neišvānšteinas pils tiešā tuvumā tiek piedāvātas dažādas preces, kas ir apzīmētas ar šī apskates objekta nosaukumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  ECLI:EU:C:1999:230

      (3)  ECLI:EU:T:2015:16


title: Lieta T-58/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. februārī – Apax Partners/EUIPO – Apax Partners Midmarket (“APAX”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/36

         Prasība, kas celta 2016. gada 11. februārī – Apax Partners/EUIPO – Apax Partners Midmarket (“APAX”)
   (Lieta T-58/16)
   (2016/C 111/43)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apax Partners LLP (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Rose, J. Curry un J. Warner, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropa Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Apax Partners Midmarket (Parīze, Francija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES vārdiska preču zīme “APAX” – reģistrācijas pieteikums Nr. 3 538 981

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 26. novembra lēmums lietā R 1441/2014–2

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu pilnībā un nodot apstrīdētās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu izskatīšanai EUIPO un;

               —

               piespriest EUIPO un visiem procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniekiem segt savus izdevumus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus apelācijas procesā EUIPO Apelācijas padomē un iebildumu procesā B 764 029 Iebildumu nodaļā;

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-102/14 P: Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 29. septembra rīkojums – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Eiropas Komisija Apelācija – Tiesas Reglamenta 181. pants – Līgumi par Savienības finanšu atbalstu projektiem pētniecības un attīstības jomā – Pārkāpumus konstatējošs revīzijas ziņojums – Lēmums atgūt Eiropas Komisijas izmaksātos avansa maksājumus – Prasība atcelt tiesību aktu – Lēmums apturēt maksājumus – Prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību – Lēmums neslēgt nolīgumu – Prasība par zaudējumu atlīdzību – Nepieņemamība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/5

      Tiesas (piektā palāta) 2016. gada 29. septembra rīkojums – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA/Eiropas Komisija
      (Lieta C-102/14 P) (1)

      (Apelācija - Tiesas Reglamenta 181. pants - Līgumi par Savienības finanšu atbalstu projektiem pētniecības un attīstības jomā - Pārkāpumus konstatējošs revīzijas ziņojums - Lēmums atgūt Eiropas Komisijas izmaksātos avansa maksājumus - Prasība atcelt tiesību aktu - Lēmums apturēt maksājumus - Prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību - Lēmums neslēgt nolīgumu - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Nepieņemamība)
      (2016/C 454/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (pārstāvis – M. Jiménez Perona, abogado)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal un B. Conte, pārstāvji, kuriem palīdz J. Rivas Andrés, avocat)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT SA atlīdzina ar apelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 135, 5.5.2014.


title: Apvienotās lietas T-828/14 un T-829/14: Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Radiatoru termosifoni) Kopienas dizainparaugs — Spēkā neesamības atzīšanas process — Reģistrēti Kopienas dizainparaugi, kas atveido radiatoru termosifonus — Agrāki dizainparaugi — Iebilde par prettiesiskumu — Regulas (EK) Nr. 216/96 1.d pants — Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts — Objektivitātes princips — Apelācijas padomes sastāvs — Spēkā neesamības pamats — Individuāla rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts — EUIPO veikta sprieduma, ar kuru atcelts EUIPO apelācijas padomes lēmums, izpilde — Attīstības līmeņa piesātinātība — Novērtēšanas datums

text:
               27.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/7

         Vispārējās tiesas 2017. gada 16. februāra spriedums – Antrax It/EUIPO – Vasco Group (Radiatoru termosifoni)
   (Apvienotās lietas T-828/14 un T-829/14) (1)

   (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēti Kopienas dizainparaugi, kas atveido radiatoru termosifonus - Agrāki dizainparaugi - Iebilde par prettiesiskumu - Regulas (EK) Nr. 216/96 1.d pants - Pamattiesību hartas 41. panta 1. punkts - Objektivitātes princips - Apelācijas padomes sastāvs - Spēkā neesamības pamats - Individuāla rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts - EUIPO veikta sprieduma, ar kuru atcelts EUIPO apelācijas padomes lēmums, izpilde - Attīstības līmeņa piesātinātība - Novērtēšanas datums)
   (2017/C 095/13)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Antrax It Srl (Resana, Itālija) (pārstāvis – L. Gazzola, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – sākotnēji P. Bullock, vēlāk – L. Rampini un S. Di Natale)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Vasco Group NV, iepriekš Vasco Group BVBA (Dilsen, Beļģija) (pārstāvis – J. Haber, advokāts)

      Priekšmets

   Divas prasības par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2014. gada 10. oktobra lēmumiem lietā R 1272/2013-3 un lietā R 1273/2013-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp Vasco Group un Antrax It.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Antrax It Srl sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) un Vasco Group NV tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas Vasco Group radušies procesos Apelācijas padomē lietā R 1272/2013-3 un lietā R 1273/2013-3.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015.


title: Lieta C-194/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Hoge Raad der Nederlanden 2006. gada 26. aprīļa  rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën pret Orange European Smallcap Fund N. V.

text:
               29.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 178/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hoge Raad der Nederlanden 2006. gada 26. aprīļa rīkojumu — Staatssecretaris van Financiën pret Orange European Smallcap Fund N. V.
   (Lieta C-194/06)
   (2006/C 178/25)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Orange European Smallcap Fund N. V.

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai EKL 56. pants kopskatā ar EKL 58. panta 1. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka aizliegums EKL 56. pantā nepieļauj dalībvalsts normu, saskaņā ar kuru — šī sprieduma 5.2.1. sadaļas beigu daļā izteikto apsvērumu dēļ — atvieglojums, kas piešķirams finanšu ieguldījumu uzņēmumam sakarā ar tā saņemto dividenžu aplikšanu ar nodokli pirms dividenžu izmaksas citā dalībvalstī, ir ierobežots:

                           a)

                           ar summu, ko Nīderlandē pastāvīgi dzīvojoša fiziska persona varētu būt kreditējusi, pamatojoties uz nodokļu līgumu, kas noslēgts ar citu dalībvalsti;

                           b)

                           ja un tik lielā apjomā, cik finanšu ieguldījumu uzņēmuma kapitāla daļu turētāji nav Nīderlandē pastāvīgi dzīvojošas fiziskas personas vai veidojumi, kas ir Nīderlandes uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji?

               2.

               Ja atbilde uz 1. jautājumu pilnībā vai daļēji ir apstiprinoša:

                           2.a.

                           Vai “tiešas investīcijas” EKL 57. panta 1. punktā ietver arī kapitāla daļu paketes turēšanu sabiedrībā, ja kapitāla daļu turētājs tās tur tikai kā investīcijas (ieguldījumus) un paketes izmērs nenostāda turētāju pozīcijā, kas ļauj izmantot izšķirošu ietekmi sabiedrības pārvaldībā vai kontrolē?

                           2.b.

                           Vai jebkāds kapitāla aprites ierobežojums, kas saistīts ar nodokļa iekasēšanu un kas būtu nepieļaujams, ja tas attiektos uz kapitāla pārrobežu apriti EK iekšienē, saskaņā ar EKL 56. pantu būtu vienlīdz nepieļaujams, ja notiek tādi pati kapitāla aprite — citādi līdzīgos apstākļos — no un uz trešām valstīm?

                           2.c.

                           Ja atbilde uz 2.b. jautājumu ir noliedzoša, vai EKL 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts ierobežojums nodokļa atvieglojumam, kas piešķirts finanšu ieguldījumu uzņēmumam attiecībā uz trešā valstī saņemtu dividenžu aplikšanu ar nodokli pirms dividenžu izmaksas, ja šis ierobežojums ir pamatots ar faktu, ka ne visi finanšu ieguldījumu uzņēmuma kapitāla daļu turētāji ir attiecīgās dalībvalsts iedzīvotāji, nav saderīgs ar šo pantu?

               3.

               Vai atbildi uz šiem jautājumiem ietekmē tas,

                           3.a.

                           vai nodoklis, kas citā valstī atskaitīts no šajā valstī saņemtajām dividendēm, ir augstāks nekā nodoklis par šo dividenžu izmaksu ārvalstu kapitāla daļu turētājiem finanšu ieguldījumu uzņēmuma reģistrācijas dalībvalstī;

                           3.b.

                           vai finanšu ieguldījumu uzņēmuma kapitāla daļu turētāji, kuru pastāvīgā dzīvesvieta ir ārpus dalībvalsts, kurā reģistrēts finanšu ieguldījumu uzņēmums, ir pastāvīgie iedzīvotāji vai ir reģistrēti valstī, ar kuru minētajai dalībvalstij ir noslēgts līgums, kas noteic dividenžu aplikšanas ar nodokli pirms to izmaksas savstarpēju kredītu;

                           3.c.

                           vai finanšu ieguldījumu uzņēmuma kapitāla daļu turētāji, kuru pastāvīgā dzīvesvieta ir ārpus finanšu ieguldījumu uzņēmuma reģistrācijas dalībvalsts, ir pastāvīgie iedzīvotāji vai ir reģistrēti citā EK valstī?


title: Lieta C-506/08 P: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Zviedrijas Karaliste/ MyTravel Group plc , Eiropas Komisija (Apelācija — Piekļuve iestāžu dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — 4. panta 2. punkta otrais ievilkums un 3. punkta otrā daļa — Piekļuves tiesību izņēmumi saistībā ar tiesvedības un juridisku atzinumu, kā arī lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību — Koncentrāciju kontrole — Komisijas dokumenti, kas noformēti procesā, kura iznākumā pieņemts lēmums, ar kuru koncentrācijas darījums atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Dokumenti, kas noformēti pēc šī lēmuma atcelšanas Vispārējā tiesā)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 21. jūlija spriedums — Zviedrijas Karaliste/MyTravel Group plc, Eiropas Komisija
   (Lieta C-506/08 P) (1)

   (Apelācija - Piekļuve iestāžu dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - 4. panta 2. punkta otrais ievilkums un 3. punkta otrā daļa - Piekļuves tiesību izņēmumi saistībā ar tiesvedības un juridisku atzinumu, kā arī lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību - Koncentrāciju kontrole - Komisijas dokumenti, kas noformēti procesā, kura iznākumā pieņemts lēmums, ar kuru koncentrācijas darījums atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Dokumenti, kas noformēti pēc šī lēmuma atcelšanas Vispārējā tiesā)
   2011/C 269/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zviedrijas Karaliste (pārstāvji — K. Petkovska un A. Falk)

      Personas, kas iestājušās lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvji — B. Weis Fogh un V. Pasternak Jørgensen), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un J. Langer), Somijas Republika (pārstāvis — J. Heliskoski)

      Citi lietas dalībnieki: MyTravel Group plc, Eiropas Komisija (pārstāvji — X. Lewis, P. Costa de Oliveira un C. O'Reilly)

      Personas, kas iestājušās lietā Komisijas prasījumu atbalstam: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji: — M. Lumma un B. Klein), Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un A. Adam), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — E. Jenkinson un S. Ossowski)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2008. gada 9. septembra spriedumu lietā T-403/05 MyTravel/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību atcelt Komisijas 2005. gada 5. septembra un 2005. gada 12. oktobra lēmumus, ar kuriem prasītājai tika atteikta piekļuve atsevišķiem sagatavojošiem dokumentiem saistībā ar 1999. gada 22. septembra lēmumu, ar ko koncentrācijas darījums, kura rezultātā Airtours plc iegūst pilnīgu kontroli pār First Choice plc (lieta IV/M.1524 — Airtours/First Choice) atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un EEZ līgumu, kā arī dokumentiem, kurus sagatavojuši Komisijas dienesti pēc tam, kad Pirmās instances tiesa ar 2002. gada 6. jūnija spriedumu lietā T-342/99 atcēla šo lēmumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 9. septembra sprieduma lietā T-403/05 MyTravel/Komisija rezolutīvās daļas 2. punktu;

               2)

               Komisijas 2005. gada 5. septembra Lēmumu D(2005) 8461, ar kuru tiek noraidīts MyTravel Group plc pieteikums par piekļuvi zināmiem Komisijas sagatavojošiem dokumentiem koncentrāciju kontroles jomā, atcelt tiktāl, ciktāl tas ir pamatots ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem 4. panta 3. punkta otro daļu;

               3)

               Komisijas 2005. gada 12. oktobra Lēmumu D(2005) 9763, ar kuru daļēji tiek noraidīts MyTravel Group plc pieteikums par piekļuvi zināmiem Komisijas sagatavojošiem dokumentiem koncentrāciju kontroles jomā, atcelt tiktāl, ciktāl tas ir pamatots ar Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otro ievilkumu un 3. punkta otro daļu;

               4)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par MyTravel Group plc iesniegtajiem prasības pamatiem, par kuriem tā nav lēmusi;

               5)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 55, 07.03.2009.


title: Lieta C-301/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-571/11 El Corte Inglés /ITSB — Chez Gerard ( CLUB GOURMET ) 2013. gada 30. maijā iesniedza El Corte Inglés, S.A.

text:
               20.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 207/34

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-571/11 El Corte Inglés/ITSB — Chez Gerard (“CLUB GOURMET”) 2013. gada 30. maijā iesniedza El Corte Inglés, S.A.

   (Lieta C-301/13 P)
   2013/C 207/57
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: El Corte Inglés, S.A. (pārstāvji — J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-571/11;

               —

               piespriest personai vai personām, kas iebilst pret šo prasību, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   1)   Tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principa pārkāpums.
   Tiesiskās noteiktības princips paredz “nepārprotamu formulējumu, kas ieinteresētajām personām ļauj skaidri un precīzi zināt savas tiesības un pienākumus”. Šis princips saistās ar tiesiskās paļāvības principu, ar kuru paredzēta nepieciešamība pamatot administratīvos lēmumus, kas atkāpjas no agrākajiem lēmumiem, ja šie lēmumi var radīt tiesisko paļāvību to adresātiem.
   Spānijas tiesu prakse attiecībā uz Spānijas preču zīmēm–saukļiem (kas reģistrētas 1997. gada Instrukcijas spēkā esamības laikā), ir skaidrā pretrunā Kopienas administratīvajiem aktiem iebildumu procesā B 877.714 un R 571/11, kā arī Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedumam: tā kā Iebildumu nodaļai bija šaubas par agrākās preču zīmes skaidrojumu, tai esot bijis tās jānovērš, lūdzot Spānijas Patentu un preču zīmju biroju sniegt skaidrojumu šajā jautājumā vai arī lūdzot šo lietas dalībnieku formulēt apsvērumus savai aizstāvībai.
   2)   Acīmredzami kļūdains tiesvedības priekšvēstures vērtējums
   Spriedumā uzskatīts, ka ir pierādīta pretstatītās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz 35. klasi, lai aizsargātu pakalpojumus saistībā ar reklāmas frāzi, ko izmanto kā saukli preču, kas ietilpst 29., 30., 31., 32., 33. un 42. klasē, tirdzniecībā, lietošanā vai izmantošanā, kā arī tas, ka ITSB bija zināms tā 2006. gada 17. jūlija lēmums, kurā tas bija ņēmis vērā Spānijas Patentu un preču zīmju biroja 1997. gada 11. novembra Instrukciju par preču zīmju-saukļu vērtēšanu (4. pielikums) un Spānijas Augstākās Tiesas 2004. gada 25. februāra un 2008. gada 30. maija spriedumus.
   Prasība, lai [šis] lietas dalībnieks apgalvo un pierāda, ka tā agrākās preču zīmes piešķirtā aizsardzība attiecās uz tādām pašām precēm kā tās, kas norādītas reģistrācijas pieteikumā, ir acīmredzami kļūdains vērtējums, jo tā līdzinās prasībai par piemērošanas jomas identiskumu. Tādējādi kļūdains pierādījumu un faktu vērtējums aptur galvenā jautājuma, kas ir Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, risināšanu.
   3)   Pārsūdzētā sprieduma pamatojuma neesamība
   Pārsūdzētajā spriedumā (35. punkts) ir atzīta sprieduma lietā Atomic
       (2) nozīme, bet norādīts, ka tas ir piemērojams gadījumā, kad ITSB rīcībā jau ir norādes attiecībā uz valsts tiesībām (41. punkts); tas rada pretrunu, jo tās tātad nav piemērojamas ex officio.
   Sprieduma 45. punktā ir norādīts, ka procesā ITSB nevar pamatoties uz argumentiem, kas jau tikuši izvirzīti ITSB cita procesa ietvaros, tomēr nav precizēts, kādēļ tam tā jābūt.
   Jebkādas analīzes par preču zīmju salīdzinājumu neesamība, kas ir reāls [prasības] pamats (pārsūdzētā sprieduma 55. punkts), liedz šim lietas dalībniekam aizstāvības iespēju.
   4)   Sajaukšanas iespēja
   Vispārējā tiesa ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību, nelemjot par Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto sajaukšanas iespēju. Galvenais prasības pamats, kas izvirzīts starp citiem pamatiem [norādīti prasības pieteikuma] 19.-22. punktā, ir kļūdains sajaukšanas iespējas vērtējums. Saskaņā ar judikatūru, sajaukšanas iespēja sabiedrības apziņā ir jāvērtē visaptveroši, ņemot vērā visus faktorus, kam ir nozīme konkrētajā lietā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.)

      (2)  2005. gada 20. aprīļa spriedums lietā T-318/03 Atomic Austria/ITSB — Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil (“ATOMIC BLITZ”) (Krājums, II-1319. lpp.).


title: Lieta C-38/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im . dr Stanisława Deresza w Choroszczy Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — 4. klauzula — “Darba nosacījumu” jēdziens — Darba līguma uz noteiktu laiku uzteikuma termiņš — Atšķirīga attieksme, salīdzinot ar darba ņēmējiem uz nenoteiktu laiku

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/13

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Sąd Rejonowy w Białymstoku (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Małgorzata Nierodzik/Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

   (Lieta C-38/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - 4. klauzula - “Darba nosacījumu” jēdziens - Darba līguma uz noteiktu laiku uzteikuma termiņš - Atšķirīga attieksme, salīdzinot ar darba ņēmējiem uz nenoteiktu laiku)
   2014/C 135/13
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Małgorzata Nierodzik

      Atbildētāja: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sąd Rejonowy w Białymstoku – Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV 175, 43. lpp.) 1. panta, kā arī šīs direktīvas pielikuma 1. un 4. klauzulas interpretācija – Valsts tiesiskais regulējums, kurā darba līgumiem uz noteiktu laiku paredzēti mazāk labvēlīgi uzteikuma termiņi nekā līgumiem uz nenoteiktu laiku

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 4. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds tiek aplūkots pamatlietā un kurā darba līgumu uz noteiktu laiku, kas noslēgti uz laikposmu, kurš pārsniedz sešus mēnešus, izbeigšanas gadījumā ir paredzēta iespēja piemērot divu nedēļu uzteikuma termiņu neatkarīgi no attiecīga darba ņēmēja stāža, lai gan līgumu uz nenoteiktu laiku izbeigšanas gadījumā uzteikuma termiņš ir noteikts atkarībā no attiecīga darba ņēmēja stāža un tas var būt no divām nedēļām līdz trim mēnešiem, ja šīs divas darba ņēmēju kategorijas ir salīdzināmā situācijā.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.