title: Lieta C-53/11 P: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedums — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/ Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 58. pants — Regula (EK) Nr. 2868/95 — 49. un 50. noteikums — Vārdiska preču zīme “R10” — Iebildumi — Nodošana — Prasības pieņemamība — “Personas, kam ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību” , jēdziens — ITSB pamatnostādņu piemērojamība)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/5

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. janvāra spriedums — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)/Nike International Ltd, Aurelio Muñoz Molina

   (Lieta C-53/11 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 58. pants - Regula (EK) Nr. 2868/95 - 49. un 50. noteikums - Vārdiska preču zīme “R10” - Iebildumi - Nodošana - Prasības pieņemamība - “Personas, kam ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību”, jēdziens - ITSB pamatnostādņu piemērojamība)
   2012/C 73/08
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Pārējie lietas dalībnieki: Nike International Ltd (pārstāvis — M. de Justo Bailey, advokāts), Aurelio Muñoz Molina

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. novembra spriedumu lietā T-137/09 Nike International Ltd/ITSB — Aurelio Muñoz Molina, ar kuru Vispārējā tiesa atcēla Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 21. janvāra lēmumu lietā R 551/2008-1

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2010. gada 24. novembra spriedumu lietā T-137/09 Nike International/ITSB — Muñoz Molina (“R10”) daļā, kurā minētā tiesa, pārkāpjot 58. pantu Padomes 1993. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1891/2006, un 49. noteikumu Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulā (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Regulu Nr. 40/94, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2005. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1041/2005, nosprieda, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmā padome savā 2009. gada 21. janvāra lēmumā lietā R 551/2008-1 ir pārkāpusi Regulas Nr. 2868/95, kas grozīta ar Regulu Nr. 1041/2005, 31. noteikuma 6. punktu un 50. noteikuma 1. punktu, atzīstot par nepieņemamu Nike International Ltd iesniegto apelācijas sūdzību;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 152, 21.5.2011.


title: Lieta C-566/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-311/12 Baleanu /Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Erusalim Baleanu

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/53

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2012. gada 25. septembra rīkojumu lietā T-311/12 Baleanu/Komisija 2012. gada 29. novembrī iesniedza Erusalim Baleanu

   (Lieta C-566/12 P)
   2013/C 225/94
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Erusalim Baleanu (pārstāvis — R. Neagu, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Ar 2013. gada 27. jūnija rīkojumu Tiesa (septītā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.


title: Lieta C-539/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-348/07 Al-Aqsa /Eiropas Savienības Padome 2010. gada 22. novembrī iesniedza Stichting Al-Aqsa

text:
               12.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-348/07 Al-Aqsa/Eiropas Savienības Padome 2010. gada 22. novembrī iesniedza Stichting Al-Aqsa

   (Lieta C-539/10 P)
   2011/C 46/03
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Stichting Al-Aqsa (pārstāvji — A. M. van Eik un M. J. G. Uiterwaal, advocaten)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome, Nīderlandes Karaliste un Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2010. gada 9. septembra spriedumu lietā T-348/07, ciktāl apelācijas sūdzības iesniedzējs pret šī sprieduma pamatojumu ir izvirzījis pamatus un argumentus, un pieņemt jaunu spriedumu lietā, apmierinot pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, izlabojot apstrīdētā sprieduma pamatojumu;

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Vispārējā tiesa savā 2010. gada 9. septembra spriedumā (lieta T-348/07) esot atzinusi, ka, tā kā Sanctieregeling [Sanctieregeling terrorisme 2003 (Ministra rīkojums par sankcijām terorisma jomā, turpmāk tekstā — “Sanctieregeling”)], kas bija pamats prasītāja iekļaušanai sarakstā, ir atcelts, tad arī spriedums par pagaidu noregulējumu nav pietiekams pamats prasītāja atstāšanai sarakstā. Apelācijas sūdzības iesniedzējs (turpmāk tekstā — “Al-Aqsa”) šiem Vispārējās tiesas apsvērumiem piekrīt.

               2)

               Tomēr Vispārējā tiesa savā spriedumā esot ietvērusi vairākus apsvērumus Al-Aqsa prasījumu atzīšanai par nepamatotiem. Tādējādi Vispārējā tiesa esot norādījusi, ka Sanctieregeling kopā ar spriedumu par pagaidu noregulējumu ir uzskatāms par kompetentās valsts iestādes lēmumu, kas atbilstot KN (Kopējās nostājas 2001/931) 4. panta 1. punktā ietvertajai definīcijai. Turpinājumā tā esot atzinusi, ka uz Al-Aqsa ir attiecināms KN 1. panta 3. punkta k) apakšpunktā ietvertais “zināšanas” faktors, kā tas prasīts Regulas Nr. 2580/2001 (1) 1. panta 4. punktā.

               3)

               Apelācijas prasības iesniedzējs šiem apsvērumiem nepiekrīt un par tiem iesniedz apelācijas sūdzību. Pirms izklāstīt apelācijas sūdzības pamatus, tas norāda uz apelācijas sūdzības pieņemamību.

               4)

               Tā izvirzītie apelācijas sūdzības pamati ir apkopojami šādi: pirmkārt, Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savas kontroles pilnvaras, jo tā esot pati izlēmusi, kurš pierādījums ir uzskatāms par lēmumu KN 1. panta 4. punkta nozīmē (pirmais apelācijas sūdzības pamats).

               5)

               Otrkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi atzinusi, ka Sanctieregeling — kopā ar spriedumu par pagaidu noregulējumu vai atsevišķi — ir uzskatāms par lēmumu KN 1. panta 4. punkta izpratnē (otrais apelācijas sūdzības pamats).

               6)

               Visbeidzot Vispārējā tiesa esot pārkāpusi savas pilnvaras, jo tā esot pati interpretējusi spriedumu; katrā ziņā sprieduma interpretācijā tā esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā (trešais apelācijas sūdzības pamats).

               7)

               Līdz ar to Al-Aqsa prasība esot jāapmierina un apstrīdētie lēmumi, izlabojot apstrīdētā lēmuma pamatojumu, jāatceļ.

      (1)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr 2580/2001 par par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām (OV L 344, 70. lpp.)


title: Lieta C-318/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) — kriminālprocess pret Jean Devillers

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 28. jūnijā iesniedza Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) — kriminālprocess pret Jean Devillers

   (Lieta C-318/12)
   2013/C 108/28
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Jean Devillers

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Beļģija) iesniedza ar 2012. gada 12. maija lēmumu (lieta C-318/12), ir acīmredzami nepieņemams.


title: Lieta T-883/16: Prasība, kas celta 2016. gada 16. decembrī – Polijas Republika/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/52

         Prasība, kas celta 2016. gada 16. decembrī – Polijas Republika/Komisija
   (Lieta T-883/16)
   (2017/C 038/68)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis – B. Majczyna)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 28. oktobra lēmumu par grozījumiem nosacījumos saistībā ar Opal-Pipeline atbrīvošanu no pienākuma piemērot trešo personu piekļuves noteikumus un, pamatojoties uz Direktīvu 2003/55/EK, apstiprinātos tarifu noteikumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta a) apakšpunkta saistībā ar LESD 194. panta 1. punkta b) apakšpunktu un solidaritātes principa pārkāpums, atzīstot jaunu regulatīvu izņēmumu attiecībā uz Opal-Pipeline, kaut arī šis izņēmums apdraud gāzes apgādes drošību.

               2.

               Komisijas kompetences neesamība un Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta saistībā ar 2. panta 17. punktu pārkāpums, atzīstot jaunu regulatīvu izņēmumu attiecībā uz Opal-Pipeline, kaut arī šī pārvades līnija nav “starpsavienojums”.

               3.

               Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, atzīstot jaunu regulatīvu izņēmumu attiecībā uz Opal-Pipeline, kaut arī nepastāv risks, ka, ja šāda izņēmuma nebūs, tad investīcija nenotiks.

               4.

               Direktīvas 2009/73/EK 36. panta 1. punkta a) un e) apakšpunkta pārkāpums, atzīstot jaunu regulatīvo izņēmumu attiecībā uz Opal-Pipeline, kaut arī šis izņēmums nelabvēlīgi ietekmē konkurenci.

               5.

               Eiropas Savienībai saistošo starptautisko nolīgumu, proti, Enerģētikas hartas nolīguma, Enerģētikas kopienas līguma un Asociācijas nolīguma ar Ukrainu pārkāpums.


title: Lieta T-55/17: Prasība, kas celta 2017. gada 30. janvārī – Healy/Komisija

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/39

         Prasība, kas celta 2017. gada 30. janvārī – Healy/Komisija
   (Lieta T-55/17)
   (2017/C 112/54)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: John Morrison Healy (Celbridge, Īrija) (pārstāvji – S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

   Atzīt un nospriest, ka:

               —

               2016. gada 11. aprīļa lēmums, ar ko atlases komisija ir atteikusies pielaist prasītāju konkursam COM/02/AST/16 (AST2), tiek atcelts;

               —

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu pamatu par Civildienesta noteikumu 27. panta pirmās daļas pārkāpumu.
   Prasītājs uzskata, ka apstrīdētais pielaišanas nosacījums, proti, nosacījums, ka ir jāapliecina 42 mēnešu ilgs darba stāžs Komisijas dienestā, nav pamatots attiecībā uz ieņemamo amatu prasībām.
   Turklāt Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (Nodarbināšanas kārtība) 82. panta 7. punkts neesot saderīgs ar Civildienesta noteikumu 27. pantu, jo ar to katrā ziņā esot liegts iekšējos konkursos piedalīties līgumdarbiniekiem, kuru darba stāžs dienestā ir mazāks par 36 mēnešiem. Šajā gadījumā Komisija esot uzskatījusi, ka šie 36 mēneši ir minimums, kas esot bijis pamats un kas esot padarījis par spēkā neesošu iecēlējinstitūcijas vērtējumu par apstrīdēto pielaišanas nosacījumu.


title: Lieta C-119/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) 2007. gada 27. februāra rīkojumu — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen

text:
               26.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 117/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija) 2007. gada 27. februāra rīkojumu — Container Service Thorsten Sperzel GmbH/Land Hessen

   (Lieta C-119/07)
   (2007/C 117/09)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Darmstadt (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Container Service Thorsten Sperzel GmbH

      Atbildētāja: Land Hessen

   Prejudiciālie jautājumi:

               1)

               Vai Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (1) 33. panta 1. punkts ir interpretējams tādejādi, ka, aprēķinot paziņošanas un uzraudzības procedūras ieviešanas administratīvās izmaksas, drīkst ņemt vērā ne tikai faktiskās administratīvā procesa izmaksas, bet arī administratīvā akta nozīmi paziņotājam kā administratīvās akta adresātam?
               Ja uz pirmo jautājumu Eiropas Kopienu Tiesa atbild apstiprinoši:

               2)

               Vai Regulas (EEK) Nr. 259/93 33. panta 1. punkts ir interpretējams tādejādi, ka par atbilstīgām paziņošanas un uzraudzības procedūras ieviešanas administratīvajām izmaksas var uzskatīt arī tad, ja, aprēķinot administratīvās izmaksas, pozīcija “administratīvā akta nozīmes paziņotājam vērtība ”vairākkārt (šajā lietā: divdesmitkārt) pārsniedz faktiskās administratīvās izmaksas?

      (1)  OV L 30, 1. lpp.


title: Lieta T-462/05: Prasība, kas celta  2005. gada 30. decembrī  —  Toyoda Koki Kabushiki Kaisha  pret ITSB

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/27

         Prasība, kas celta 2005. gada 30. decembrī — Toyoda Koki Kabushiki Kaisha pret ITSB
   (Lieta T-462/05)
   (2006/C 74/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Toyoda Koki Kabushiki Kaisha, Aichi-Ken (Japāna) (pārstāvis — J. F. Wachinger, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi

               —

               atzīt par spēkā neesošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1157/2004-1 un atļaut reģistrēt vārdisku preču zīmi “IFS”, reģistrācijas pieteikums Nr. 003157492, attiecībā uz šādām precēm: “Stūre un stūres pastiprinātājs, kā arī to daļas, izņemot priekšējo asi ar atsevišķu riteņu piekari”, starptautiskajā 12. klasē atbilstoši Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām;

               —

               vai, alternatīvi, atzīt par spēkā neesošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 14. septembra lēmumu lietā R 1157/2004-1, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai un jauna lēmuma pieņemšanai Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju padomei;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “IFS” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 12. klasē — pieteikums Nr. 3 157 492

      Pārbaudītāja lēmums: atteikt reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām norādītajām precēm

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo, cita starpā izmantota nepareiza konkrētās sabiedrības daļas definīcija un kļūdainā kārtā prezumēta aprakstoša nozīme


title: Lieta F-115/13: Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — ZZ /Eiropas Vides Aģentūra (EVA)

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 29. novembrī — ZZ/Eiropas Vides Aģentūra (EVA)
   (Lieta F-115/13)
   2014/C 31/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāve — A. Bertolini, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Vides Aģentūra (EVA)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepagarināt līgumu ar prasītāju un līdz ar to atjaunot prasītāju agrākajā amatā vai citā piemērotā amatā vai, ja tas netiek darīts, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai nodarīto mantisko kaitējumu un jebkurā gadījumā — viņai nodarīto morālo kaitējumu

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Vides Aģentūras 2013. gada 29. maija lēmumu noraidīt prasītājas 2013. gada 1. maijā iesniegto sūdzību;

               —

               līdz ar to:

                           —

                           atjaunot prasītāju agrākajā amatā vai citā piemērotā amatā EVA, kurš atbilst viņas kompetencei, pagarinot ar viņu līgumu saskaņā ar normatīvu prasībām;

                           —

                           alternatīvi un gadījumā, ja iepriekš norādītais prasījums attiecībā uz atjaunošanu netiktu apmierināts, piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājai nodarīto mantisko kaitējumu, kas ir provizoriski ex æquo et bono novērtēts atalgojuma apmērā, kuru viņa saņēma kā EVA līgumdarbiniece, par laikposmu, kas atbilst vismaz viņas sākotnējā līguma termiņam (trīs gadi);

               —

               jebkurā gadījumā piespriest atbildētājai izmaksāt provizoriski ex æquo et bono noteikto summu EUR 5 000 kā atlīdzību par nemantisko kaitējumu, tai pieskaitot nokavējuma procentus atbilstoši likumā noteiktajai likmei, sākot no sprieduma pasludināšanas datuma;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-236/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Airbus /ITSB ( “NEO” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “NEO” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstoša raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms — Apelāciju sūdzības pieņemamībai pakļauta pārbaude pēc būtības — Regulas (EK) Nr. 207/2009 59. pants un 64. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. pants)

text:
               10.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/8

         Vispārējās tiesas 2013. gada 3. jūlija spriedums — Airbus/ITSB (“NEO”)
   (Lieta T-236/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “NEO” reģistrācijas pieteikums - Absolūti atteikuma pamati - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstoša raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Apelāciju padomē veicamās pārbaudes apjoms - Apelāciju sūdzības pieņemamībai pakļauta pārbaude pēc būtības - Regulas (EK) Nr. 207/2009 59. pants un 64. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. pants - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. pants)
   2013/C 233/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Airbus SAS (Francija) (pārstāvji — G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — O. Mondéjar Ortuño)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. februāra lēmumu lietā R 1387/2011-1 attiecībā uz vārdiska apzīmējuma “NEO” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 23. februāra lēmums lietā R 1387/2011-1 tiek atcelts attiecībā uz pakalpojumiem, kuri atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām ietilpst 39. klasē;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta F-62/08: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 8. jūlija rīkojums — Sevenier /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Dienesta attiecību izbeigšanās — Atbrīvošana no amata pēc paša vēlēšanās — Prasība par atsaukumu)

text:
               21.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/65

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2009. gada 8. jūlija rīkojums — Sevenier/Komisija
   (Lieta F-62/08) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Dienesta attiecību izbeigšanās - Atbrīvošana no amata pēc paša vēlēšanās - Prasība par atsaukumu)
   2009/C 282/124
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs:
      Roberto Sevenier, Parīze (Francija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un D. Martin)

      Priekšmets

   Komisijas lēmuma, ar kuru ir noraidīts prasītāja lūgums par tā iesnieguma par atbrīvošanu no amata atsaukumu un par vēršanos ārstu komisijā, atcelšana, un līdz ar to prasība atjaunot prasītāju darbā Eiropas Komisijā, atjaunojot dienestā no tā atbrīvošanas no amata dienas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               Sevenier atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               nav nepieciešams izskatīt pieteikumu par iestāšanos lietā;

               4)

               attiecībā uz pieteikumu par iestāšanos lietā Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008., 25. lpp.


title: Lieta C-413/05: Tiesas priekšsēdētāja  2006. gada 16. februāra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/14

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 16. februāra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-413/05) (1)

   (2006/C 154/39)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra

      (1)  OV C 22, 28.01.2006.


title: Lieta C-538/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Assitur Srl / Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

text:
               9.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

   (Lieta C-538/07)
   (2008/C 37/22)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Assitur Srl

      Atbildētāja: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Direktīvas 92/50/EEK (1) 29. pants, kurā ir paredzēti septiņi gadījumi izslēgšanai no dalības pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, iekļauj ierobežotu skaitu izslēgšanas gadījumu un līdz ar to nepieļauj Likuma Nr. 109/94 10. panta 1.a punktā (šobrīd aizstāts ar Likuma-Dekrēta Nr. 136/06 34. panta pēdējo punktu) noteikt aizliegumu konkursā vienlaicīgi piedalīties uzņēmumiem, kuru starpā pastāv kontroles attiecības?

      (1)  OV L 209, 1. lpp.


title: Lieta T-176/11 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. decembra rīkojums — Carbunión /Padome (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Lēmums par valsts atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai — Prasība apturēt izpildi — Intereses celt prasību neesamība — Neatbilstība ar galveno prasību — Nedalāmība — Nepieņemamība — Interešu izsvēršana)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/52

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. decembra rīkojums — Carbunión/Padome
      (Lieta T-176/11 R)
      (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Lēmums par valsts atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai - Prasība apturēt izpildi - Intereses celt prasību neesamība - Neatbilstība ar galveno prasību - Nedalāmība - Nepieņemamība - Interešu izsvēršana)
      (2012/C 25/101)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madride, Spānija) (pārstāvji — K. Desai, solicitor, S. Cisnal de Ugarte un M. Peristeraki, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji F. Florindo Gijón un A. Lo Monaco, pēc tam F. Florindo Gijón un K. Michoel)

         Priekšmets

      Primāri, pieteikums daļēji apturēt Padomes 2010. gada 10. decembra Lēmuma 2010/787/ES par valsts atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai (OV L 336, 24. lpp.) izpildi un, pakārtoti, pilnībā apturēt šī lēmuma izpildi

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

                  2)

                  lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-102/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Red Bull/ITSB – Optimum Mark (Zilas un sudrabainas krāsas attēls)

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/61

         Prasība, kas celta 2015. gada 26. februārī – Red Bull/ITSB – Optimum Mark (Zilas un sudrabainas krāsas attēls)
   (Lieta T-102/15)
   (2015/C 138/80)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (pārstāvis – A. Renck, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Optimum Mark (Varšava, Polija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: zilas un sudrabainas krāsas attēls – Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 9 4 17  668

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 2. decembra lēmums lietā R 2036/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 4. panta, 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               tiesiskās paļāvības principa, ko atzinusi Tiesa saskaņā ar Kopienas tiesībām, pārkāpums.


title: Lieta C-262/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 29. maijā iesniedza Conseil d'État (Francija) — Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier/Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

   (Lieta C-262/12)
   2012/C 243/14
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

      Atbildētāji: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai, ņemot vērā Électricité de France un 1946. gada 8. aprīļa Likuma Nr. 46-628 par elektroenerģijas un gāzes nacionalizēšanu 23. pantā minētajiem nenacionalizētajiem piegādātajiem uzlikto papildu izmaksu kompensēšanas pilnībā veida maiņu saistībā ar pienākuma — kas izriet no 2003. gada 3. janvāra Likuma Nr. 2003-8 — iepirkt elektroenerģiju, ko iegūst iekārtās, kurās izmanto vēja enerģiju, par cenu, kas ir augstāka par šīs elektroenerģijas tirgus cenu, šo mehānismu var uzskatīt par valsts intervenci vai valsts līdzekļu izmantošanu Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 87. panta noteikumu izpratnē un piemērošanas nolūkā?


title: Lieta C-217/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. maijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Pierre-Louis Bornand

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 8. maijā iesniedza Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburga) — Caisse nationale des prestations familiales/Pierre-Louis Bornand

   (Lieta C-217/12)
   2012/C 235/11
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Caisse nationale des prestations familiales

      Atbildētājs: Pierre-Louis Bornand

      Prejudiciālais jautājums

   Vai tāds pabalsts kā pabalsts par bērnu kopšanas atvaļinājumu, kas paredzēts Sociālā nodrošinājuma kodeksa [Code de la sécurité sociale] 306.-308. pantā, ir atzīstams par ģimenes pabalstu Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1) — grozītajā un aktualizētajā redakcijā, kas ir piemērojama atbilstoši 1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā parakstītā Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nobeiguma akta (2) II pielikuma A iedaļas 1) punktam — 1. panta u) punkta i) apakšpunkta un 4. panta 1. punkta h) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  OV L 149, 2. lpp.

      (2)  OV 2002, L 114, 6. lpp.


title: Lieta T-329/17: Prasība, kas celta 2017. gada 24. maijā – Hautala u.c./EFSA

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/34

         Prasība, kas celta 2017. gada 24. maijā – Hautala u.c./EFSA

   (Lieta T-329/17)
   (2017/C 249/50)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Heidi Hautala (Helsinki, Somija), Benedek Jávor (Budapešta, Ungārija), Michèle Rivasi (Valence, Francija) un Bart Staes (Antverpene, Beļģija) (pārstāvis – B. Kloostra, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA)

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt EFSA2017. gada 14. marta apstiprinošo lēmumu ar numuru 2017/005 CA, ar kuru apstiprināti tās 2016. gada 9. decembra un 2016. gada 7. oktobra lēmumi ar numuru PAD 2016/034 atteikt piekļuvi lielākajai daļai no prasītāju pieprasītājiem dokumentiem; un

               —

               piespriest EFSA atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka EFSA esot pārkāpusi Regulas 1367/2006 (1) 6. panta 1. punktu, nepiemērojot to pieprasītajai informācijai. Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzētais izpaušanas pienākuma izņēmums saistībā ar “fiziskas vai juridiskas personas komerciālo interešu, tostarp intelektuālā īpašuma, aizsardzību”EFSA nebūtu bijis jāņem vērā un nebūtu bijis jāpiemēro attiecībā uz pieprasīto informāciju, pamatojoties uz Regulas Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka EFSA esot pārkāpusi Regulas (EK) Nr. 1049/2001 (2) 2. panta 4. punktu un 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu un Regulas Nr. 178/2002 (3) 41. pantu, atsakoties izpaust pieprasīto informāciju, lai aizsargātu attiecīgā pētījuma īpašnieku komerciālās intereses, taču nepamatojot konkrēta kaitējuma esamību un/vai arī patieso konkrētā kaitējuma risku, pārkāpjot arī Orhūsas konvencijas 4. panta 4. punktu d) apakšpunktu, kurā esot noteikts, ka izņēmums no [informācijas] izpaušanas varētu izmantot tikai “komercnoslēpuma vai rūpnieciska noslēpuma, ja šāda noslēpuma aizsardzība paredzēta tiesību aktos, lai aizsargātu likumīgās ekonomiskās intereses”, interešu aizsardzībai, jo šajā gadījumā konkrētās likumīgas ekonomiskās intereses netika identificētas un/vai pamatotas apstrīdētajā pasākumā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka EFSA esot nepareizi piemērojusi Regulu Nr. 1107/2009 (4) 63. panta 2. punktu, jo šī norma nav piemērojama pieprasītājai informācijai un/vai pastāv sevišķas sabiedrības intereses šīs informācijas izpaušanā Regulas Nr. 1107/2009 63. panta 2. punkta un 16. panta izpratnē.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka EFSA esot pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktu, neatzīstot, ka pastāv sevišķas sabiedrības intereses pētījumu izpaušanā, un noraidot prasītāju pamatojumu par sevišķi sabiedrības interešu esamību attiecīgo pētījumu izpaušanā.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka neizsverot sabiedrības interesi piekļuves nodrošināšanā pētījumā ietvertajai vides informācijai attiecībā pret komercsabiedrību privātām interesēm aizsargāt savas komerciālās intereses un/vai atļaujot sabiedrību ekonomiskām interesēm prevalēt, EFSA esot pārkāpusi Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmo ievilkumu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ņemot vērā, ka pieejamie dati neļauj veikt neatkarīgu un pilnīgu EFSA salīdzinoša izvērtējuma par glifosātu pārskatīšanu, prasītājiem ir interese attiecīgo pētījumu izpaušanā. Noliedzot vispārējās intereses un prasītāju intereses pieprasītās informācijas izpaušanā, EFSA esot pārkāpusi no Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. panta un no Regulas Nr. 178/2002 41. panta izrietošos pienākumus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regula (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13.lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43.lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV 2002, L 31, 1.lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1.lpp.).


title: Lieta C-269/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hamburg (Vācija) – Andreas Niemeyer/Brussels Airlines SA/NV

   (Lieta C-269/17)
   (2017/C 318/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Andreas Niemeyer

      Atbildētāja: Brussels Airlines SA/NV

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 7. panta 1. punkta otrais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “attālums” pēc lielā loka metodes nozīmē vienīgi tiešo attālumu starp izlidošanas un galamērķa vietu un nav atkarīgs no konkrētajā gadījumā faktiski veiktā lidojuma attāluma?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.)


title: Lieta C-514/06 P: Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. septembra spriedums — Armacell Enterprise GmbH /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), nmc SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes ARMAFOAM reģistrācijas pieteikums — Kopienas agrāka preču zīme NOMAFOAM — Relatīvs atteikuma pamatojums — Apzīmējumu līdzība — Relatīva atteikuma pamatojuma pastāvēšanā kādā Eiropas Kopienas teritorijas daļā)

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. septembra spriedums — Armacell Enterprise GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), nmc SA

   (Lieta C-514/06 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “ARMAFOAM’ reģistrācijas pieteikums - Kopienas agrāka preču zīme “NOMAFOAM’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Apzīmējumu līdzība - Relatīva atteikuma pamatojuma pastāvēšanā kādā Eiropas Kopienas teritorijas daļā)
   (2008/C 301/12)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Armacell Enterprise GmbH (pārstāvis — O. Spuhler, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral), nmc SA (pārstāvji — P. Péters un T. de Haan, avocats)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2006. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-172/05 Armacell/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko bija iesniedzis vārdiskas preču zīmes “ARMAFOAM” reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 20. klasē, par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 23. februāra lēmumu R 552/2004-1, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar kuru noraidīts Kopienas vārdiskas preču zīmes “NOMAFOAM” īpašnieka attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 11., 19., 20., 27. un 28. klasē, iesniegts iebildums
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Armacell Enterprise GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-21/07: Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/31

         Tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 8. oktobra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-21/07) (1)

   (2007/C 315/55)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007.


title: Lieta C-459/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. augustā iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovēnija) — Milica Široká/Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/44

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. augustā iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovēnija) — Milica Široká/Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

   (Lieta C-459/13)
   2013/C 344/75
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Milica Široká

      Atbildētāja: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. pants, ņemot vērā Eiropas juridiskās tradīcijas, ir interpretējams tādējādi, ka ikvienam, kam ir šādas tiesības, ir iespēja izvēlēties, vai izmantot piekļuvi preventīviem profilakses pasākumiem un medicīniskajai aprūpei, vai atteikties no tās, neatkarīgi no valsts tiesību aktos un praksē paredzētajiem obligātajiem nosacījumiem, vai arī vispārējās intereses nodrošināt augstu Eiropas iedzīvotāju veselības aizsardzības līmeni neļauj indivīdiem izdarīt šādu izvēli?

               2)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību 168. pants, it īpaši tā 1. punkts un 4. punkta c) apakšpunkts ir interpretējami tādējādi, ka Savienības mērķis īpaši novērst slimības un saslimšanas un fiziskajai un garīgajai veselībai radīto draudu avotus neļauj Eiropas iedzīvotājam atteikties no tā sauktās obligātās vakcinācijas, ciktāl šāda rīcība rada draudus sabiedrības veselībai?

               3)

               Vai vecāku vara atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 33. pantam, kas aplūkots kopā ar Līguma par Eiropas Savienību 6. panta 3. punktu, kurš attiecas īpaši uz [dalībvalstu] kopīgas konstitucionālās tradīcijas vienojošo principu, prevalē pār vispārējām veselības aizsardzības interesēm par labu vecāku rūpēm par nepilngadīgiem bērniem?


title: Lieta C-209/08: Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/33

         Tiesas priekšsēdētāja 2008. gada 23. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-209/08) (1)

   (2009/C 69/75)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 171, 5.7.2008.


title: Lieta T-591/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. decembra spriedums — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz /ITSB — Henkel ( “SUPER GLUE” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “SUPER GLUE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “SUPERGLUE” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Agrākas preču zīmes atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 31/9

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. decembra spriedums — Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Lepiarz/ITSB — Henkel (“SUPER GLUE”)
   (Lieta T-591/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “SUPER GLUE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Beniluksa vārdiska preču zīme “SUPERGLUE” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Agrākas preču zīmes atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 31/14
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (Jaworzno, Polija) (pārstāvji — M. Konieczyński un I. Kubiec, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāve — D. Walicka)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Henkel Corp. (Gulph Mills, Pensilvānijas Štats, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Rohnke un M. Jacob, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 12. septembra lēmumu lietā R 1147/2010-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Henkel Corp. un Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp.j.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp.j. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 32, 4.2.2012.


title: lieta C-490/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. novembrī

text:
               19.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/13

         Prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 29. novembrī
   (lieta C-490/04)
   (2005/C 45/26)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Enrico Traversa un Horstpeter Kreppel, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               konstatēt, ka Vācijas Federatīvā Republika ir pārkāpusi no EKL 49. panta izrietošās saistības, paredzot, ka:

                           a)

                           ārvalstu uzņēmumiem par to nosūtītajiem darbiniekiem ir jāveic maksājumi vācu atvaļinājumu kasēs arī tad, ja šiem darbiniekiem atbilstoši to darba devēja atrašanās vietas tiesiskajam regulējumam ir būtībā pielīdzināma aizsardzība (Arbeitnehmerentsendegesetz (AEntG) (Darbinieku nosūtīšanas likums) 1. panta 3. daļa);

                           b)

                           ārvalstu uzņēmumiem ir pienākums tulkot vācu valodā darba līgumu (vai atbilstoši darbinieka dzīves vietas tiesībām dokumentus, kas ir nepieciešami saskaņā ar Direktīvu 91/533/EEK), algas aprēķinus, darba laika apliecinājumus, apliecinājumus veiktajām algas izmaksām un visus citus vācu iestāžu pieprasītos dokumentus (AEntG 2. pants);

                           c)

                           ārvalstu darbuzņēmējiem uz noteiktu laiku ir pienākums sniegt paziņojumu ne tikai pirms katra darbinieka nodošanas vācu uzņēmuma pakļautībā, bet arī pirms katra darbinieka nodarbināšanas darbinieka pārņēmēja būvlaukumā (AEntG 3. panta 2. daļa);

               2)

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija norāda, ka dažas Darbinieku nosūtīšanas likuma normas, ar ko valsts tiesībās tika transponēta nosūtīšanas Direktīva 96/71/EEK, neatbilst dažiem šīs direktīvas noteikumiem.
   Darba devēju ar atrašanās vietu citā dalībvalstī nekā Vācija maksājumu veikšanas vācu atvaļinājumu kasēs pienākuma regulējums
   Komisija uzskata, ka ja ir nodrošināts tas, ka darba devējs – nosūtītājs tā darbiniekiem nodrošina tādu pašu apmaksātu atvaļinājuma dienu skaitu, kāds paredzēts vācu līgumskajā tarifu regulējumā, un pamatojoties uz nosūtītājvalsts tiesību sistēmu nosūtītajiem darbiniekiem ir tāda pati vai pielīdzināma aizsardzība, tad maksājumu vācu atvaļinājumu kasēs veikšanas pienākums ir pakalpojumu sniegšanas brīvības nepieļaujams ierobežojums EKL 49. panta izpratnē.
   Darba devēju ar atrašanās vietu citā dalībvalstī nekā Vācija dokumentu tulkošanas pienākuma regulējums
   Komisija uzskata, ka dokumentu tulkošanas prasības ir gan piemērotas Vācijas kontroles nepieciešamības realizēšanai. Tomēr, ņemot vērā Nosūtīšanas Direktīvas 4. pantā paredzēto sadarbību informācijas jomā, visu dokumentu tulkošanas pienākums vairāk nav nepieciešams un tādēļ ir pārāk tālejošs.
   Regulējums, saskaņā ar ko darbuzņēmējiem uz noteiktu laiku ar atrašanās vietu citā dalībvalstī nekā Vācija ir pienākums pirms katra pakļautībā nodotā darbinieka nosūtīšanas no viena būvlaukuma uz citu uzrādīt šo atbildīgās vietas maiņu
   Lai gan darbuzņēmēju uz noteiktu laiku ar atrašanās vietu citā dalībvalstī nekā Vācija ziņošanas par maiņu pienākums ir nedaudz mainīts, Komisija uzskata, ka nevienlīdzīga izturēšanās pastāv arī turpmāk, jo attiecībā uz darbuzņēmējiem uz noteiktu laiku ar atrašanās vietu Vācijā ziņošanas par maiņu pienākums ir tam, kā pakļautībā darbinieks tiek nodots, bet attiecībā uz darbuzņēmējiem uz noteiktu laiku ar atrašanās vietu citā dalībvalstī nekā Vācija šis pienākums pamatā ir tam, kas nodod darbinieku pakļautībā. Šis pienākums var tikt nodots personai, kā pakļautībā darbinieks tiek nodots, vienīgi uz līgumiskas vienošanās pamata. Šī nevienlīdzīga izturēšanās ir pakalpojumu sniegšanas brīvības nepieļaujams ierobežojums EKL 49. panta izpratnē.


title: Lieta F-131/07: Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Baniel-Kubinova u.c./Parlaments

text:
               19.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/32

         Prasība, kas celta 2007. gada 31. oktobrī — Baniel-Kubinova u.c./Parlaments
   (Lieta F-131/07)
   (2008/C 183/64)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Barbara Baniel-Kubinova, Luksemburga (Luksemburgas Lielhercogiste) un citi (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta iecēlējinstitūcijas lēmumus nepiešķirt prasītājiem Civildienesta noteikumu VII pielikuma 10. pantā paredzēto dienas naudu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji, pamatojot savas prasības, norāda uz Civildienesta noteikumu 71. panta un VII pielikuma 10. panta pārkāpumu.


title: Lieta T-471/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. oktobrī — Meta Group /Komisija

text:
               12.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/39

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. oktobrī — Meta Group/Komisija
   (Lieta T-471/12)
   2013/C 9/71
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Meta Group Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji — A. Bartolini, V. Coltelli un A. Formica, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas “Uzņēmējdarbības un rūpniecības” ģenerāldirektorāta 2012. gada 2. augusta paziņojumu Nr. 939970, kuru prasītāja saņēma 2012. gada 20. augustā, kuru ir parakstījis “Industrial Innovation and Mobility Industries” nodaļas direktors un kurš attiecās uz “launch recovery procedure to FP5-FP6 payment contracts No 517557 IRE6 INNOVATION COACH, 517539 IRE6 MARIS, 517548 IRE6 RIS MAZOVIA, 030583 CONNECT-2-IDEAS, 039982 EASY, 014660 RIS MALOPOLSKA, 517529 IINNSOM, 014637 RIS TRNAVA and 014668 RIS WS”, kuru ir parakstījis direktors Carlo Pettinelli un ar kuru tika paziņots par Komisijas lēmumu “to recover the amount of 345 451,03 EUR under the above agreement”;

         tiktāl, ciktāl nepieciešams:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas “Uzņēmējdarbības un rūpniecības” ģenerāldirektorāta 2012. gada 1. jūnija paziņojumu Nr. 660283, kuru ir parakstījis “Industrial Innovation and Mobility Industries” nodaļas direktors un kurš attiecas uz to pašu jautājumu, kas arī ir apstrīdēts kā iekšējs pasākums saistībā ar atgūšanas procedūru, kas tika noslēgta ar iepriekšējā punktā minētā pasākuma pieņemšanu;

               —

               atcelt 2012. gada 27. septembra paziņojumu par atgūšanas ietvaros pieprasītās summas ieskaitu prasītājas kredītbilances summā saistībā ar finansējumu saņēmušajiem projektiem;

               —

               atcelt 2012. gada 27. septembra paziņojumu par atgūšanas ietvaros pieprasītās summas ieskaitu prasītājas kredītbilances summā;

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2012. gada 10. oktobraBudget Execution (general budget and EDF) paziņojumu, ar kuru prasītājai tika paziņots par ieskaitu citās tās kredītbilances summās kopsummā par EUR 294 290,59;

               —

               atcelt visus iepriekš pieņemtos, no tiem izrietošos un/vai ar tiem saistītos pasākumus;

         līdz ar to:

               —

               piespriest Komisijai samaksāt summu EUR 294 290,59 apmērā papildus summai EUR 54 705,97 apmērā, kā arī kompensāciju par nodarītajiem zaudējumiem.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība attiecas uz finansējuma līgumiem, kurus prasītāja un Komisija bija noslēgušas saistībā ar “Piekto un Sesto Eiropas Savienības pamatprogrammu pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai”.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots finansējuma līgumu 1. panta 1. punkta pārkāpums, saprātīguma principa pārkāpums un acīmredzama kļūda faktu vērtējumā.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka prasītāja ir iesniegusi pierādījumus par to, ka tās pašas darbinieku, kas sniedza pakalpojumus, darba samaksa pilnībā atbilst tirgus cenai un tai darba samaksai, kuru saņem pašnodarbināti “parasubordinēti” darbinieki un darbinieki, kas veic līdzīgu darbu. Tostarp starptautisko ekspertu, kas ir iesaistīti ar attiecīgajiem projektiem saistītajās darbībās, nodarbināšana, pamatojoties uz “koordinētu un ilgstošu sadarbību”, ir pilnībā tiesiska.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots administrācijas darbības samērīguma, kā arī labas pārvaldības, pārskatāmības un kritēriju iepriekšējas noteikšanas principu pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek apgalvots, ka vairāku tādu kritēriju esamības dēļ, kuri var tikt izmantoti, nosakot darba samaksas aprēķināšanas kārtību, administrācijai vajadzēja izvēlēties privātpersonai vislabvēlīgāko kritēriju. Tiklīdz tika konstatēts, ka pastāv ievērojama atšķirība starp Itālijas un Eiropas tirgū maksātās darba samaksas likmēm par tiem pašiem pakalpojumiem, atbilstošais rīcības veids būtu bijis pieņemt tādu risinājumu, kas rada vismazāko kaitējumu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots administrācijas darbības saprātīguma principa pārkāpums, pamatojoties uz acīmredzamām pretrunām un nevienlīdzīgu attieksmi.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka, kaut arī apstrīdētajā atgūšanas pasākumā norādītais pamatojums ir tāds, ka metode, kas tika izmantota attiecināmo izmaksu un darba samaksas aprēķināšanai, ir nelikumīga, šis pasākums acīmredzami ir pretrunā ar Komisijas iepriekš pieņemtajiem lēmumiem, jo šo pašu metodoloģiju, kas ir iebildumu priekšmets šajā lietā, šī pati iestāde iepriekš ir aplūkojusi arī pozitīvā gaismā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots tiesiskās paļāvības, labas ticības un iegūto tiesību aizsardzības, kā arī tiesiskās noteiktības un rūpības pienākuma principu pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisijas rīcība ir radījusi prasītājai tiesisko paļāvību, ciktāl administrācijas lēmums par to, ka ar ECOLINK + projektu saistītais finansējuma līgums ir noslēdzams ‘in accordance with the solution elaborated to the noteworthy findings of a recent audit report’ un lēmums vēlākajos šā līguma grozījumos noteikt, ka attiecībā uz interešu turētājiem bija jāizmanto ‘the methodology annexed to the contract and the relative costs are reported in the company’s books’, liecina, ka ir iespējams secināt, ka Komisija šajā stadijā faktiski bija piekritusi META piedāvātajām izmaksu aprēķināšanas metodēm.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots nepietiekams pamatojums, sacīkstes principa, labas pārvaldības principa, finansējuma līgumos un labas pārvaldības kodeksā paredzēto procedūru pārkāpums.


title: Lieta C-18/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA u.c./De Nederlandsche Bank NV un De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación S u.c. Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana — Direktīva 92/49/EEK — 15., 15.a un 15.b pants — Piesardzīgs novērtējums par būtiskas līdzdalības iegūšanu un palielināšanu — Iespēja papildināt plānotās līdzdalības iegūšanas apstiprināšanu ar ierobežojumu vai prasību

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/11

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 25. jūnija spriedums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CO Sociedad de Gestión y Participación SA u.c./De Nederlandsche Bank NV un De Nederlandsche Bank NV/CO Sociedad de Gestión y Participación S u.c.
   (Lieta C-18/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Direktīva 92/49/EEK - 15., 15.a un 15.b pants - Piesardzīgs novērtējums par būtiskas līdzdalības iegūšanu un palielināšanu - Iespēja papildināt plānotās līdzdalības iegūšanas apstiprināšanu ar ierobežojumu vai prasību)
   (2015/C 279/13)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré, J. Serra Farré, De Nederlandsche Bank NV

      Atbildētāji: De Nederlandsche Bank NV, CO Sociedad de Gestión y Participación SA, Depsa 96 SA, INOC SA, Corporación Catalana Occidente SA, La Previsión 96 SA, Grupo Catalana Occidente SA, Grupo Compañia Española de Crédito y Caución SL, Atradius NV, Atradius Insurance Holding NV, J. M. Serra Farré, M. A. Serra Farré, J. Serra Farré

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/44/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā direktīva neliedz dalībvalstij atbilstoši tās valsts tiesību aktiem situācijā, kad kompetentā valsts iestāde pamatoti varētu iebilst pret plānoto līdzdalības iegūšanu atbilstoši šīs pašas direktīvas 15.b panta 2. punktam, ļaut šai iestādei papildināt plānotās līdzdalības iegūšanas apstiprināšanu ar ierobežojumiem vai nosacījumiem, vai nu pēc tās pašas ierosmes vai formalizējot potenciālā līdzdalības ieguvēja piedāvātās saistības, ja vien netiek skartas šī ieguvēja tiesības saskaņā ar minēto direktīvu;

               2)

               Direktīva 92/49, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/44, ir jāinterpretē tādējādi, ka kompetentajai valsts iestādei nav pienākuma attiecināt uz potenciālo līdzdalības ieguvēju ierobežojumus vai nosacījumus, pirms tā var izteikt iebildumus pret plānoto līdzdalības iegūšanu. Ja šī iestāde nolemj papildināt plānotās līdzdalības iegūšanas apstiprināšanu ar ierobežojumiem vai nosacījumiem, tie nedrīkst būt balstīti uz kritēriju, kurš nav ietverts starp minētās direktīvas 15.b panta 1. punktā uzskaitītajiem kritērijiem, nedz arī pārsniegt to, kas ir nepieciešams, lai plānotā līdzdalības iegūšana atbilstu šiem kritērijiem;

               3)

               Direktīvas 92/49, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/44, 15.b panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas principā neliedz kompetentajai valsts iestādei paredzēt nosacījumu attiecībā uz korporatīvo vadību, kas tāpat kā pamatlietā ir saistīts ar apdrošināšanas uzņēmumu, uz kuriem attiecas plānotā līdzdalības iegūšana, uzraudzības padomju sastāvu.
               Iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietā pastāvošos apstākļus, ir jāizvērtē, vai šis nosacījums ir nepieciešams, lai pamatlietā aplūkotās līdzdalības iegūšanas atbilstu šajā tiesību normā paredzētajiem kritērijiem.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-105/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/9

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 15. maija rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-105/06) (1)

   (2006/C 249/23)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 86, 08.04.2006.


title: Lieta T-516/10: Prasība, kas celta 2010. gada 3. novembrī — Francija/Komisija

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/30

         Prasība, kas celta 2010. gada 3. novembrī — Francija/Komisija
   (Lieta T-516/10)
   ()
   2011/C 13/59
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues un B. Cabouat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 23. augusta Lēmumu C(2010) 5724, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu ELVGF Virzības nodaļas sniegtajam finanšu atbalstam, kas piešķirts Kopienu iniciatīvas programmai CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francija — LEADER+);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savā prasības pieteikumā prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2010. gada 23. augusta Lēmumu C(2010) 5724, galīgā redakcija, par finanšu korekciju piemērošanu ELVGF Virzības nodaļas sniegtajam finanšu atbalstam, kas piešķirts Kopienu iniciatīvas programmai CCI 2000.FR.060.PC.001 (Francija — LEADER+). Šajā lēmumā ir paredzēts, ka attiecībā uz izdevumiem saistībā ar Kopienu iniciatīvas programmu Leader+ Francijā ELVGF Virzības nodaļas sniegtais finanšu atbalsts, kas tika piešķirts saskaņā ar Komisijas 2001. gada 7. augusta Lēmumu C(2001) 2094, tiek samazināts par EUR 7 437 217,61.
   Prasītāja vispirms uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir atceļams, jo Komisija ir kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas Nr. 1260/1999 (1) 9. panta 1. punktu un 32. panta 1. punkta trešo daļu. Komisija esot atzinusi, ka vietējās darbības grupas ir uzskatāmas par galīgajiem Kopienu iniciatīvas programmas Leader+ saņēmējiem. Tomēr šīs programmas galīgie saņēmēji neesot vietējās darbības grupas, bet gan par projektu atbildīgās iestādes. Līdz ar to pretēji tās apgalvotajam Komisijai neesot bijis pienākuma nodrošināt iepriekšēju finansējumu attiecībā uz programmas Leader+ galīgo saņēmēju veiktajām iemaksām.
   Pakārtoti prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir atceļams, jo Komisija ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu. Neizdarot nekādus secinājumus pēc 2005. gada aprīlī notikušā audita un vēlāk nepārtraucot attiecīgos izdevumus, Komisija esot rīkojusies tādā veidā, kas Francijas iestādēm ļāva uzskatīt, ka Komisija neapstrīdēs to veikto interpretāciju attiecībā uz vietējo darbības grupu lomu un ka to vadības sistēma izdevumu deklarēšanas jomā jebkurā gadījumā nesatur nopietnus trūkumus, kas pamatotu finanšu korekcijas veikšanu.
   Vēl pakārtotāk prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ir atceļams, jo Komisijai esot vajadzējis piemērot mazāku finanšu korekcijas apmēru. Pirmkārt, Komisija esot pieļāvusi kļūdu attiecībā uz bāzes summas apmēru, kas jāņem vērā, aprēķinot finanšu korekciju 5 % apmērā. Otrkārt, Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 1260/1999 39. panta 3. punktu, nepiemērojot tādu finanšu korekciju, kas būtu samērīga ar konstatēto trūkumu radītajām finansiālajām sekām.

      (1)  Padomes 1999. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus
   par struktūrfondiem (OV L 161, 1. lpp.).


title: Lieta T-622/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 12. septembra rīkojumu lietā F-98/10 Cervelli /Komisija 2011. gada 2. decembrī iesniedza Francesca Cervelli

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 12. septembra rīkojumu lietā F-98/10 Cervelli/Komisija 2011. gada 2. decembrī iesniedza Francesca Cervelli

   (Lieta T-622/11 P)
   2012/C 32/74
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Francesca Cervelli (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               apstiprināt apelācijas sūdzības saņemšanu un atzīt to par pieņemamu;

               —

               izskatīt Francesca Cervelli vārdā viņas juridisko pārstāvju iesniegto apelācijas sūdzību;

               —

               atzīt Civildienesta tiesas 2011. gada 12. septembra rīkojumu par pilnībā spēkā neesošu;

               —

               nosūtīt lietu atpakaļ Civildienesta tiesai izskatīšanai pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda faktu vērtējumā, jo Civildienesta tiesa ir uzskatījusi, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja nevar atsaukties uz tādu jaunu faktu kā Vispārējās tiesas 2007. gada 19. jūnija spriedums lietā T-473/04 Asturias Cuerno/Komisija (Krājumā nav publicēts). Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka šis spriedums veido jaunu faktu, jo tas attiecas uz tādu pašu situāciju, kādā bijusi apelācijas sūdzības iesniedzēja, un minētajā spriedumā ietvertās analīzes pamatdaļa attiecas uz objektīvu aspektu, nevis uz lietas konkrētajiem apstākļiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama juridiska kļūda, jo Civildienesta tiesa absolūti atzinusi rīcības brīvības, kas ir balstīta uz iecēlējinstitūcijas autonomijas principu, pārākumu pār civildienesta vienotības principu.


title: Lieta T-580/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — Yaqub /ITSB — Turkey ( “ATATURK” )

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/21

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — Yaqub/ITSB — Turkey (“ATATURK”)
   (Lieta T-580/12)
   2013/C 79/37
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: J. Yaqub (Nottingham, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — J. Jenkins, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Turcijas Republika

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2012. gada 17. septembra lēmumu.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: vārdiska preču zīme “ATATURK” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5., 25., 29., 30. un 32. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 4 633 434)

      Kopienas preču zīmes īpašnieks: prasītājs

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Turcijas Republika

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu bija pamatots ar Padomes Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunktā kopsakarā ar 7. panta 1. punkta b) un f) apakšpunktu paredzēto atteikuma pamatojumu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 pārkāpums


title: Lieta T-343/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Nīderlande/Komisija (ELVGF — Garantiju nodaļa — Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma — Augļi un dārzeņi — Ar iepakojumu iespiešanu saistīto izmaksu izslēgšana no finansējuma — Ražotāju organizācijas atzīšanai noteikto kritēriju neievērošana — Visu attiecīgās ražotāju organizācijas dalībnieku izdevumu izslēgšana — Samērīgums)

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/32

         Vispārējās tiesas 2013. gada 16. septembra spriedums — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-343/11) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - Izdevumi, kas ir izslēgti no finansējuma - Augļi un dārzeņi - Ar iepakojumu iespiešanu saistīto izmaksu izslēgšana no finansējuma - Ražotāju organizācijas atzīšanai noteikto kritēriju neievērošana - Visu attiecīgās ražotāju organizācijas dalībnieku izdevumu izslēgšana - Samērīgums)
   2013/C 325/53
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — sākotnēji C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman un C. Schillemans, vēlāk C. Wissels, M. de Ree un C. Schillemans)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Bouquet un P. Rossi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 15. aprīļa Īstenošanas Lēmumu 2011/244/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz dažus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 102, 33. lpp.), ciktāl ar to ir izslēgti atsevišķi Nīderlandes Karalistes izdevumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta T-147/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Trelleborg Industrie/Komisija

text:
               4.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 153/41

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. aprīlī — Trelleborg Industrie/Komisija
   (lieta T-147/09)
   2009/C 153/81
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Trelleborg Industrie SAS, Clermont Ferrand (Francija) (pārstāvji — J. Joshua, barrister, un E. Aliende Rodríguez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdētā lēmuma 1. pantu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un katrā ziņā vismaz tiktāl, ciktāl Komisija tajā konstatē jebkādu prasītāja pirms 1999. gada 21. jūnija izdarītu pārkāpumu;

               —

               samazināt prasītājam 2. pantā noteikto naudas sodu, tādējādi labojot acīmredzamas kļūdas lēmumā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C (2009) 428 galīgā redakcija par procesu atbilstoši EKL 81. pantam un EEZ 53. pantam lietā COMP/39406 — Marine Hoses, ciktāl tajā ir noteikts, ka prasītāja ir atbildīga par līdzdalību vienā ilgstošā pārkāpumā EEZ jūras cauruļvadu nozarē, kuru veidoja tiesību uz līguma noslēgšanu piešķiršana, nosakot cenas, kvotas, tirdzniecības nosacījumus, ģeogrāfiskā tirgus sadalīšanu, kā arī konfidenciālas informācijas par cenām, tirdzniecības apmēriem un uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu apmaiņu. Turklāt tā lūdz samazināt prasītājiem uzliktā naudas soda apmēru.
   Savas prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, tas apgalvo, ka Komisijai pilnvaras uzlikt naudas sodu par laika posmu līdz 1999. gada 21. jūnijam noilguma dēļ ir liegtas saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 25. panta 1. punktu, jo prasītājs uzskata, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu juridisku un faktu kļūdu, nosakot, ka prasītājs ir izdarījis vienu ilgstošu pārkāpumu.
   Otrkārt, tas apgalvo, ka Komisijai nav likumīgu interešu deklaratīvi konstatēt pārkāpumu par pirmo periodu, kas beidzās 1997. gada maijā.
   Treškārt, pakārtoti, prasītājs apgalvo, ka Komisija to ir nelikumīgi diskriminējusi, izturoties pret to savādāk nekā pret citu adresātu, uzliekot tam atbildību par priekšteces sabiedrības rīcību, un ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam un pienākumu sniegt pamatojumu.


title: Lieta T-367/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Polija/Komisija ELVGF — Garantiju nodaļa — ELGF un ELFLA — No finansējuma izslēgti izdevumi — Lauku attīstība — Polijas izdevumi — Regulas (EK) Nr. 1257/1999 33.b pants — Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. pants — Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants — Jaukta finanšu korekcija — Pienākums norādīt pamatojumu

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/33

         Vispārējās tiesas 2015. gada 3. decembra spriedums – Polija/Komisija
   (Lieta T-367/13) (1)

   (ELVGF - Garantiju nodaļa - ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Lauku attīstība - Polijas izdevumi - Regulas (EK) Nr. 1257/1999 33.b pants - Regulas (EK) Nr. 1258/1999 7. pants - Regulas (EK) Nr. 1290/2005 31. pants - Jaukta finanšu korekcija - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2016/C 027/38)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvji – B. Majczyna un K. Straś)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Rossi un A. Szmytkowska)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 2. maija Īstenošanas lēmumu 2013/214/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 123, 11. lpp.), ciktāl Komisija Polijas Republikas izdevumiem, par kuriem tā paziņojusi kā par atbalstu daļēji naturālām saimniecībām, tajā piemēro korekcijas EUR 8 292 783,94 un EUR 71 610 559,39 apmērā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 7.9.2013.


title: Lieta C-96/15: Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saint Louis Sucre, iepriekš – Saint Louis Sucre SA/Directeur général des douanes et droits indirects Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Cukurs — Ražošanas maksājumi — Tiesības uz atmaksu — Uzkrātais neeksportētais cukurs — Nepamatota iedzīvošanās — Uzņēmējdarbības brīvība — Aprēķina metode

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/8

         Tiesas (trešā palāta) 2016. gada 16. jūnija spriedums (Tribunal de grande instance de Nanterre (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Saint Louis Sucre, iepriekš – Saint Louis Sucre SA/Directeur général des douanes et droits indirects

   (Lieta C-96/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Cukurs - Ražošanas maksājumi - Tiesības uz atmaksu - Uzkrātais neeksportētais cukurs - Nepamatota iedzīvošanās - Uzņēmējdarbības brīvība - Aprēķina metode)
   (2016/C 305/11)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de grande instance de Nanterre

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Saint Louis Sucre, iepriekš – Saint Louis Sucre SA

      Atbildētājs: Directeur général des douanes et droits indirects

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju 15. panta 2. un 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to cukura ražotājam nav piešķirtas tiesības uz ražošanas maksājumu atlīdzību, kuri ir samaksāti apmērā, kas atbilst A un B kvotu cukura daudzumam, kurš vēl tika uzglabāts 2006. gada 30. jūnijā, pēc tam, kad ražošanas maksājumu kārtība netika atjaunota pēc šī datuma ar Padomes 2006. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju;

               2)

               nav ticis atklāts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2013. gada 2. decembra Regulas (ES) Nr. 1360/2013, ar ko nosaka ražošanas nodevu apjomu cukura nozarē 2001./2002., 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. un 2005./2006. tirdzniecības gadam, koeficientu papildu nodevas aprēķināšanai 2001./2002. un 2004./2005. tirdzniecības gadam un summu, kuras cukura ražotājiem ir jāmaksā cukurbiešu pārdevējiem sakarā ar starpību starp ražošanas nodevas maksimālo apjomu un nodevas apjomu 2002./2003., 2003./2004. un 2005./2006. tirdzniecības gadam, spēkā esamību.

      (1)  OV C 146, 4.5.2015.


title: Lieta C-511/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. novembrī iesniedza Tribunale civile di Bologna (Itālija) – Pebros Servizi srl / Aston Martin Lagonda Limited

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 14. novembrī iesniedza Tribunale civile di Bologna (Itālija) – Pebros Servizi srl/Aston Martin Lagonda Limited

   (Lieta C-511/14)
   (2015/C 034/10)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale civile di Bologna

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Pebros Servizi srl

      Atbildētājs: Aston Martin Lagonda Limited

      Prejudiciālie jautājumi

   Ja tiek taisīts aizmugurisks nelabvēlīgs spriedums (in absentia) atbildētājam, kurš nav ieradies/nav klātesošs, tomēr skaidri neatzīstot neieradušās/klātneesošās personas tiesības;
   Vai saskaņā ar valsts tiesībām ir jāizlemj, vai šāda procesuāla rīcība tiek uzskatīta par prasījumu neapstrīdēšanu 2004. gada 21. aprīļa Regulas Nr. 805/2004 (1), kas publicēta ES 2004. gada 30. aprīļa Oficiālajā vēstnesī, izpratnē. Saskaņā ar valsts tiesībām, iespējams, neapstrīdētais prasījums tiks noraidīts;
   vai
   aizmugurisks spriedums jau pēc savas būtības saskaņā ar Eiropas tiesībām nozīmē, ka prasījumi nav apstrīdēti, un līdz ar to jāpiemēro minētā Regula Nr. 805[/2004], neskatoties uz valsts tiesas novērtējumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem (OV L 143, 5. lpp.).


title: Lieta T-433/10 P: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Allen u.c./Komisija (Apelācija — Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls — Cita, nevis pagaidu darbinieka tiesiskā statusa piemērošana — Ciestā mantiskā kaitējuma atlīdzināšana — Termiņi prasību celšanai — Nokavējums — Saprātīgs termiņš)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/24

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Allen u.c./Komisija
   (Lieta T-433/10 P) (1)

   (Apelācija - Kopuzņēmumā JET nodarbinātais personāls - Cita, nevis pagaidu darbinieka tiesiskā statusa piemērošana - Ciestā mantiskā kaitējuma atlīdzināšana - Termiņi prasību celšanai - Nokavējums - Saprātīgs termiņš)
   2012/C 32/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: John Allen (Horspath, Apvienotā Karaliste) un 109 citi apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuru vārdi ir ietverti sprieduma pielikumā (pārstāvji — K. Lasok, QC, un B. Lask, barrister)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Curall un D. Martin)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 13. jūlija rīkojumu lietā F-103/09 Allen u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), ar kuru tiek prasīts atcelt šo rīkojumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               J. Allens un citi 109 apelācijas sūdzības iesniedzēji, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina tos, kas šajā instancē radušies Eiropas Komisijai.

      (1)  OV C 317, 20.11.2010.


title: Lieta T-26/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 5. novembra spriedumu lietā F-14/12 Schönberger /Revīzijas palāta 2014. gada 8. janvārī iesniedza Peter Schönberger

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/26

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2013. gada 5. novembra spriedumu lietā F-14/12 Schönberger/Revīzijas palāta 2014. gada 8. janvārī iesniedza Peter Schönberger

   (Lieta T-26/14 P)
   2014/C 93/45
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Peter Schönberger (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — O. Mader, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Revīzijas palāta

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2013. gada 5. novembra spriedumu lietā F-14/12 Schönberger/Revīzijas palāta;

               —

               apmierināt prasītāja prasījumus pirmajā instancē;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Pirmais pamats: Civildienesta tiesa, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja domām, nav spriedusi par pirmo pamatu, atbilstoši kuram, tā kā 2011. paaugstināšanas gadā tikai 3 amati bija pieejami paaugstināšanai, Civildienesta noteikumos paredzētais vidējais paaugstināmo amatu skaits piecgadei no 2007. gada līdz 2011. gadam tika samazināts par 10 vienībām.

               2)

               Otrais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka pārsūdzētajā spriedumā tiek sagrozītas lietas dalībnieku nostājas, jo tajā tiek norādīts, ka 2010.–2014. paaugstināšanas gads ir piecgade, par kuru ir strīds.

               3)

               Trešais pamats: šajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka tā tiesības uz aizstāvību ir tikušas pārkāptas, jo viņam neesot tikusi dota iespēja paust nostāju par piecgadi, ko Civildienesta tiesa uzskatīja par atbilstošo periodu.

               4)

               Ceturtais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda uz pamatojuma trūkumu, jo pārsūdzētajā spriedumā neesot pamatots, kādēļ piecgade no 2010. gada līdz 2014. gadam ir atsauces periods.

               5)

               Piektais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa sniegtā Civildienesta noteikumu interpretācija ir pretrunā skaidri izteiktajai likumdevēja gribai, lai 2014. gadā sāktos jauna piecgade.

               6)

               Sestais pamats: šajā pamatā apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Civildienesta tiesa ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, jo tās spriedums ir balstīts uz Civildienesta noteikumu interpretāciju, kuru atbildētāja bija skaidri noraidījusi.

               7)

               Septītais pamats: apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka vienlīdzīgas attieksmes princips nav ticis piemērots pareizi un atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai.


title: Lieta T-400/07: Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — GretagMacbeth /ITSB (24 krāsainu kvadrātu salikums) (Kopienas preču zīme — Kopienas krāsu preču zīmes reģistrācijas pieteikums — 24 krāsainu kvadrātu salikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/29

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedums — GretagMacbeth/ITSB (24 krāsainu kvadrātu salikums)
   (Lieta T-400/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas krāsu preču zīmes reģistrācijas pieteikums - 24 krāsainu kvadrātu salikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2009/C 6/59)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: GretagMacbeth LLC, New Windsor, Ņujorka (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — J. Weiser, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība, kas iesniegta par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 30. augusta lēmumu lietā R 30/2007-4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi krāsu apzīmējumu, kuru veido 24 krāsaini kvadrāti
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               GretagMacbeth LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 315, 22.12.2007.


title: Lieta C-649/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-674/11 TV2/Danmark A/S/Eiropas Komisija 2015. gada 3. decembrī iesniedza TV2/Danmark A/S

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/23

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 24. septembra spriedumu lietā T-674/11 TV2/Danmark A/S/Eiropas Komisija 2015. gada 3. decembrī iesniedza TV2/Danmark A/S

   (Lieta C-649/15 P)
   (2016/C 048/29)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: TV2/Danmark A/S (pārstāvis – O. Koktvedgaard, advokat)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste un Viasat Broadcasting UK Ltd

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tas ir labvēlīgs Komisijai attiecībā uz TV2 galveno prasījumu, izskatīt lietu un atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka aplūkotie pasākumi ir valsts atbalsts, uz kuru attiecas LESD 107. panta 1. punkts. Pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai tās atkārtotai izskatīšanai;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tas ir labvēlīgs Komisijai attiecībā uz TV2 pakārtotā prasījuma otro daļu, izskatīt lietu un atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā ir atzīts, ka ieņēmumi no licenču maksas, kas 1997.–2002. gadā tika nodoti TV2 un pēc tam reģioniem, bija valsts atbalsts par labu TV2. Pakārtoti, nodot šo lietas daļu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā ir noteikts, ka TV2 sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina trīs ceturtdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem; piespriest Komisijai atlīdzināt TV2 tiesāšanās izdevumus, kas ir saistīti ar tiesvedību gan Vispārējā tiesā, gan Tiesā. Ja lieta tiktu nodota atpakaļ Vispārējai tiesai, pieņemt atbilstošu lēmumu par tiesāšanās izdevumiem attiecībā uz konkrēto Vispārējai tiesai atpakaļ nodotās lietas daļu.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

                  TV2 apgalvo, ka tā pārsūdzētā sprieduma daļa, kurā ir noraidīts TV2 pirmais pamats un tādējādi TV2 galvenais prasījums, ir pretrunā valsts atbalsta jēdzienam, kas ir paredzēts LESD 107. panta 1. punktā, un tādējādi minētajā spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā. Iepriekš minētā pamatošanai TV2 izvirza šādus galvenos argumentus:

                           —

                           atteikums pārsūdzētajā spriedumā atzīt, ka Rigsrevisionen (Valsts revīzijas birojs) veiktās pārbaudes bija pietiekamas, lai izpildītu ceturto Altmark nosacījumu, ir pamatots ar stingru un burtisku minētā nosacījuma prasības, kas attiecas uz izmaksu salīdzināšanu, piemērošanu. Tas nav juridiski pareizi;

                           —

                           pretēji tam, ko Vispārējā tiesa ir norādījusi pārsūdzētajā spriedumā, TV2 sabiedrisko pakalpojumu saistību specifiskais raksturs un Altmark nosacījumu piemērošana ar atpakaļejošu spēku radīja situāciju, kurā minētais nosacījums bija jāpiemēro teleoloģiski: skat. principu, kas ir nostiprināts Vispārējās tiesas 2008. gada 12. februāra spriedumā lietā T-289/03 BUPA (EU:T:2008:29) u.c.;

                           —

                              Rigsrevisionen pārbaudes, kas tika veiktas, lai pārliecinātos, ka TV2 bija ekonomiski veiksmīgs uzņēmums, nodrošināja, ka ceturtā Altmark nosacījuma pamatmērķis ir sasniegts, un tāpēc, ņemot vērā lietas, kurā ir iesaistīta TV2, īpašos apstākļus un nosacījuma teleoloģisku piemērošanu, bija pietiekamas, lai secinātu, ka ceturtais Altmark nosacījums ir izpildīts.

               2.

                  TV2 arī norāda, ka tajā pārsūdzētā sprieduma daļā, kas attiecas uz lietas būtību un kurā ir noraidīta TV2 pakārtotā prasījuma otrā daļa, ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tā ir pretrunā procesuālajiem pamatprincipiem. Iepriekš minētā pamatošanai TV2 izvirza šādus galvenos argumentus:

                           —

                           savā aizstāvības argumentācijā Komisija norādīja, ka piekrīt TV2 jautājumā par to, ka ieņēmumi no licenču maksas, ko laikposmā no 1997. līdz 2002. gadam TV2 nodeva tālāk reģioniem, nebija valsts atbalsts par labu TV2. Tādējādi Vispārējā tiesa pārsniedza prasījuma robežas, jo tā izskatīja un noraidīja TV2 pakārtotā prasījuma otro daļu. Tāpēc pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā;

                           —

                           Vispārējā tiesa lietu pēc būtības izskatīja, pamatojoties pati uz saviem argumentiem. Vispārējās tiesas apsvērumus, kas ir izklāstīti pārsūdzētā sprieduma 165.–174. punktā, nevienā brīdī nav apspriedusi ne TV2, ne Komisija; ne arī tie ir atrodami apstrīdētajā lēmumā. Tādējādi Vispārējā tiesa pārsniedza savas pārbaudes veikšanas robežas;

                           —

                           tāpat arī Vispārējā tiesa pārkāpa principu par tiesībām uz lietas taisnīgu izskatīšanu (skat. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantu), ciktāl tā savu nolēmumu pamatoja ar pamatiem un argumentiem, par kuriem lietas dalībnieki nebija iesnieguši savus apsvērumus.

               3.

               Visbeidzot, TV2 norāda, ka tā pārsūdzētā sprieduma daļa, kas attiecas uz lietas būtību un kurā ir noraidīta pakārtotā prasījuma otrā daļa (165.–174. punkts), ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo tā ir pamatota ar pilnīgi nepareizu Dānijas tiesību aktu interpretāciju un ir pretrunā valsts atbalsta jēdzienam, kas ir paredzēts LESD 107. panta 1. punktā. Iepriekš minētā pamatošanai TV2 izvirza šādus galvenos argumentus:

                           —

                           Vispārējā tiesa uzskata un izšķirošu nozīmi piešķir faktam, ka, pildot savus pienākumus pārraidīt reģionālās programmas, TV2 saņēma reģionālās programmas no reģioniem, un ieņēmumu no licenču maksām nodošana bija samaksa par šīm programmām. To nevar izsecināt no lietas materiāliem Vispārējā tiesā, un tas noteikti ir pretrunā Dānijas tiesību aktiem. Tāpēc juridiskais kritērijs, ko var izsecināt no pārsūdzētā sprieduma 166., 167. un 171. punkta, būtībā ir izpildīts;

                           —

                           pārsūdzētā sprieduma 166. un 167. punktā un 173. punkta pirmajā teikumā Vispārējā tiesa, vērtējot valsts atbalstu, atsaucas uz hipotētisku scenāriju. Šis scenārijs praktiski nav iespējams un valsts atbalsta vērtējumā tam nav nozīmes. Izšķirošais faktors TV2 lietā faktiski ir tas, ka TV2 neguva nekādu ekonomisku labumu no nodotajiem ieņēmumiem no licenču maksas. Atbilstoši publiskajām tiesībām TV2 bija pienākums ieņēmumus no licenču maksas nodot reģioniem, un tā šo pienākumu faktiski pildīja. Tāpēc Vispārējās tiesas nolēmums ir pretrunā valsts atbalsta jēdzienam, kas ir paredzēts LESD 107. panta 1. punktā.


title: Lieta T-652/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 5. decembra rīkojums – AF Steelcase /ITSB Pagaidu noregulējums — Publiskie iepirkumi — Mēbeļu piegāde un uzstādīšana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris neesamība

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/24

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 5. decembra rīkojums – AF Steelcase/ITSB
   (Lieta T-652/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Publiskie iepirkumi - Mēbeļu piegāde un uzstādīšana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris neesamība)
   (2015/C 056/34)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AF Steelcase, SA (Madride, Spānija) (pārstāvis – S. Rodríguez Bajón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji – N. Bambara un M. Paolacci)

      Priekšmets

   Pieteikums par pagaidu noregulējumu, ar ko būtībā lūgts apturēt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2014. gada 8. jūlija lēmuma, ar kuru noraidīts prasītājas saistībā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru attiecībā uz mēbeļu un aprīkojuma piegādi un uzstādīšanu ITSB ēkās iesniegtais piedāvājums, piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-6/11: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Komisija/ Vicente Carbajosa u.c. (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pieņemšana darbā — Paziņojums par konkursu — Atklāts konkurss — Nepielaišana pie rakstiskiem pārbaudījumiem, ņemot vērā pielaišanas testa rezultātu — Kompetenču sadale starp EPSO un atlases komisiju — Sacīkstes princips)

text:
               4.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 32/25

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. decembra spriedums — Komisija/Vicente Carbajosa u.c.
   (Lieta T-6/11) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss - Nepielaišana pie rakstiskiem pārbaudījumiem, ņemot vērā pielaišanas testa rezultātu - Kompetenču sadale starp EPSO un atlases komisiju - Sacīkstes princips)
   2012/C 32/52
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)

      Citi lietas dalībnieki: Isabel Vicente Carbajosa (Brisele, Beļģija), Niina Lehtinen (Brisele) un Myriam Menchén (Brisele) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

      Priekšmets

   Apelācija par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 28. oktobra spriedumu lietā F-9/09 Vicente Carbajosa u.c./Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lūdzot daļēji atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2010. gada 28. oktobra spriedumu lietā F-9/09 Vicente Carbajosa u.c./Komisija, ciktāl ar to atcelti Eiropas Personāla atlases biroja (EPSO) lēmumi neiekļaut Isabel Vicente Carbajosa konkursā EPSP/AD/117/08 un Niina Lehtinen un Myriam Menchén konkursā EPSO/AD/116/08 to kandidātu sarakstā, kuri aicināti iesniegt pilnu kandidatūras pieteikumu;

               2)

               atcelt EPSO lēmumus neiekļaut Isabel Vicente Carbajosa konkursā EPSP/AD/117/08 un Niina Lehtinen un Myriam Menchén konkursā EPSO/AD/116/08 to kandidātu sarakstā, kuri aicināti iesniegt pilnu kandidatūras pieteikumu;

               3)

               Isabel Vicente Carbajosa, Niina Lehtinen un Myriam Menchén, un Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē.

      (1)  OV C 72, 05.03.2011.