title: Lietas T-249/03 izslēgšana

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/38

         Lietas T-249/03 (1) izslēgšana
   (2004/C 217/70)

      (Tiesvedības valoda: franču)

   Eiropas Kopienas Pirmās instances tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 11. jūnijā izdeva rīkojumu izslēgt lietu T-249/03 Y pret Eiropas Kopienu Komisiju.

      (1)  OV C 213, 6.9.2003.


title: Lieta T-500/17: Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija

text:
               25.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 318/25

         Prasība, kas celta 2017. gada 7. augustā – Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija
   (Lieta T-500/17)
   (2017/C 318/32)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (Huanši, Ķīna) (pārstāvji – E. Vermulst un J. Cornelis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2017. gada 11. maija Īstenošanas regulu (ES) 2017/804, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes apaļa šķērsgriezuma dzelzs (izņemot čugunu) vai tērauda (izņemot nerūsējošo tēraudu) bezšuvju cauruļu un caurulīšu, kuru ārējais diametrs pārsniedz 406,4 mm, importam (OV 2017, L 121, 3. lpp.), vismaz, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, nosakot cenu samazinājumu, ir pārkāpusi Pamatregulas (1) 3. panta 2. un 3. punktu, kā arī PTO Antidempinga nolīguma 3.1. un 3.2. pantu. Kā norāda prasītāja, Komisija ir īstenojusi vienīgi matemātisku 2015. gada cenu salīdzinājumu, neveicot dinamisku cenu attīstības un tendenču novērtējumu attiecībai starp importa cenām un iekšzemes cenām. Prasītāja turklāt norāda, ka Komisija arī nav konstatējusi cenu samazinājumu ražojumam kopumā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija cēloņsakarības analīzi pamatojot ar prettiesisku samazinājuma noteikšanu, ir pārkāpusi Pamatregulas 3. panta 6. punktu (un PTO Antidempinga nolīguma 3.5. pantu).

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, konstatēdama cēloņsakarību starp importu par dempinga cenām un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, secinot, ka 1) pastāv korelācija starp importu par dempinga cenām un kaitējumu Savienības ražošanas nozarei; un, ka 2) citi faktori (eksporta rādītāju un pieprasījuma samazināšanās un importa no citām valstīm pieaugums) individuāli vai kopumā nav šo cēloņsakarību izjaukuši.

               4.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, atteikdamās veikt kaitējuma un cēloņsakarības analīzi pa segmentiem, tādējādi nenodrošinot, ka tās konstatējumi attiecībā uz kaitējumu un cēloņsakarību nav izkropļoti, nav pildījusi savu pienācīgas rūpības un labas pārvaldības pienākumu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 8. jūnija Regula (ES) 2016/1036 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (OV 2016, L 176, 21. lpp.).


title: Lieta C-109/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums ( Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laboratoires Lyocentre/Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesību aktu tuvināšana — Medicīnas ierīces — Direktīva 93/42/EEK — Cilvēkiem paredzētas zāles — Direktīva 2001/83/EK — Valsts kompetentās iestādes tiesības klasificēt kā cilvēkiem paredzētas zāles produktu, kas citā dalībvalstī tiek tirgots kā ar CE zīmi marķēta medicīnas ierīce — Piemērojamā procedūra)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/22

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 3. oktobra spriedums (Korkein hallinto-oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Laboratoires Lyocentre/Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

   (Lieta C-109/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesību aktu tuvināšana - Medicīnas ierīces - Direktīva 93/42/EEK - Cilvēkiem paredzētas zāles - Direktīva 2001/83/EK - Valsts kompetentās iestādes tiesības klasificēt kā cilvēkiem paredzētas zāles produktu, kas citā dalībvalstī tiek tirgots kā ar CE zīmi marķēta medicīnas ierīce - Piemērojamā procedūra)
   2013/C 344/37
   Tiesvedības valoda — somu

      Iesniedzējtiesa

      Korkein hallinto-oikeus

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Laboratoires Lyocentre

      Atbildētājas: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Korkein hallinto-oikeus — Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (OV L 167, 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 67. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/27/EK, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 136, 34. lpp.), interpretācija — Dzīvas pienskābās baktērijas saturošs vaginālais preparāts — Kompetentās valsts iestādes tiesības preparātu, kurš citā dalībvalstī tiek tirgots kā medicīnas ierīce, kurai ir CE zīme Direktīvas 93/42 izpratnē, tā farmakoloģiskās, imunoloģiskās vai metaboliskās iedarbības dēļ klasificēt kā zāles Direktīvas 2001/83 izpratnē — Piemērojamā procedūra

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tas, ka kādā dalībvalstī produkts tiek klasificēts kā ar CE zīmi marķēta medicīnas ierīce saskaņā ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvu 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/47/EK, nav šķērslis, lai citas dalībvalsts kompetentās valsts iestādes šo pašu produktu tā farmakoloģiskās, imunoloģiskās vai metaboliskās iedarbības dēļ klasificētu kā zāles Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīvas 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 1901/2006, 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta izpratnē;

               2)

               dalībvalsts kompetentajām iestādēm — lai saskaņā ar Direktīvu 2001/83, kas grozīta ar Regulu Nr. 1901/2006, klasificētu kā zāles produktu, kas citā dalībvalstī jau ir klasificēts kā ar CE zīmi marķēta medicīnas ierīce saskaņā ar Direktīvu 93/42, kas grozīta ar Direktīvu 2007/47, — pirms tiek piemērota Direktīvā 2001/83, kas grozīta ar Regulu Nr. 1901/2006, paredzētā klasifikācijas procedūra, ir jāpiemēro Direktīvas 93/42, kas grozīta ar Direktīvu 2007/47, 18. pantā vai, ja nepieciešams, minētās Direktīvas 93/42 8. pantā paredzēta procedūra;

               3)

               vienas dalībvalsts ietvaros produkts, kas, lai arī nav identisks citam produktam, kurš ir klasificēts kā zāles, tomēr tā sastāvā ir viena un tā pati viela un tam ir tāds pats iedarbības veids kā otrajam produktam, principā tomēr nevar tikt tirgots kā medicīnas ierīce saskaņā ar Direktīvu 93/42, kas grozīta ar Direktīvu 2007/47, ja vien saskaņā ar kādu citu šādam produktam piemītošu īpašību saskaņā ar Direktīvas 93/42 1. panta 2. punkta a) apakšpunktu tas ir jāklasificē un jātirgo kā medicīnas ierīce, ko ir pienākums pārbaudīt iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 133, 5.5.2012.


title: Lieta T-7/15: Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Leopard /ITSB – Smart Market ( “LEOPARD true racing” )

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/24

         Prasība, kas celta 2015. gada 8. janvārī – Leopard/ITSB – Smart Market (“LEOPARD true racing”)
   (Lieta T-7/15)
   (2015/C 081/31)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Leopard SA (Howald, Luksemburga) (pārstāvis – P. Lê Dai, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Smart Market, SLU (Alcantarilla, Spānija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “LEOPARD true racing” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 139 202

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju pirmās padomes 2014. gada 2. oktobra lēmums lietā R 1866/2013-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-117/14: Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedums (Juzgado de lo Social n° 23 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grima Janet Nisttahuz Poclava/Jose María Ariza Toledano Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku – Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts darba līgums uz nenoteiktu laiku ar pārbaudes laiku uz vienu gadu – Savienības tiesību īstenošana – Neesamība – Tiesas kompetences neesamība

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/13

      Tiesas (desmitā palāta) 2015. gada 5. februāra spriedums (Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Grima Janet Nisttahuz Poclava/Jose María Ariza Toledano

      (Lieta C-117/14) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Valsts tiesiskais regulējums, kurā ir paredzēts darba līgums uz nenoteiktu laiku ar pārbaudes laiku uz vienu gadu - Savienības tiesību īstenošana - Neesamība - Tiesas kompetences neesamība)
      (2015/C 107/17)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de lo Social no 23 de Madrid

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Grima Janet Nisttahuz Poclava

         Atbildētājs: Jose María Ariza Toledano

         Rezolutīvā daļa:

      Eiropas Savienības Tiesas kompetencē nav sniegt atbildes uz prejudiciālajiem jautājumiem, ko Juzgado de lo Social no 23 de Madrid (Spānija) uzdevusi ar 2014. gada 4. marta lēmumu.

         (1)  OV C 151, 19.5.2014.


title: Lieta C-72/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Vācija) — Gemeinde Altrip u.c./ Land Rheinland-Pfalz

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 13. februārī iesniedza Bundesverwaltungsgericht Leipzig (Vācija) — Gemeinde Altrip u.c./Land Rheinland-Pfalz

   (Lieta C-72/12)
   2012/C 133/28
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesverwaltungsgericht Leipzig

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider

      Atbildētāja: Land Rheinland-Pfalz

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/35/EK (1) 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu pienākums ir bijis paziņot, ka Direktīvas 85/337/EEK (2) 10.a panta transponēšanai pieņemtie valsts tiesību noteikumi ir piemērojami arī tādām ar atļauju saistītām iestāžu procedūrām, kuras gan bija uzsāktas pirms 2005. gada 25. jūnija, taču kurās atļaujas tika izsniegtas tikai pēc šā datuma?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 85/337/EEK 10.a pants redakcijā, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/35/EK, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstu pienākums ir bijis Direktīvas 85/337/EEK 10.a panta transponēšanai pieņemto valsts tiesību normu piemērošanas jomā ietvert lēmuma procesuālās likumības apstrīdēšanu arī gadījumā, kad ietekmes uz vidi novērtēšana gan ir veikta, taču tā ir bijusi kļūdaina?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai gadījumos, kuros dalībvalsts administratīvi procesuālajās tiesībās atbilstoši Direktīvas 85/337/EEK 10.a panta pirmās daļas b) punktam konceptuāli ir noteikts, ka attiecīgās sabiedrības daļas locekļiem ir iespēja pārskatīšanas nolūkā vērsties tiesā [un lūgt pārskatīt ietekmes uz vidi novērtējumu] ir atkarīga no tiesību aizskāruma esamības, Direktīvas 85/337/EEK 10.a pants ir jāinterpretē tādējādi,

                           a)

                           ka tādu lēmumu procesuālās likumības apstrīdēšana tiesā, kuriem piemēro šīs direktīvas noteikumus par sabiedrības līdzdalību, ir atbalstāma un tās rezultātā lēmums var tikt atcelts tikai tad, ja saskaņā ar lietas apstākļiem pastāv konkrēta iespēja, ka apstrīdētajam lēmumam, ja nebūtu procesuālā pārkāpuma, būtu citāds saturs, un ja turklāt ar procesuālo pārkāpumu vienlaikus tiek skarta prasītāja materiāli tiesiskā situācija, vai

                           b)

                           ka saistībā ar procesuālās likumības apstrīdēšanu tiesā procesuālajiem pārkāpumiem, pieņemot lēmumus, kuriem piemēro direktīvas noteikumus par sabiedrības līdzdalību, ir jātiek ievērotiem vēl plašākā mērā?

                     Ja atbilde uz iepriekš minētajiem jautājumiem ir b) apakšpunkta izpratnē:
               Kādas saturiskas prasības ir jāizvirza attiecībā uz procesuālu pārkāpumu, lai tās, apstrīdot tiesā lēmuma procesuālo likumību, varētu tikt ņemtas vērā par labu prasītājam?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 17. lpp.).

      (2)  Padomes 1985.gada 27. jūnija Direktīva par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.).


title: Lieta T-722/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – The Directv Group /ITSB – Bolloré  ( “DIRECTV” ) Kopienas preču zīme — Pieteikums par atcelšanu — Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/8

         Vispārējās tiesas 2014. gada 17. jūlija rīkojums – The Directv Group/ITSB – Bolloré (“DIRECTV”)
   (Lieta T-722/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Pieteikums par atcelšanu - Pieteikuma par atcelšanu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 361/09
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Valentin, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Bolloré SA (Ergué Gabéric, Francija) (pārstāvis – S. Legrand, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2013. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 1960/2012-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Bolloré un The Directv Group, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               prasītāja pati sedz savus, kā arī atlīdzina atbildētāja un personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Lieta C-82/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 19. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

   (Lieta C-82/13)
   2013/C 147/15
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Società cooperativa Madonna dei Miracoli

      Atbildētāji: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Komisija patiešām ir atcēlusi Kopienu atbalsta piešķiršanu, un ar kuru aktu tas ir darīts?
               Pakārtoti:

               2)

               Kādas tiesiskās sekas ir saistāmas ar Komisijas bezdarbību, kuras rezultātā Kopienu atbalsts nav izmaksāts?

               3)

               Vai Kopienu atbalstu neizmaksājušās Eiropas Komisijas bezdarbība liedz vai neliedz piemērot Abruco Reģionālā likuma Nr. 31/82 42. panta a) punktu, saskaņā ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējai ir ticis piešķirts Kopienu atbalstu papildinošais reģionālais atbalsts, un tādējādi vai tā liedz vai neliedz izmaksāt šo reģionālo atbalstu?
               Jebkurā gadījumā:

               4)

               kādi ir dalībvalsts Itālijas pienākumi, ja Eiropas Komisijas bezdarbība turpinās?


title: Lieta C-316/06: Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Direktīva 91/271/EEK — Piesārņojums un kaitīgas sekas — Komunālo notekūdeņu attīrīšana)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/5

         Tiesas (piektā palāta) 2008. gada 11. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-316/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Direktīva 91/271/EEK - Piesārņojums un kaitīgas sekas - Komunālo notekūdeņu attīrīšana)
   (2008/C 285/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un D. Lawunmi)

      Atbildētāja: Īrija (pārstāvis — D. O'Hagan)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu (OV L 135, 40. lpp.) — Nenodrošināšana, lai vairāku aglomerāciju komunālos notekūdeņus pirms to novadīšanas kanalizācijas sistēmās atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi (Bray, Howth, Letterkenny, Shanganagh, Sligo un Tramore County aglomerācijas)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nerūpēdamās, pirmkārt, par to, lai aglomerāciju IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanganagh, IE41, Sligo, un IE45, Tramore County Waterford, komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim un, otrkārt, lai šie novadītie notekūdeņi vēlākais līdz minētajam datumam atbilstu Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu I pielikuma B punktam, Īrija nav izpildījusi šīs direktīvas 4. panta 1. un 3. punktā paredzētos pienākumus;

               2)

               Īrija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 224, 16.9.2006.


title: Lieta C-3/12: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Syndicat OP 84 / Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) , kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture ( Viniflhor ) tiesību pārņēmēja, kurš pats ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture ( Oniflhor ) tiesību pārņēmējs (Lauksaimniecība — Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonds — “Pārbaužu perioda” jēdziens — Dalībvalstu iespēja paplašināt pārbaužu periodu gadījumā, ja nav faktiskas iespējas veikt pārbaudi noteiktajā termiņā — Saņemtā atbalsta atmaksāšana — Sankcijas)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/23

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 13. jūnija spriedums (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Syndicat OP 84/Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor) tiesību pārņēmēja, kurš pats ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor) tiesību pārņēmējs
   (Lieta C-3/12) (1)

   (Lauksaimniecība - Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonds - “Pārbaužu perioda” jēdziens - Dalībvalstu iespēja paplašināt pārbaužu periodu gadījumā, ja nav faktiskas iespējas veikt pārbaudi noteiktajā termiņā - Saņemtā atbalsta atmaksāšana - Sankcijas)
   2013/C 225/37
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Syndicat OP 84

      Atbildētāja: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), kas ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (Viniflhor) tiesību pārņēmēja, kurš pats ir Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (Oniflhor) tiesību pārņēmējs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'État — Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu (OV L 388, 18. lpp.) 2. panta 4. punkta interpretācija — “Pārbaužu perioda” jēdziens — Dalībvalsts iespēja pagarināt pārbaužu periodu gadījumā, ja atbalsta saņēmēja rīcības dēļ nav faktiskas iespējas veikt pārbaudi — Saņemtā atbalsta atmaksāšana — Sankcijas

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4045/89 par dalībvalstu veiktām Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantiju nodaļas finansējuma sistēmā ietilpstošo darījumu rūpīgām pārbaudēm un Direktīvas 77/435/EEK atcelšanu, kas grozīta ar Padomes 1994. gada 12. decembra Regulu (EK) Nr. 3094/94, 2. panta 4. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka administrācija vajadzības gadījumā var turpināt savas pārbaudes darbības, kas tika paziņotas pārbaužu periodā no viena gada 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam, pēc minētā perioda, nepieļaujot procedūras pārkāpumu, uz ko pārbaudāmais uzņēmējs varētu atsaukties, apstrīdot lēmumu, kurā ir izdarīti secinājumi par šīs pārbaudes rezultātiem.

      (1)  OV C 89, 24.03.2012.


title: lieta T-376/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Polyelectrolyte Producers Group iesniedza 2004. gada 17. septembrī

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/26

         Prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko Polyelectrolyte Producers Group iesniedza 2004. gada 17. septembrī
   (lieta T-376/04)
   (2004/C 284/51)
   tiesvedības valoda - angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Polyelectrolyte Producers Group, Brisele (Beļģija), kuru pārstāv K. Van Maldegem un C. Mereu, lawyers.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt atbildētāja lēmumu, saskaņā ar kuru Norvēģija var piemērot stingrākus ķīmiskās vielas acrylamide koncentrācijas ierobežojumus nekā tos, kas tiek piemēroti Kopienā un ir ietverti EEZ Apvienotās komitejas 2004. gada 26. aprīļa Lēmumā Nr. 59/2004 (1), ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (tehniskie noteikumi, testēšana un sertifikācija), un atcelt Kopienas nostāju par šī lēmuma pieņemšanu;

               —

               atzīt EEZ Apvienotās komitejas [rīcības] nelikumību un nepiemērotību attiecībā uz prasītāju, piemērojot 1999. gada 26. marta (2) kopējo nostāju par EEZ līguma – II pielikumu, XV sadaļu – par otrreizējas izskatīšanas nosacījumiem bīstamo vielu jomā, ciktāl tā Norvēģijai atļauj piemērot ķīmiskai vielai acrylamide koncentrācijas ierobežojumus, kas ir stingrāki nekā tie, kurus piemēro Kopienā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt provizorisku summu viena eiro apmērā par apstrīdēto aktu pieņemšanas rezultātā prasītājam nodarītajiem zaudējumiem, kā arī procentus, par laiku līdz precīza aprēķina un konkrētas summas apmēra noteikšanai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus šo tiesvedību izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Uzturot savu prasību, prasītājs apgalvo, ka, nepastāvot jaunai Kopienas likumdošanai, saskaņā ar EEZ līguma 102. pantu nebija tiesību pieņemt apstrīdētos pasākumus. Prasītājs turpina, ka apstrīdētie pasākumi ierobežo brīvu preču kustību un tādējādi pārkāpj EEZ līguma 1., 3 un 97. pantu. [Prasītājs] tāpat apgalvo, ka atbildētāji pārkāpuši Direktīvas 67/548 (3) 30. un 31. pantu, kā arī izvirza Kopienu tiesību vispārējo principu, proti, juridiskās drošības un tiesiskās paļāvības principa, samērīguma un nediskriminācijas principa, kā arī būtisku procedūras prasību - konsultēšanas nepieciešamības ar Eiropas parlamentu un pamatojuma sniegšanas pienākuma pārkāpumu.
   Attiecībā par zaudējumu atlīdzības prasījumu, prasītājs apgalvo, ka tam ir nodarīti gan materiāli zaudējumi, sakarā ar nepieciešamību, aplīmēt Norvēģijā pārdoto polyarcylamide ar vēl ierobežojošāku etiķeti un brīdinājumiem par bīstamību, kas ietver papildus izmaksas, kā arī nemateriāla rakstura zaudējumus, jo, pēc prasītāja domām, Norvēģijas veiktie pasākumi, kurus pieļāva atbildētājs, kaitēja polyarcylamide klasifikācijas reputācijai ārpus Norvēģijas robežām.

      (1)  OV L 227, 30.lpp.

      (2)  OV C 185, 6. lpp.

      (3)  Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīva Nr. 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu


title: Lieta T-287/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — TORRES pret ITSB — Bodegas Peñalba López ( Torre Albéniz )

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. oktobrī — TORRES pret ITSB — Bodegas Peñalba López (“Torre Albéniz”)
   (Lieta T-287/06)
   (2006/C 310/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, S.A., Barselona (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Bodegas Peñalba López, S.L.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 27. jūlija lēmumu, kas pieņemts lietā R 597/2004-2 un piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Bodegas Peñalba López, S.L.

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “Torre Albéniz” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32., 33. un 39. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 1.191.683

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vairākas Kopienas grafiskas un vārdiskas preču zīmes, kā arī valsts grafiskas preču zīmes, kas aptver preces, kuras ietilpst 33. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: Iebildumus apmierināt un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt daļēji

      Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju apmierināt un atcelt apstrīdēto lēmumu, ar ko noraidīts pieteiktās preču zīmes reģistrācijas pieteikums attiecībā uz precēm, kas ietilpst 33. klasē

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums tādēļ, ka vārds “TORRE” ir dominējošais elements kopējā iespaidā, ko rada reģistrācijai pieteiktā preču zīme; tādēļ, ka konfliktējošām preču zīmēm ir fonētiskā un vizuālā līdzība un tādēļ, ka pastāv šo preču zīmju sajaukšanas iespēja, kas padara to līdzāspastāvēšanu par nesavienojamu.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-639/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. februāra rīkojums – DEI/Komisija Valsts atbalsts — Sūdzības — Lēmumi par noraidīšanu — Komisijas sākotnējais vērtējums — Galīgais lēmums — Apstrīdētā tiesību akta atcelšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/32

         Vispārējās tiesas 2016. gada 9. februāra rīkojums – DEI/Komisija
   (Lieta T-639/14) (1)

   (Valsts atbalsts - Sūdzības - Lēmumi par noraidīšanu - Komisijas sākotnējais vērtējums - Galīgais lēmums - Apstrīdētā tiesību akta atcelšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 118/36)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji – E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, C. Synodinos un E. Salaka, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouchagiar un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2014. gada 12. jūnija vēstuli COMP/E3/ON/AB/ark *2014/61460, ar kuru Komisija noraida prasītājas sūdzības valsts atbalsta jomā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               izbeigt tiesvedību lietā par Alouminion tis Ellados AE pieteikumu par iestāšanos lietā;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta T-80/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Musim Mas/Padome Dempings — Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports — Pagaidu maksājuma galīgā iekasēšana — Galīgie antidempinga maksājumi — Tiesības uz aizstāvību — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts — Normālā vērtība — Ražošanas izmaksas

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/28

         Vispārējās tiesas 2016. gada 15. septembra spriedums – PT Musim Mas/Padome
   (Lieta T-80/14) (1)

   (Dempings - Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas imports - Pagaidu maksājuma galīgā iekasēšana - Galīgie antidempinga maksājumi - Tiesības uz aizstāvību - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 5. punkts - Normālā vērtība - Ražošanas izmaksas)
   (2016/C 402/30)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medana, Indonēzija) (pārstāvji – J. García-Gallardo Gil-Fournier, A. Verdegay Mena, advokāti, un C. Humpe, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – sākotnēji S. Boelaert, vēlāk H. Marcos Fraile, pārstāves, kurām palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland, M. França un A. Stobiecka-Kuik) un European Biodiesel Board (EBB) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas celta, pamatojoties uz LESD 263. pantu, un kurā tiek lūgts daļēji atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam (OV 2013, L 315, 2. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2013. gada 19. novembra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 1194/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Argentīnas un Indonēzijas izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, 1. un 2. pantu, ciktāl tie attiecas uz PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas);

               2)

               Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina PT Musim Mas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija un European Biodiesel Board (EBB) sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 102, 7.4.2014.


title: Lieta T-413/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedums – City Cycle Industries/Padome Dempings — Velosipēdu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, imports — Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu — Apiešana — Sadarbības neesamība — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. pants — Pienākums norādīt pamatojumu — Kļūda vērtējumā — Vienlīdzīga attieksme — Piekļuve lietas materiāliem

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/38

         Vispārējās tiesas 2015. gada 19. marta spriedums – City Cycle Industries/Padome
   (Lieta T-413/13) (1)

   (Dempings - Velosipēdu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, imports - Galīgā antidempinga maksājuma, ko piemēro Ķīnas izcelsmes velosipēdu importam, attiecināšana uz šo importu - Apiešana - Sadarbības neesamība - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. pants - Pienākums norādīt pamatojumu - Kļūda vērtējumā - Vienlīdzīga attieksme - Piekļuve lietas materiāliem)
   (2015/C 146/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: City Cycle Industries (Kolombo, Šrilanka) (pārstāvji – T. Müller-Ibold un F.-C. Laprévote, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, kam palīdz R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – J.-F. Brakeland un M. França) un Maxcom Ltd (Plovdiva, Bulgārija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, solicitor)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme (OV L 153, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2013. gada 29. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 501/2013, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kas ar Īstenošanas regulu (ES) Nr. 990/2011 noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes velosipēdu importam, attiecina uz tādu velosipēdu importu, kas nosūtīti no Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas un Tunisijas, neatkarīgi no tā, vai šiem velosipēdiem ir deklarēta Indonēzijas, Malaizijas, Šrilankas vai Tunisijas izcelsme, 1. panta 1. un 3. punktu atcelt daļā attiecībā uz City Cycle Industries;

               2)

               Eiropas Savienības Padome atlīdzina City Cycle Industries tiesāšanās izdevumus un sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

               3)

               Eiropas Komisija un Maxcom Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 274, 21.9.2013.


title: Lieta C-322/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Court of Appeal (Civil Division) (England&Wales) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/28

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 5. jūlijā iesniedza Court of Appeal (Civil Division) (England&Wales) — Medeva BV/Comptroller-General of Patents

   (Lieta C-322/10)
   ()
   2010/C 246/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Court of Appeal (Civil Division) (England&Wales)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Medeva BV

      Atbildētājs: Comptroller-General of Patents

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai ar Regulu (EK) Nr. 469/2009 (1) papildus pārējiem tās apsvērumos minētajiem mērķiem tiek atzīta vajadzība katrai Savienības dalībvalstij piešķirt PAS valsts vai Eiropas patentu īpašniekiem, pamatojoties uz tiem pašiem nosacījumiem, kā norādīts regulas 7. un 8. apsvērumā. Ievērojot, ka patentu tiesību jomā nav veikta saskaņošana Kopienu līmenī, kā ir interpretējama regulas 3. panta a) punktā ietvertā frāzes daļa “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents”, un pamatojoties uz kādiem kritērijiem tas ir jānosaka?

               2)

               Vai tādā lietā, kā šajā gadījumā, kas attiecas uz zālēm, kuras sastāv no vairāk nekā vienas aktīvās vielas, ir vēl kādi citi papildu vai atšķirīgi kritēriji, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un ja tas tā ir, kādi ir šie papildus vai atšķirīgie kritēriji?

               3)

               Vai tādā lietā, kā šajā gadījumā, kas ir saistīta ar polivakcīnu, ir vēl kādi citi papildu vai atšķirīgi kritēriji, pamatojoties uz kuriem var noteikt, vai “produktu aizsargā spēkā esošs pamatpatents” regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un ja tas tā ir, kādi ir šie papildus vai atšķirīgie kritēriji?

               4)

               Vai 3. panta a) punkta izpratnē polivakcīnu, kas sastāv no vairākiem antigēniem, “aizsargā pamatpatents”, ja vienu no vakcīnas antigēniem “aizsargā spēkā esošs pamatpatents”?
               Vai 3. panta a) punkta izpratnē polivakcīnu, kas sastāv no vairākiem antigēniem, “aizsargā pamatpatents”, ja visus vakcīnā esošos antigēnus, kas vērsti pret vienu slimību, “aizsargā spēkā esošs pamatpatents”?

               5)

               Vai saskaņā ar PAS regulu un it īpaši tās 3. panta b) punktu papildu aizsardzības sertifikātu var piešķirt attiecībā uz vienu aktīvo vielu vai aktīvo vielu kombināciju, ja:

                           a)

                           ar spēkā esošo pamatpatentu tiek aizsargāta viena aktīvā viela vai aktīvo vielu kombinācija PAS regulas 3. panta a) punkta izpratnē, un

                           b)

                           zāles, kuru sastāvā viena aktīvā viela vai aktīvo vielu kombinācija ir kopā ar vienu vai vairākām citām aktīvām vielām, ir spēkā esošas [tirdzniecības] atļaujas priekšmets, kas ir piešķirta saskaņā ar Direktīvu 2001/83/EK vai 2001/82/EK un kas ir pirmā tirdzniecības atļauja attiecībā uz šīs aktīvās vielas vai aktīvo vielu kombinācijas laišanu tirgū?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 496/2009 par papildu aizsardzības zālēm (Kodificētā versija) (Dokuments attiecas uz EEZ), OV L 152, 1. lpp.


title: Lieta T-302/11: Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — HeidelbergCement /Komisija

text:
               13.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 238/28

         Prasība, kas celta 2011. gada 10. jūnijā — HeidelbergCement/Komisija
   (Lieta T-302/11)
   2011/C 238/49
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: HeidelbergCement AG (Heidelberga, Vācija) (pārstāvji — U. Denzel un T. Holzmüller, Rechtsanwälte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas 2011. gada 30. marta Lēmuma lietā COMP/39520 — cements un saistītas preces 1. un 2. pantu atbilstoši LESD 263. panta 4. punktam tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktam piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1/2003 (1) 18. panta 3. punkta pārkāpums.
               Ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts, jo tajā neesot pietiekami raksturots izmeklēšanas priekšmets un tiekot prasīti uzņēmuma dati, kas neesot “vajadzīgi” iespējamā nodarījuma noskaidrošanai Regulas Nr. 1/2003 18. panta izpratnē.

                           —

                           Ne apstrīdētajā lēmumā, ne citā izmeklēšanas procesa brīdī prasītājai neesot paziņots, tieši kāda konkrēta rīcība tai tiek inkriminēta. Tādējādi ar lēmumu esot pārkāpts Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktā noteiktais pienākums norādīt izmeklēšanas nolūku. Atbilstoši Savienības tiesu pastāvīgajai judikatūrai lēmumā esot pietiekami precīzi jānorāda iespējamais nodarījums, lai adresāti un tiesas varētu novērtēt, vai pieprasītā informācija ir vajadzīga pierādījumu savākšanai.

                           —

                           Ar lēmumu ir lielā apjomā no jauna pieprasīta informācija, kas Komisijai jau ir nodota, atbildot uz agrākiem informācijas pieprasījumiem. Informācija, kas jau esot Komisijas rīcībā, neesot “vajadzīga” Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta izpratnē.

                           —

                           Nevarot konstatēt prasīto datu saikni ar Komisijas “aizdomām”. Komisija ļaunprātīgi izmantojot tai Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktā paredzētās tiesības, lai vispārēji izpētītu prasītāju (“Fishing Expedition”). Šādai vispārējai tirgus izmeklēšanai tā varot veikt Regulas Nr. 1/2003 17. pantā paredzētos izmeklēšanas pasākumus.

                           —

                           Komisija pārsniedzot savu Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktā noteikto kompetenci, jo apstrīdētajā lēmumā tā esot noteikusi prasītājai pienākumu analizēt un izvērtēt pieprasīto informāciju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots samērīguma principa pārkāpums.
               Pieprasītās informācijas apjoms, līdzekļu izvēle un īsie termiņi esot pretēji samērīguma principam.

                           —

                           Pieprasītās informācijas savākšana un sagatavošana prasītajā formā esot pārmērīgs apgrūtinājums prasītājai. Šis apgrūtinājums neesot samērīgs ar prasītās informācijas vispārējo raksturu un izmeklēšanas nolūku.

                           —

                           12 nedēļu termiņš atbildei un Komisijas atteikšanās pagarināt šo termiņu neesot samērīgas. Prasītājai objektīvi neesot iespējams ievērot šo termiņu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots LESD 296. panta 2. punktā noteiktā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums
               Ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāptas arī LESD 296. panta 2. punkta prasības norādīt pienācīgu tiesību akta pamatojumu, jo no tā nevarot spriest, kādu iemeslu dēļ Komisija ir prasījusi tik apjomīgu informāciju, kādēļ tā veikusi darbības atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktam un kādēļ procesā bijusi tik liela steiga.

                           —

                           Apstrīdētais lēmums neradot skaidrību ne par to, kādu tieši pārkāpumu Komisija izmeklē, ne arī par to, kādēļ Komisijai ir vajadzīga ārkārtīgi sīka un apjomīga informācija.

                           —

                           Komisija nepamatojot to, kādēļ tā atšķirībā no agrākiem informācijas pieprasījumiem uzskata par samērīgu un vajadzīgu procesu pret prasītāju atbilstoši Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punktam.

                           —

                           Komisija nepietiekami pamatojot to, kādēļ tā ir noteikusi tik īsu termiņu atbildei un kādēļ tā atsakās pagarināt šo termiņu.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots vispārējā precizitātes principa pārkāpums
               Apstrīdētais lēmums un ar to nosūtītā jautājumu lapa, pēc prasītājas uzskatiem, neatbilst vispārējā precizitātes principa prasībām, jo daudzos jautājumos tie ir neskaidri, neprecīzi un pretrunīgi un neietver skaidras norādes par to, kā prasītājai rīkoties. Prasītāja nevarot nešaubīgi saprast, kas tai ir jādara, lai novērstu sankciju risku. Uz prasītājas plašajiem jautājumiem un precizējumu lūgumiem Komisija neesot reaģējusi vai neesot pietiekami reaģējusi.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots prasītājas tiesību uz aizstāvību pārkāpums
               Nosakot prasītājai pienākumu aktīvi līdzdarboties uzņēmuma datu izvērtēšanā un analīzē, kas faktiski ir Komisijas pienākums pierādījumu vākšanas ietvaros, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) 6. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 2. punkts.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-445/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-235/07 Bavaria NV /Eiropas Komisija 2011. gada 31. augustā iesniedza Bavaria NV

text:
               19.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 340/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-235/07 Bavaria NV/Eiropas Komisija 2011. gada 31. augustā iesniedza Bavaria NV

   (Lieta C-445/11 P)
   2011/C 340/14
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bavaria NV (pārstāvji — O. W. Brouwer, P. W. Schepens un N. Al-Ani, advocaten)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Tiesas 2001. gada 16. jūnija sprieduma 202.–212., 252.–255., 288., 289., 292.–295., 306., 307. un 335. punktus;

               —

               nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai izskatīšanai vai (pilnībā vai daļēji) atcelt apstrīdēto lēmumu (1);

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un Tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

         Pirmkārt
      , Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Savienības tiesības, precīzāk — LESD 101. panta 1. punktu, esot pārkāpusi tiesiskās drošības principu un pretrunīgi pamatojusi pārkāpuma sākuma brīža noteikšanu. 1996. gada 27. februāra sanāksme neattiecoties uz pārkāpumu un nekādā veidā nevarot būt tādas sanāksmju sērijas sākums, kurām ir pretkonkurences mērķis. Ciktāl Vispārējā tiesa ir pieņēmusi, ka jau tāpēc vien, ka 1996. gada 27. februāra sanāksme ir nosaukta “Catherijne sanāksme”, tiekot pierādīts, ka sanāksmei ir bijis pretkonkurences mērķis, šis pieņēmums esot pretrunā apstrīdētajam lēmumam un Vispārējā tiesa pārkāpjot savu pilnvaru robežas. Metode, ko Vispārējā tiesa ir izmantojusi, lai konstatētu sanāksmju ar pretkonkurences mērķi sēriju, nevarot tikt izmantota pārkāpuma sākuma brīža noteikšanai. Turklāt Vispārējā tiesa, konstatējot, ka, lai pierādītu pārkāpuma esamību, pietiekot tikai ar vienu InBev paziņojumu, esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā.

         Otrkārt
      , Vispārējā tiesa, ciktāl tā ir konstatējusi, ka apstrīdēto lēmumu nevarot salīdzināt ar agrākām šajā jomā notikušajām lietām, it īpaši ar Komisijas lēmumu lietā 2003/569 — Interbrew un Alken-Maes
       (2), esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu (un esot sniegusi nepietiekamu pamatojumu). Turklāt atšķirīgai attieksmei pret attiecīgajiem uzņēmumiem šajās lietās neesot bijis objektīva attaisnojuma.

         Treškārt
      , Vispārējā tiesa, ciktāl tā apelācijas sūdzības iesniedzējai uzlikto naudas sodu neesot samazinājusi, pamatojoties uz 2005. gadā pastiprinātas naudas sodu politikas piemērošanas (pieļaušanu) situācijā, kurā šī piemērošana esot bijusi sekas Vispārējās tiesas atzītam pārmērīgam administratīvā procesa ilgumam, kura pamatā esot bijusi tikai Komisijas bezdarbība, esot pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, sodu atpakaļejošā spēka aizliegumu, kā arī likumības un samērīguma principus.

         Ceturtkārt
      , Vispārējā tiesa, ciktāl tā esot pieļāvusi, ka naudas soda sākumsummu Komisija ir aprēķinājusi, pamatojoties uz apelācijas sūdzības iesniedzējas apgrozījumu, kurā ir iekļauti nodokļi, kā rezultātā apelācijas sūdzības iesniedzējas faktiskā ietekme uz konkurenci esot tikusi pārvērtēta un uzliktā sākumsumma esot bijusi pārāk liela, esot nepareizi interpretējusi un piemērojusi samērīguma principu.

         Piektkārt
      , Vispārējā tiesa, ciktāl tā esot pamatojusies uz to, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai nav bijis jāpiešķir piekļuve InBev atbildei uz iebildumu punktiem, esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un labu pārvaldību. Apelācijas sūdzības iesniedzēja esot izteikusi pietiekamas norādes, ka šis dokuments ietver atbildību mīkstinošus materiālus.

      (1)  Komisijas 2007. gada 18. aprīļa lēmums C(2007) 1697 par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/B/37.766 — Nīderlandes alus tirgus).

      (2)  Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmums 2003/569/EK par [EKL] 81. panta piemērošanas procedūru (lieta IV/37.614/F3 PO/Interbrew un Alken-Maes) (OV 2003, L 200, 1. lpp.).


title: Lieta T-383/12: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Ferienhäuser zum See /ITSB — Sunparks Groep ( “Sun Park Holidays” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Sun Park Holidays” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Sunparks Holiday Parks” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/35

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — Ferienhäuser zum See/ITSB — Sunparks Groep (“Sun Park Holidays”)
   (Lieta T-383/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Sun Park Holidays” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Sunparks Holiday Parks” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2014/C 52/65
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Vācija) (pārstāvji — M. Boden un I. Höfener, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Pohlmann)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Sunparks Groep NV (Den Haan, Beļģija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 25. jūnija lēmumu lietā R 1928/2011-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Sunparks Groep NV un Ferienhäuser zum See GmbH

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 355, 17.11.2012.


title: Lieta T-369/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. jūnijā – Winkler/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/46

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. jūnijā – Winkler/Komisija
   (Lieta T-369/17)
   (2017/C 249/63)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bernd Winkler (Grange, Īrija) (pārstāvji – A. Kässens, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2017. gada 13. marta lēmumu par sūdzību un noteikt atbildētājai pienākumu pieņemt lēmumu par kapitāla vērtības aprēķināšanu prasītāja pieteikuma reģistrācijas brīdī 2011. gada 14. septembrī,

               —

               pakārtoti, piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus EUR 19 920,39 apmērā, kas ieskaitāmi prasītāja pensijas kontā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats – sapratīga termiņa ievērošanas un tiesiskās noteiktības principu, tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu un informēšanas un uzklausīšanas pienākuma pārkāpums.

               2.

               Otrais pamats – vienlīdzīgas attieksmes principa, diskriminācijas aizlieguma un samērīguma principa pārkāpums.

               3.

               Trešais pamats – tiesiskās paļāvības pārkāpums.


title: Apvienotās lietas T-108/07 un T-354/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Spira /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās un dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Neapstrādātu dimantu tirgus — Izplatīšanas sistēma SOC — Lēmums par sūdzības noraidīšanu — Kopienu interešu neesamība — Sūdzības iesniedzēja procesuālās tiesības — Piekļuve dokumentiem — Pienākumi saistībā ar sūdzības izmeklēšanu — Izslēgšanas no tirgus sekas — Acīmredzama kļūda vērtējumā)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Vispārējās tiesas 2013. gada 11. jūlija spriedums — Spira/Komisija
   (Apvienotās lietas T-108/07 un T-354/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās un dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Neapstrādātu dimantu tirgus - Izplatīšanas sistēma SOC - Lēmums par sūdzības noraidīšanu - Kopienu interešu neesamība - Sūdzības iesniedzēja procesuālās tiesības - Piekļuve dokumentiem - Pienākumi saistībā ar sūdzības izmeklēšanu - Izslēgšanas no tirgus sekas - Acīmredzama kļūda vērtējumā)
   2013/C 252/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antverpene, Beļģija) (pārstāvji — Y. van Gerven, F. Louis, A. Vallery un J. Bourgeois, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji F. Castillo de la Torre, R. Sauer un J. Bourke, vēlāk F. Castillo de la Torre un R. Sauer, kuriem lietā T-108/07 sākotnēji palīdzēja S. Drakakakis, advokāts, un T. Soames, solicitor, vēlāk T. Soames, un lietā T-354/08 T. Soames)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: De Beers (Luksemburga, Luksemburga) un De Beers UK Ltd, agrāk — The Diamond Trading Co. Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji W. Allan, S. Horwitz, solicitors, un J. Ysewyn, advokāts, vēlāk M. Allan, J. Ysewyn un N. Gràcia Malfeito, solicitor, un visbeidzot — N. Gràcia Malfeito, B. van de Walle de Ghelcke, J. Marchandise, advokāti, un P. Riedel, solicitor)

      Priekšmets

   Prasības atcelt Komisijas 2007. gada 26. janvāra lēmumu lietā COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice un 2008. gada 5. jūnija lēmumu lietā COMP/38.826/E-2 — De Beers/DTC Supplier of Choice, ar kuriem noraidīta prasītājas sūdzība par personām, kas iestājušās lietā, par EKL 81. un 82. panta pārkāpumu neapstrādāto dimantu tirgū, ko izraisījusi tā dēvēto “Supplier of Choice” (SOC) izplatīšanas nolīgumu piemērošana, ko veic šīs personas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               Diamanthandel A. Spira BVBA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               De Beers un De Beers UK Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 129, 9.6.2007.


title: Lieta F-121/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/53

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-121/13)
   2014/C 52/104
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja pensijas tiesību pārskaitīšanu Savienības pensiju sistēmā, piemērojot jaunos VĪN, kas attiecas uz Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. pantu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2013. gada 15. aprīļa lēmumu par prasītāja pensiju tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās darbā Komisijā, aprēķinu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-403/09 PPU: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums ( Višje sodišče v Mariboru (Slovēnijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jasna Detiček/Maurizio Sgueglia (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Laulības lietas un vecāku atbildība — Regula (EK) Nr. 2201/2003 — Pagaidu noregulējuma pasākumi attiecībā uz aizgādības tiesībām — Dalībvalstī izpildāms nolēmums — Nelikumīga bērna aizvešana — Cita dalībvalsts — Cita tiesa — Bērna aizgādības piešķiršana otram vecākam — Jurisdikcija — Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība)

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/16

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 23. decembra spriedums (Višje sodišče v Mariboru (Slovēnijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Jasna Detiček/Maurizio Sgueglia

   (Lieta C-403/09 PPU) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Laulības lietas un vecāku atbildība - Regula (EK) Nr. 2201/2003 - Pagaidu noregulējuma pasākumi attiecībā uz aizgādības tiesībām - Dalībvalstī izpildāms nolēmums - Nelikumīga bērna aizvešana - Cita dalībvalsts - Cita tiesa - Bērna aizgādības piešķiršana otram vecākam - Jurisdikcija - Steidzamības prejudiciāla nolēmuma tiesvedība)
   2010/C 63/24
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Višje sodišče v Mariboru

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Jasna Detiček

      Atbildētājs: Maurizio Sgueglia

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu (OV L 338, 1. lpp.) 20. panta interpretācija — Pagaidu un drošības pasākumi — A dalībvalsts tiesas jurisdikcija pieņemt pagaidu nolēmumu par prasību atjaunot bērna aizgādības tiesības, ja lietu pēc būtības izskata B dalībvalsts tiesa (kurā notiek laulības šķiršanas process)

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2003. gada 27. novembra Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu 20. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, tas neatļauj dalībvalsts tiesai noteikt pagaidu noregulējuma pasākumu attiecībā uz vecāku atbildību, ar kuru bērna, kurš atrodas šīs dalībvalsts teritorijā, aizgādība tiek piešķirta vienam vecākam, ja citas dalībvalsts tiesa, kam saskaņā ar minēto regulu ir kompetence izskatīt pēc būtības strīdu par bērna aizgādību, ir jau pieņēmusi nolēmumu, ar kuru pagaidām šī bērna aizgādība tiek piešķirta otram vecākam, un ja šis nolēmums ir atzīts par izpildāmu pirmās dalībvalsts teritorijā.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta C-67/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 26. novembra spriedumu lietā T-465/13 Comunidad Autónoma de Cataluña un CTTI/Komisija 2016. gada 5. februārī iesniedza Comunidad Autónoma de Cataluña un Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI)

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2015. gada 26. novembra spriedumu lietā T-465/13 Comunidad Autónoma de Cataluña un CTTI/Komisija 2016. gada 5. februārī iesniedza Comunidad Autónoma de Cataluña un Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI)

   (Lieta C-67/16 P)
   (2016/C 118/18)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Comunidad Autónoma de Cataluña un Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra un A. Lamadrid de Pablo, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija un SES Astra

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 26. novembra spriedumu;

               —

               galīgi izspriest lietu prasībā par Komisijas 2013. gada 19. jūnija lēmuma (1) atcelšanu un atcelt minēto lēmumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pārsūdzētajā spriedumā tika atstāts negrozīts Komisijas lēmums par valsts atbalstu saistībā ar vairākiem pasākumiem, ko Spānijas valsts iestādes veikušas, lai nodrošinātu, ka digitālās zemes televīzijas (DZT) signāls nonāk līdz tās teritorijas attālākajiem apvidiem, kurus apdzīvo tikai 2,5 % iedzīvotāju. Šajā lēmumā ir atzīts, ka bez valsts iejaukšanās šis pakalpojums tirgū būtībā netiktu nepiedāvāts, taču tik un tā apstrīdēts, ka tas ir pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (turpmāk tekstā – “PVTN”), jo no formālā viedokļa valsts iestādes to neesot “skaidri” definējušas un uzticējušas. Tajā piebilsts, ka, organizējot PVTN, šīs iestādes jebkurā gadījumā neesot bijušas tiesīgas izvēlēties kādu konkrētu tehnoloģiju.

      Pirmais un vienīgais apelācijas pamats: kļūdas tiesību piemērošanā, interpretējot LESD 14. pantu, 106. panta 2. punktu un 107. panta 1. punktu un LESD 26. protokolu par sabiedriskiem pakalpojumiem un LESD 29. protokolu par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs.

   Pārsūdzētais spriedums esot kļūdains tostarp tāpēc, ka tajā:

               —

               skaidri pārkāpta “acīmredzamas kļūdas” robeža, izvērtējot dažādos tiesību aktus, kuros valsts iestādes definējušas un uzticējušas PVTN;

               —

               nepamatoti ierobežota dalībvalstu “plašā rīcības brīvība”, kas attiecināma gan uz PVTN definēšanu, gan uz šā pakalpojuma “organizēšanu” un tādējādi ietver arī PVTN sniegšanas kārtības izvēli un kādas konkrētas tehnoloģijas izvēli neatkarīgi no tā, vai šīs izvēles ir izdarītas šos pakalpojumus definējošajā aktā vai kādā atsevišķā aktā;

               —

               kļūdaini analizētas piemērojamās Spānijas tiesības;

               —

               nav atzīts, ka PVTN “definēšanu” un PVTN “uzticēšanu” kādam vienam vai vairākiem uzņēmumiem var veikt kā vienā, tā arī vairākos atsevišķos aktos;

               —

               nav atzīts, ka PVTN “definēšanai” un “uzticēšanai” ir jāizmanto nevis kāds konkrēts formulējums jeb izteiksmes veids, bet gan jāveic substanciāla un funkcionāla analīze;

               —

               noliegts, ka piemērojams LESD un LES 29. protokols par apraidi.

      (1)  Komisijas 2013. gada 19. jūnija Lēmums 2014/489/ES par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), ko Spānijas Karaliste īstenojusi zemes ciparu televīzijas ieviešanai attālās un mazāk urbanizētās teritorijās (ārpus Kastīlijas–Lamančas) (OV L 217, 52. lpp.).


title: Lieta C-626/11 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS /Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Eiropas Komisija un Nīderlandes Karaliste (Apelācija — Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) — Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana — Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) — 57. un 59. pants — Vielas, uz ko attiecas licencēšana — Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas — Iekļaušana kandidātvielu sarakstā — Saraksta publicēšana ECHA interneta vietnē — Pirms šīs publicēšanas celta prasība atcelt tiesību aktu — Pieņemamība)

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/17

         Tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 26. septembra spriedums — Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS/Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA), Eiropas Komisija un Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-626/11 P) (1)

   (Apelācija - Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) - Ķimikāliju reģistrēšana, vērtēšana un licencēšana - Regula (EK) Nr. 1907/2006 (REACH regula) - 57. un 59. pants - Vielas, uz ko attiecas licencēšana - Akrilamīda noteikšana par vielu, kas rada ļoti lielas bažas - Iekļaušana kandidātvielu sarakstā - Saraksta publicēšana ECHA interneta vietnē - Pirms šīs publicēšanas celta prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība)
   2013/C 344/27
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Polyelectrolyte Producers Group un SNF SAS (pārstāvji — R. Cana un K. Van Maldegem, avocats)

      Pārējās lietas dalībnieces: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) (pārstāvji — M. Heikkilä un W. Broere, pārstāvji, kam palīdz J. Stuyck, advocaat), Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. Wissels un B. Koopman) un Eiropas Komisija (pārstāvji — P. Oliver un E. Manhaeve)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-1/10 Polyelectrolyte Producers Group un SNF/ECHA, ar kuru kā nepieņemama tika noraidīta prasība atcelt Eiropas Ķimikāliju aģentūras (ECHA) 2009. gada 7. decembra lēmumu, ar kuru akrilamīds (EK Nr. 201-173-7) ir apzināts kā viela, kura atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (OV L 396, 1. lpp.), 57. pantā noteiktajiem kritērijiem atbilstoši šīs regulas 59. pantam — Pārsūdzams akts

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra rīkojumu lietā T-1/10 PPG un SNF/ECHA;

               2)

               nodot šo lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 39, 11.2.2012.


title: Lieta T-48/08: Prasība, kas celta 2008. gada 28. janvārī — Fusco /ITSB — Fusco International ( FUSCOLLECTION )

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/37

         Prasība, kas celta 2008. gada 28. janvārī — Fusco/ITSB — Fusco International (“FUSCOLLECTION”)
   (Lieta T-48/08)
   (2008/C 92/74)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Vincenzo Fusco (pārstāvis — B. Saguatti, avvocato)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Antonio Fusco International SA Lussemburgo, Lugāno filiāle, Lugāno (Šveice)
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 24. oktobra lēmumu un grozīt to tādējādi, ka prasītājas prasība Apelāciju padomē tiktu uzskatīta par pamatotu un līdz ar to iebildumi būtu pieņemami;

               —

               piespriest ITSB un personai, kas iespējams iestāsies lietā, proti, Antonio Fusco International SA Lussemburgo, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā, kā arī procesā Apelāciju padomē un Iebildumu nodaļā radušos izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Antonio Fusco International SA, Lussemburgo, Lugāno filiāle;

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “FUScollection” (reģistrācijas pieteikums Nr. 1 503 366) attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 18. un 25. klasē;

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītājs;

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīme (Nr. 727 375) un Itālijas preču zīme (Nr. 489 262) “ENZO FUSCO” attiecība uz precēm, kas ietilpst 25. klasē;

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-689/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – W.F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze/Verein Bremer Baumwollbörse

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 21. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – W.F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze/Verein Bremer Baumwollbörse

   (Lieta C-689/15)
   (2016/C 118/09)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: W.F. Gözze Frottierweberei GmbH, Wolfgang Gözze

      Atbildētāja: Verein Bremer Baumwollbörse

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai individuālas preču zīmes kā sertifikācijas zīmes izmantošana var būt preču zīmes izmantošana Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 9. panta 1. punkta un 15. panta 1. punkta izpratnē saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām tā tiek izmantota?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai šāda preču zīme saskaņā ar Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 52. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lasot to kopā ar 7. panta 1. punkta g) apakšpunktu, ir jāpaziņo par spēkā neesošu vai, atbilstoši piemērojot 73. panta c) punktu, ir jāatceļ, ja preču zīmes īpašnieks nenodrošina tirdzniecībā ar apzīmējumu saistīto cerību, kas attiecas uz kvalitāti, atbilstību patiesībai, veicot regulārās kvalitātes pārbaudes pie tās licenciātiem?

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta F-106/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — BM /ECB (Civildienests — ECB personāls — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Rakstveida rājiens)

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/44

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 26. jūnija spriedums — BM/ECB
   (Lieta F-106/11) (1)

   (Civildienests - ECB personāls - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Rakstveida rājiens)
   2013/C 252/74
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BM (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvji — L. Levi un M. Vandenbussche, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka (ECB) (pārstāvji — sākotnēji P. Embley, M. López Torres un E. Carlini, pārstāvji, vēlāk — M. López Torres un E. Carlini, pārstāves, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ECB Cilvēkresursu, budžeta un organizācijas ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora vietnieka lēmumu izteikt prasītājam rājienu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BM sedz savus un atlīdzina Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012., 68. lpp.


title: Lieta C-285/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-277/12 Bimbo , SA /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 24. maijā iesniedza Bimbo , SA

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 20. marta spriedumu lietā T-277/12 Bimbo, SA/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2013. gada 24. maijā iesniedza Bimbo, SA

   (Lieta C-285/13 P)
   2013/C 252/21
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Bimbo, SA (pārstāvis — N. Fernández Fernández-Pacheco, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Café do Brasil SpA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               galvenokārt, daļēji atcelt 2013. gada 20. marta spriedumu, ar kuru atteikta Kopienas preču zīmes 3 478 311“Caffé KIMBO & design” reģistrācija attiecībā uz šādām 30. klasē ietilpstošām precēm: “kafija, tēja, kakao, cukurs, rīsi, tapioka, sāgo, kafijas aizstājēji; milti, konditorejas izstrādājumi, saldējums; medus, melases sīrups; raugs, cepamais pulveris; sāls, sinepes; mērces (ieskaitot salātu mērces); garšvielas; pārtikas ledus” un atstāt spēkā negrozītu šo spriedumu tiktāl, ciktāl ar to noraidīts Kopienas preču zīmes zīmes 3 478 311“Caffé KIMBO & design” reģistrācijas pieteikums attiecībā uz “labības produktiem, maizi un konditorejas izstrādājumiem”;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2013. gada 20. marta spriedumu, ar kuru noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums 3 478 311“Caffé KIMBO & design” attiecībā uz šādām precēm, kas ietilpst 30. klasē: “milti, konditorejas izstrādājumi, saldējums, raugs un cepamais pulveris” un atstāt spēka negrozītu šo spriedumu, ciktāl ar to noraidīts Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums 3 478 311“Caffé KIMBO & design” attiecībā uz labības produktiem, maizi un konditorejas izstrādājumiem;

               —

               piespriest atbildētajiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs apelācijas sūdzības pamatojums ir balstīts uz šādiem pamatiem:

               —

               Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1) 19. noteikums.
               Izvērtējot sajaukšanas iespēju starp Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu 3 478 311“Caffé KIMBO & design” un agrāku Spānijas preču zīmes reģistrāciju 291 655“BIMBO”, kas abas reģistrētas attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, agrākā preču zīme tika uzskatīta nevis par reģistrētu preču zīmi, bet gan par plaši pazīstamu preču zīmi.
               Tiek apgalvots, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja ir atbilstoši pierādījusi agrākas preču zīmes reģistrācijas esamību un tā bija un joprojām ir spēkā, neskatoties uz to, ka nav iesniegts neviens dokuments, kas liecinātu par atkārtotu pieteikumu.

               —

               Regulas (EK) Nr. 207/2009 (2) 8. panta 1., 2., 4. un 5. punkts; Parīzes Konvencijas 6.a pants
               Izvērtējot sajaukšanas iespēju starp Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu 3 478 311“Caffé KIMBO & design” un agrākas Spānijas preču zīmes reģistrāciju 291 655“BIMBO”, kas abas reģistrētas attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, agrākā preču zīmetika uzskatīta nevis par preču zīmi ar reputāciju, bet gan par plaši pazīstamu preču zīmi.
               Apelācijas sūdzības iesniedzēja pierādīja, ka “BIMBO” ir preču zīme ar reputāciju, atsaucoties uz Vispārējās tiesas 2012. gada 14. decembra spriedumu lietā T-357/11, kurā ir atzīts, ka “BIMBO” ir preču zīme ar reputāciju.
               Gan kā plaši pazīstamas preču zīmes, gan kā preču zīmes ar reputāciju salīdzinājums starp precēm norāda uz lielu sajaukšanas iespēju, kura netika ņemta vērā, jo Vispārējā tiesa uzskatīja tās par pietiekami atšķirīgām, lai izvairītos no sajaukšanas iespējas ar precēm, kurām ir tāds pats raksturs, izcelsme, galamērķis un izplatīšanas kanāli.
               Precīzākam salīdzinājumam būtu jānosaka, ka pastāv liela sajaukšanas iespēja, un tāpēc reģistrācija būtu jānoraida attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 30. klasē, ieskaitot, acīmredzot, noraidījumuattiecībā uz “miltiem, konditorejas izstrādājumiem, saldējumu, raugu un cepamo pulveri”.
               Gan kā plaši pazīstamas preču zīmes, gan kā preču zīmes ar reputāciju salīdzinājums starp apzīmējumiem norāda uz lielu sajaukšanas iespēju. Attiecībā uz “BIMBO” ir pierādīta preču zīmes atpazīstamība 92 % apmērā un tirgus daļa 60 % apmērā, un tā ir pelnījusi īpašu aizsardzību. Tādējādi Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums 3 478 311“Caffé KIMBO & design” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 30. klasē, bija jānoraida pilnībā.
               Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums 3 478 311“Caffé KIMBO & design” gūs netaisnīgu labumu no preču zīmes atšķirtspējas un reputācijas un rada vai radīs tai kaitējumu.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-448/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-62/08 ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA /Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-62/08 ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA/Eiropas Komisija 2010. gada 15. septembrī iesniedza ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA

   (Lieta C-448/10 P)
   ()
   2010/C 317/36
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni SpA (pārstāvji — T. Salonico, G. Barone un A. Marega, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu (1) un lēmumu (2) tiktāl, ciktāl tajos nav atzīts strīdīgā pasākuma atlīdzinošais un kompensējošais raksturs, bet šis pasākums, tieši pretēji, ir atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu, un/vai

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu tiktāl, ciktāl tajā nav atzīts, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu ir pretrunā tiesiskās paļāvības principam, un līdz ar to atcelt lēmumu daļā, kurā Itālijai ir noteikts pienākums nekavējoties atgūt attiecīgo atbalstu kopā ar procentiem, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir kļūdains un ka tas līdz ar to ir atceļams šādu iemeslu dēļ:

               1)

               LESD 107. un 108. panta pārkāpums, kā arī pretrunīgs pamatojums un acīmredzama kļūda pierādījumu sagrozīšanas dēļ tiktāl, ciktāl šajā spriedumā strīdīgais pasākums ir atzīts par valsts atbalstu, nevis par kompensējošu pasākumu apelācijas sūdzības iesniedzēja labā. Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, šauri interpretēdama apelācijas sūdzības iesniedzēja pirmajā instancē norādītos valsts tiesību aktus un judikatūru, no kuriem izrietot, ka strīdīgais pasākums nav uzskatāms par valsts atbalstu, bet ka tam joprojām ir Itālijas likumdevēja 1962. gadā sākotnēji paredzētais atlīdzinoša rakstura mērķis, ko bija atzinusi arī Komisija un Vispārējā tiesa;

               2)

               Regulas (EK) Nr. 659/1999 (3) 14. panta 1. punkta, kā arī sacīkstes principa pārkāpums un nepietiekams pamatojums tiktāl, ciktāl Vispārējā tiesa ir secinājusi, ka lēmumā ietvertais rīkojums par atbalsta atgūšanu nav pretrunā tiesiskās paļāvības principam. Vispārējās tiesas spriedums esot kļūdains un nav pienācīgi pamatots daļā, kurā tajā nav atzīts, ka Komisijas ilgstošā kavēšanās saistībā ar Itālijas iestāžu 1991. gada beigās sniegtajiem paskaidrojumiem par to, ka Terni tarifa pirmais pagarinājums joprojām ir saistīts ar tā sākotnējo kompensējošo mērķi, ir uzskatāma par apstākli, kas apelācijas sūdzības iesniedzējam varēja radīt tiesisko paļāvību par to, ka Terni tarifa pagarinājumi, tostarp arī strīdīgais pasākums, nav uzskatāmi par valsts atbalstu.

      (1)  Eiropas Savienības Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2010. gada 1. jūlija spriedums lietā T-62/08.

      (2)  Komisijas 2007. gada 20. novembra Lēmums 2008/408/EK par valsts atbalstu C 36/A/06 (ex NN 38/06), ko Itālija sniegusi uzņēmumiem ThyssenKrupp, Cementir un Nuova Terni Industrie Chimiche (OV 2008, L 144, 37. lpp.).

      (3)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [EKL 88]. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta F-105/07: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 6. marta rīkojums — R bis /Komisija (Civildienests — Ierēdņi — Prasība — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Pārbaudes laika norises nosacījumi — Pārbaudes laika pagarināšana — Apstiprināšana amatā — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/32

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 6. marta rīkojums — R bis/Komisija
   (Lieta F-105/07)
   (Civildienests - Ierēdņi - Prasība - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Pārbaudes laika norises nosacījumi - Pārbaudes laika pagarināšana - Apstiprināšana amatā - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 116/60)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: R bis, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — O. Martins, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Priekšmets
   Iecēlējinstitūcijas 2007. gada 13. februāra lēmuma, ar kuru ir noraidīta prasītājas 2006. gada 8. novembra sūdzība un prasība atlīdzināt zaudējumus, ko tā cieta Komisijas krāpniecisku darbību dēļ, it īpaši tās pārbaudes laikā, atcelšana — Prasība atlīdzināt kaitējumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-307/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. oktobra spriedums — Aldi Einkauf /ITSB — Goya Importaciones y Distribuciones ( 4 OUT Living ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes 4 OUT Living reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme Living & Co — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 20. oktobra spriedums — Aldi Einkauf/ITSB — Goya Importaciones y Distribuciones (“4 OUT Living”)
   (Lieta T-307/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “4 OUT Living” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “Living & Co” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))
   2009/C 297/30
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG, Essen (Vācija) (pārstāvji — N. Lützenrath, U. Rademacher un L. Kolks un C. Fürsen, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — R. Manea un G. Schneider)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā: Goya Importaciones y Distribuciones SL, Cuarte de Huerva (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 7. maija lēmumu lietā R 1199/2007-1 par iebildumu procesu starp Goya Importaciones y Distribuciones SL un Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 260, 11.10.2008.


title: Lieta C-475/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. augustā iesniedza Riigikohus (Igaunija) – AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS/Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/16

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 8. augustā iesniedza Riigikohus (Igaunija) – AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS/Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

   (Lieta C-475/17)
   (2017/C 347/20)
   Tiesvedības valoda – igauņu

      Iesniedzējtiesa

      Riigikohus

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS

      Atbildētājas: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (1) 401. pants ir interpretējams tādējādi, ka ar to nav saderīgs tāds valsts nodoklis, kas ir vispārīgi piemērojams un tiek noteikts proporcionāli cenai, taču iekasējams atbilstoši piemērojamajām tiesību normām tas ir tikai stadijā, kad prece vai pakalpojums tiek pārdots patērētājam, un tādējādi nodokļa galīgais maksātājs ir patērētājs, un tas ir uzskatāms par tādu nodokli, kas ietekmē kopējās pievienotās vērtības sistēmas darbību un kropļo konkurenci?

      (1)  Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-571/13: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 14. maija rīkojums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Annegret Weitkämper – Krug / NRW Bank – Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/20

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 14. maija rīkojums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Annegret Weitkämper–Krug/NRW Bank – Anstalt des öffentlichen Rechts

   (Lieta C-571/13) (1)

   2014/C 261/37
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 24, 25.1.2014.


title: Lieta C-196/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 14. maija rīkojumu — Acoset SpA / Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa u.c.

text:
               2.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 197/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itālija) 2008. gada 14. maija rīkojumu — Acoset SpA/Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa u.c.
   (Lieta C-196/08)
   (2008/C 197/14)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Iesniedzējtiesa
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Acoset SpA

      Atbildētāja: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa u.c.
   Prejudiciālais jautājums
   Vai ar Kopienu tiesībām, it īpaši ar Līguma 43., 49. un 86. pantā minētajiem pārskatāmības un brīvas konkurences pienākumiem ir saderīgs tādas jaukta (publiska un privāta) kapitāla sabiedrības modelis, kura dibināta noteikta sabiedriskā pakalpojuma sniegšanai saistībā ar rūpniecību un kurai ir tikai sabiedrisks mērķis, kurai tieši piešķirta attiecīgā pakalpojuma sniegšana, kurā “rūpnieciska” un “operatīva” rakstura privāto partneri izvēlas uz konkurenci balstītā procedūrā, pirms tam pārbaudot gan finanšu un tehniskos nosacījumus, gan tīri operatīvus un vadības nosacījumus attiecībā uz veicamo pakalpojumu un sniedzamajiem īpašajiem pakalpojumiem?


title: Lieta C-66/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Green Network SpA/Autorità per l’energia elettrica e il gas

text:
               25.5.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 147/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 8. februārī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) — Green Network SpA/Autorità per l’energia elettrica e il gas

   (Lieta C-66/13)
   2013/C 147/10
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Green Network SpA

      Atbildētāja: Autorità per l’energia elettrica e il gas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai pareizai LESD 3. panta 2. punkta un 216. panta — saskaņā ar kuru Savienības ekskluzīvā kompetencē ir slēgt starptautiskus līgumus, ja šāda noslēgšana ir paredzēta Savienības tiesību aktā vai ir nepieciešama, lai Savienībai piešķirtu tiesības īstenot savu iekšējo kompetenci, vai tiktāl, ciktāl noslēgšana var ietekmēt kopējos noteikumus vai grozīt to piemērojamību, kā rezultātā, pirmkārt, pilnvaras noslēgt līgumus ar trešajām valstīm, kas ietekmē kopējos noteikumus vai groza to piemērojamību, vai arī [ietekmē] nozari, kuru pilnībā reglamentē Kopienu tiesiskais regulējums un kurā Savienībai ir ekskluzīva kompetence, ir centralizētas pašā Savienībā, un, otrkārt, minētās pilnvaras ne individuāli, ne kolektīvi vairs nepieder dalībvalstīm, — un iepriekš minētā Direktīvas 2001/77/EK 5. panta piemērošanai ir pretrunā valsts tiesību norma (2003. gada Likumdošanas dekrēta Nr. 387 20. [panta] 3. punkts), kurā trešo valstu izsniegtu izcelsmes apliecinājumu atzīšana ir padarīta atkarīga no attiecīga starptautiska līguma noslēgšanas starp Itālijas valsti un trešo valsti;

               2)

               vai minētais valsts tiesiskais regulējums ir pretrunā pareizai minēto Kopienu tiesību normu piemērošanai, ja trešā valsts ir Šveices Konfederācija, ko ar Eiropas Savienību saista brīvās tirdzniecības nolīgums, kurš ir noslēgts 1972. gada 22. jūlijā un stājās spēkā 1973. gada 1. janvārī;

               3)

               vai pareizai 1) jautājumā minēto Kopienu tiesību normu piemērošanai ir pretrunā ministrijas 1999. gada 11. novembra dekrēta 4. panta 6. punktā ietvertā valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru gadījumā, ja elektroenerģija tiek importēta no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis, lūguma [atbrīvot no pienākuma iegādāties zaļos sertifikātus] apmierināšana ir atkarīga no līguma noslēgšanas starp valsts tīkla pārvaldītāju un līdzīgu vietējo iestādi, kas nosaka kārtību, kādā veicamas vajadzīgās pārbaudes;

               4)

               vai minētais valsts tiesiskais regulējums ir pretrunā pareizai minēto Kopienu tiesību normu piemērošanai gadījumā, ja ministrijas 1999. gada 11. novembra dekrēta 4. panta 6. punktā minētais līgums ir tikai klusējot noslēgts līgums, kas nekad nav ticis noformēts kā oficiāls dokuments un uz kuru tikai norāda prasītājs, kas nav spējīgs par to sniegt konkrētas norādes.


title: Lieta T-385/11: Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — BP Products North America /Padome (Dempings — Subsīdijas — Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas imports — Apiešana — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. pants — Regulas (EK) Nr. 597/2009 23. pants — Līdzīgs, nedaudz modificēts produkts — Tiesiskā noteiktība — Pilnvaru nepareiza izmantošana — Acīmredzamas kļūdas vērtējumā — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Labas pārvaldības princips)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/33

         Vispārējās tiesas 2014. gada 16. janvāra spriedums — BP Products North America/Padome
   (Lieta T-385/11) (1)

   (Dempings - Subsīdijas - Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas imports - Apiešana - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 13. pants - Regulas (EK) Nr. 597/2009 23. pants - Līdzīgs, nedaudz modificēts produkts - Tiesiskā noteiktība - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Acīmredzamas kļūdas vērtējumā - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Labas pārvaldības princips)
   2014/C 52/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BP Products North America, Inc. (Neipervila [Naperville], Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — sākotnēji C. Farrar, solicitor, H.-J. Prieß, B. Sachs un M. Schütte, advokāts, vēlāk C. Farrar, H.-J. Prieß, M. Schütte un K. Arend, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz B. O’Connor, solicitor, un S. Gubel, advokāts)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. França un A. Stobiecka-Kuik) un European Biodiesel Board (EBB) (pārstāvji — O. Prost un M.-S. Dibling, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Padomes 2011. gada 5. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 443/2011, ar ko galīgo kompensācijas maksājumu, kurš ar Regulu (EK) Nr. 598/2009 noteikts Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, piemēro arī biodīzeļdegvielas importam, kas sūtīts no Kanādas un kam ir vai nav deklarēta izcelsme Kanādā, ar ko importētai biodīzeļdegvielai maisījumā, kurā Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas saturs nepārsniedz 20 masas %, piemēro arī galīgo kompensācijas maksājumu, kas noteikts ar Regulu (EK) Nr. 598/2009, un ar ko izbeidz izmeklēšanu par importu, kas sūtīts no Singapūras (OV L 122, 1. lpp.), kā arī Padomes 2011. gada 5. maija Īstenošanas regulas (ES) Nr. 444/2011, ar ko galīgo antidempinga maksājumu, kurš ar Regulu (EK) Nr. 599/2009 noteikts Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas importam, piemēro arī biodīzeļdegvielas importam, kas sūtīts no Kanādas un kam ir vai nav deklarēta izcelsme Kanādā, ar ko importētai biodīzeļdegvielai maisījumā, kurā Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes biodīzeļdegvielas saturs nepārsniedz 20 masas %, piemēro arī galīgo antidempinga maksājumu, kas noteikts ar Regulu (EK) Nr. 599/2009, un ar ko izbeidz izmeklēšanu par importu, kas sūtīts no Singapūras (OV L 122, 12. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BP Products North America Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un European Biodiesel Board (EBB) tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 282, 24.9.2011.


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā F-103/07 labojums ( OV C 315, 22.12.2007., 45. lpp. )

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/39

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā F-103/07 labojums

      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis”, C 315, 2007. gada 22. decembrī, 45. lpp.
         )

   (2008/C 79/75)
   Paziņojumu OV lietā F-103/07 Duta/Kopienu Tiesa lasīt šādi:

         “Prasība, kas celta 2007. gada 5. oktobrī — Duta/Kopienu Tiesa
         (Lieta F-103/07)
         (2006/C 000/01)
         Tiesvedības valoda — franču
         Lietas dalībnieki

            Prasītājs: Radu Duta, Luksemburga (Luksemburga) [pārstāvis — F. Krieg, avocat]

            Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa
         Prasītāja prasījumi:

                     —

                     atcelt apstrīdētos lēmumus;

                     —

                     nodot lietu izskatīšanai kompetentajai iestādei;

                     —

                     piespriest atbildētājai kā zaudējumu atlīdzību samaksāt EUR 1;

                     —

                     piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

               Pamati un galvenie argumenti
         Savā prasībā prasītājs apstrīd viņa kandidatūras Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas tiesneša referenta amatam noraidīšanu. Šī noraidīšana notika 2007. gada 24. janvāra apkārtrakstā, kaut arī attiecīgais tiesnesis iepriekš izrādīja lielu interesi par prasītāja kandidatūru.
         Prasītājs apgalvo, pirmkārt, ka lēmums par viņa sūdzības noraidīšanu nav spēkā. To izskatīja “Pirmās instances tiesas komisija, kas ir atbildīga par sūdzību izskatīšanu”, kuras sastāvs neesot atbildis lietas taisnīgas izskatīšanas prasībām, ko nosaka Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 1. punkts. Proti, Pirmās instances tiesas tiesneši, kas piedalījās tiesas sēdē, nevar pilnīgi objektīvi spriest par lietām, kas attiecas uz vienu no viņu kolēģiem.
         Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka viņš esot ticis diskriminēts. Attiecīgais tiesnesis neesot sapratīgi izmantojis savas izvērtēšanas pilnvaras.
         Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka katrā ziņā apstrīdētajos lēmumos tika pārkāpti pārskatāmības, labticības un tiesiskās paļāvības vispārējie principi.”