title: Lieta C-91/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Eis.de GmbH/BBY Vertriebsgesellschaft mbH

text:
               6.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesgerichtshof (Vācija) 2009. gada 6. marta rīkojumu — Eis.de GmbH/BBY Vertriebsgesellschaft mbH
   (lieta C-91/09)
   2009/C 129/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Eis.de GmbH

      Atbildētāja: BBY Vertriebsgesellschaft mbH

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ir notikusi lietošana Direktīvas 89/104/EEK (1) 5. panta 1. punkta otrā teikuma a) apakšpunkta izpratnē, ja trešā persona bez preču zīmes īpašnieka piekrišanas preču zīmei identisku apzīmējumu nodod interneta meklētājprogrammas operatoram kā atslēgvārdu (Keyword) ar mērķi, lai, šo preču zīmei identisko apzīmējumu kā meklēšanas vārdu ievadot programmā, tajā no meklēšanas rezultātiem nošķirtā reklāmas laukumā parādītos elektroniska reklāmas saite (Link) uz trešās personas interneta vietni kā reklāma identiskām precēm vai pakalpojumiem, pie kam šī saite ir apzīmēta kā sludinājums un sludinājumā pašā nav minēts nedz apzīmējums, nedz arī kāda norāde uz preču zīmes īpašnieku vai tā piedāvātajām precēm?

      (1)  Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmā direktīva 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.).


title: Lieta T-812/14 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 25. februāra rīkojums – BPC Lux 2 u.c./Komisija Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts — Finanšu nozare — Atbalsts, kas piešķirts banku noregulējuma ietvaros — Lēmums necelt iebildumus — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Steidzamības neesamība

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/27

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2015. gada 25. februāra rīkojums – BPC Lux 2 u.c./Komisija
   (Lieta T-812/14 R)
   (Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts - Finanšu nozare - Atbalsts, kas piešķirts banku noregulējuma ietvaros - Lēmums necelt iebildumus - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
   (2015/C 127/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luksemburga); BPC UKI LP (George Town, Kaimanu salas, Apvienotā Karaliste); Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town); Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis); Queen Street Fund Ltd (George Town); BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town); BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town); CSS LLC (Čikāga, Ilinoisa, Amerikas Savienotās Valstis); Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town); EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town); EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town); TP Lux HoldCo (Luksemburga, Luksemburga); VR Global Partners LP (George Town); Absalon II Ltd (Dublina, Īrija); CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denvera, Kolorādo, Amerikas Savienotās Valstis); City of New York Group Trust (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis); Dignity Health (Sanfrancisko, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis); GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luksemburga); GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublina) un San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – J. Webber, M. Steenson, solicitors, un P. Fajardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – L. Flynn un P.-J. Loewenthal)

      Priekšmets

   Pieteikums par Komisijas 2014. gada 3. augusta Lēmuma C(2014)5682 final necelt iebildumus par valsts atbalstu SA.39250 (2014/N), par ko paziņojusi Portugāle un kas attiecas uz Banco Espirito Santo SA piemērojamo noregulējumu, izpildes apturēšanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt;

               2)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-454/09: Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Valsts atbalsts — Atbalsts New Interline SpA — Atgūšana)

text:
               3.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/4

         Tiesas (piektā palāta) 2011. gada 13. oktobra spriedums — Eiropas Komisija/Itālijas Republika
   (Lieta C-454/09) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Valsts atbalsts - Atbalsts New Interline SpA - Atgūšana)
   2011/C 355/05
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Righini, B. Stromsky un D. Grespan)

      Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, P. Gentili un B. Tidore, avvocati dello Stato)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Tādu aktu nepieņemšana paredzētajā termiņā, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmuma 2008/697/EK par valsts atbalstu C 13/07 (ex NN 15/06), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam New Interline (paziņots ar numuru C(2008) 1321), 2.-4. panta prasības

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Lēmuma 2008/697/EK par valsts atbalstu C 13/07 (ex NN 15/06 un N 734/06), ko Itālija piešķīrusi uzņēmumam New Interline, izpildi, Itālijas Republika nav izpildījusi EKL 249. panta ceturtajā daļā, kā arī minētā lēmuma 2. un 3. pantā paredzētos pienākumus;

               2)

               Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta F-50/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. novembra spriedums — Hristova /Komisija (Civildienests — Pieņemšana darbā — Atklāts konkurss — Pielaišanas nosacījumi — Kandidatūras noraidīšana — Pamatojums — Diplomi)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/70

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 25. novembra spriedums — Hristova/Komisija
   (Lieta F-50/07) (1)

   (Civildienests - Pieņemšana darbā - Atklāts konkurss - Pielaišanas nosacījumi - Kandidatūras noraidīšana - Pamatojums - Diplomi)
   (2009/C 44/120)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Valentina Hristova, Pavlikeni (Bulgārija) (pārstāvis — G. Kerelov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un B. Eggers)
   Priekšmets
   Atcelt konkursa EPSO/AST/14/06 atlases komisijas lēmumu, ar ko prasītājai tiek atteikta pielaišana minētā konkursa pārbaudījumiem, jo viņai nav trīs gadu profesionālās pieredzes sekretariāta nozarē pēc diploma saņemšanas — Prasība par zaudējumu atlīdzību
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt atklātā konkursa EPSO/AST/14/06 atlases komisijas lēmumu, ar ko Hristova tiek atteikta pielaišana minētā konkursa pārbaudījumiem,

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 79, 29.3.2008., 36. lpp.


title: Lieta T-440/09: Prasība, kas celta 2009. gada 3. novembrī — Azienda Agricola Bracesco /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/42

         Prasība, kas celta 2009. gada 3. novembrī — Azienda Agricola Bracesco/Komisija
   (Lieta T-440/09)
   2009/C 312/69
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Azienda Agricola Bracesco Srl, Orgiano(Itālija) (pārstāvji — F. Tosello, avvocato, S. Rizzioli, avvocato, C. Pauly, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atbilstoši EKL 235. pantam un 288. panta otrajai daļai atlīdzināt Azienda Agricola Bracesco s.r.l. zaudējumus, kas pašreizējā likvidācijas procesā ir sasnieguši EUR 335 000, vai citu taisnīgu summu, kuru tiesvedības laikā noteiks tiesa, un papildus likumiskos procentus līdz summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība par zaudējumu atlīdzību, kas izriet no Eiropas Kopienas ārpuslīgumiskās atbildības, iekļaujas Kopienas pasākumos cīņai pret putnu gripu.
   Šajā sakarā tiek apstiprināts, ka Eiropas mājputnu tirgus traucējumu rezultātā, kurus izraisīja cenu kritums patērētāju pieprasījuma samazināšanās dēļ, kas, savukārt, bija saistīts ar putnu gripas izplatību, Eiropas Komisija nolēma veikt pasākumus, pieņemot Regulu Nr. 1010/2006 (1), kas paredz atbalsta pasākumus mājputnu gaļas ražotajiem.
   Tomēr, neskatoties uz to, ka saskaņā ar Kopienu tiesību aktiem dzīvnieku veselības jomā mājputnu kategorijā ietilpst arī paipalas, mājputnu gaļas ražotāji, kuri nodarbojas ar šīs sugas audzēšanu un kaušanu, ir nepamatoti izslēgti no atbalsta saņēmēju loka.
   Prasītāja, Azienda Agricola Bracesco s.r.l., kas atrodas likvidācijas procesā, sūdzas par netaisnīgi ciestajiem zaudējumiem, kas radušies Eiropas Komisijas rīcības rezultātā, ar kuru ir acīmredzami un būtiski pārkāpts viens no Kopienu tiesiskās iekārtas pamatprincipiem, tas ir, nediskriminācijas princips.

      (1)  Komisijas 2006. gada 3. jūlija Regula (EK) Nr. 1010/2006 par noteiktiem ārkārtas pasākumiem tirgus atbalstam olu un mājputnu nozarē konkrētām dalībvalstīm (OV L 180, 3. lpp.).


title: Lieta C-261/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Beļģija) 2007. gada 1. jūnija rīkojumu — VTB-VAB NV / Total Belgium NV

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Beļģija) 2007. gada 1. jūnija rīkojumu — VTB-VAB NV/Total Belgium NV

   (Lieta C-261/07)
   (2007/C 199/28)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Beļģija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: VTB-VAB NV

      Atbildētāja: Total Belgium NV

   Prejudiciālais jautājums
   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem (1), liedz piemērot tādu valsts tiesību normu kā Beļģijas 1991. gada 14. jūlijaWet betreffende de handelspraktijken en de voorlichting en bescherming van de consument 54. pants, kurā, izņemot tajā ierobežoti uzskaitītus gadījumus, ir aizliegts jebkāds pārdevēja apvienots piedāvājums patērētājam, ieskaitot tādu, kurā precei, kuru patērētājam jānopērk, ir pievienots bezmaksas pakalpojums, kura izmantošana ir saistīta ar preces pirkšanu, neņemot vērā konkrētā gadījuma apstākļus, it īpaši ietekmi, kāda konkrētajam piedāvājumam varētu būt uz parastu patērētāju, un to, vai šis piedāvājums konkrētajos apstākļos ir uzskatāms esošu pretrunā profesionālās rūpības pienākumam un godīgām tirdzniecības paražām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 149, 22. lpp.).


title: Lieta C-294/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

text:
               4.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 293/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 22. maijā iesniedza Raad van State (Nīderlande) – Stichting Werkgroep Behoud de Peel/College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

   (Lieta C-294/17)
   (2017/C 293/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

      Atbildētājs: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (1) (OV 1992, L 206, Dzīvotņu direktīva) 6. panta 2. un 3. punkts nepieļauj tiesisko regulējumu, kura mērķis ir nepiemērot pienākumu saņemt atļauju projektiem un citām darbībām, kas izraisa slieksni vai robežvērtību nepārsniedzošus slāpekļa nosēdumus, un tāpēc atļaut tos bez individuālas atļaujas, pieņemot, ka pirms tiesiskā regulējuma pieņemšanas ir veikts visu projektu un citu darbību, kurām var piemērot šo tiesisko regulējumu, kopējās ietekmes uz vidi novērtējums?

               2)

               Vai Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206) 6. panta 2. un 3. punkts nepieļauj to, ka ietekmes uz vidi novērtējums programmai, kurā ir novērtēts konkrēts slāpekļa nosēdumu kopējais daudzums, ir pamats atļaujas (individuālas atļaujas) piešķiršanai projektam vai citai darbībai, kas izraisa slāpekļa nosēdumus, kuri ietilpst programmas ietvaros novērtētā nosēdumu apjoma robežās?

               3)

               Vai tādas programmas kā Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 vajadzībām veiktā ietekmes uz vidi novērtējumā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206) 6. panta 3. punkta izpratnē drīkst iekļaut pozitīvo ietekmi, ko rada attiecīgo dzīvotņu veidu un dzīvotņu pašreizējo apgabalu saglabāšanas pasākumi un atbilstīgi pasākumi, kuri tiek veikti saistībā ar šīs direktīvas 6. panta 1. un 2. punktā noteiktajiem pienākumiem?

                           3a)

                           Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai saglabāšanas pasākumu un atbilstīgu pasākumu pozitīvo ietekmi var iekļaut programmas vajadzībām veiktā ietekmes uz vidi novērtējumā, ja ietekmes uz vidi novērtējuma laikā šie pasākumi vēl nav veikti un to pozitīvā ietekme vēl nav sākusies?

                     Vai šajā saistībā – pieņemot, ka ietekmes uz vidi novērtējums ietver galīgus secinājumus par minēto pasākumu ietekmi, pamatojoties uz labākajām attiecīgajām zinātnes atziņām, – ir nozīme tam, ka pasākumu veikšana un rezultāti tiek kontrolēti un – ja izrādās, ka ietekme ir nelabvēlīgāka par pieņēmumu ietekmes uz vidi novērtējumā – vajadzības gadījumā notiek koriģēšana?

               4)

               Vai pozitīvo ietekmi, ko rada iespējams slāpekļa nosēdumu patstāvīgs samazinājums Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 darbības laikā, drīkst iekļaut ietekmes uz vidi novērtējumā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206) 6. panta 3. punkta izpratnē?
               Vai šajā saistībā – pieņemot, ka ietekmes uz vidi novērtējums ietver galīgus secinājumus par minēto attīstību, pamatojoties uz labākajām attiecīgajām zinātnes atziņām, – ir nozīme tam, ka slāpekļa nosēdumu patstāvīgs samazinājums tiek kontrolēts un – ja izrādās, ka samazinājums ir mazāks nekā pieņemts ietekmes uz vidi novērtējumā – vajadzības gadījumā notiek koriģēšana?

               5)

               Vai atjaunošanas pasākumus, kas veikti Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 ietvaros un ar kuriem netiek pieļauta konkrēta vidi piesārņojoša faktora, piemēram, slāpekļa nosēdumu, iespējamā kaitīgā ietekme uz dzīvotņu veidu vai dzīvotņu pašreizējiem apgabaliem, var interpretēt kā aizsardzības pasākumu Tiesas 2014. gada 15. maija sprieduma Briels u. c. (C-521/12, ECLI:EU:C:2014:330) 28. punkta izpratnē, kuru drīkst iekļaut ietekmes uz vidi novērtējumā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206) 6. panta 3. punkta izpratnē?

                           5a)

                           Ja atbilde uz piekto jautājumu ir apstiprinoša, vai aizsardzības pasākumu, kurus drīkst iekļaut ietekmes uz vidi novērtējumā, pozitīvo ietekmi var iekļaut šajā novērtējumā, ja ietekmes uz vidi novērtējuma laikā šie pasākumi vēl nav veikti un to pozitīvā ietekme vēl nav sākusies?

                     Vai šajā saistībā – pieņemot, ka ietekmes uz vidi novērtējums ietver galīgus secinājumus par minēto pasākumu ietekmi, pamatojoties uz labākajām attiecīgajām zinātnes atziņām, – ir nozīme tam, ka pasākumu veikšana un rezultāti tiek kontrolēti un – ja izrādās, ka ietekme ir nelabvēlīgāka par pieņēmumu ietekmes uz vidi novērtējumā – vajadzības gadījumā notiek koriģēšana?

      (1)  OV 1992, L 206, 7. lpp.


title: Lieta C-385/07 P: Tiesas (virspalāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Eiropas Kopienu Komisija, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw GmbH, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH (Apelācija — Konkurence — EKL 82. pants — Iepakojuma savākšanas un reģenerācijas sistēma Vācijā — Firmas zīme Der Grüne Punkt — Atlīdzība saskaņā ar līgumu par firmas zīmes izmantošanu — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Preču zīmes īpašnieka ekskluzīvās tiesības — Pārmērīgi ilga tiesvedība Pirmās instances tiesā — Saprātīgs termiņš — Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips — Kopienu Tiesas Statūtu 58. un 61. pants)

text:
               12.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 220/3

         Tiesas (virspalāta) 2009. gada 16. jūlija spriedums — Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH/Eiropas Kopienu Komisija, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw GmbH, Landbell AG für Rückhol-Systeme, BellandVision GmbH
   (Lieta C-385/07 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - EKL 82. pants - Iepakojuma savākšanas un reģenerācijas sistēma Vācijā - Firmas zīme “Der Grüne Punkt” - Atlīdzība saskaņā ar līgumu par firmas zīmes izmantošanu - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Preču zīmes īpašnieka ekskluzīvās tiesības - Pārmērīgi ilga tiesvedība Pirmās instances tiesā - Saprātīgs termiņš - Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips - Kopienu Tiesas Statūtu 58. un 61. pants)
   2009/C 220/03
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH (pārstāvji — V. Deselerss [W. Deselaers], E. Vāgners [E. Wagner] un B. Meirings [B. Meyring], Rechtsanwälte)

      Pretējās puses procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — V. Melss [W. Mölls] un R. Zauers [R. Sauer]), Vfw GmbH (pārstāvis — H. Visels [H. Wissel], Rechtsanwalt), Landbell AG für Rückhol-Systeme (pārstāvji — A. Rinne [A. Rinne] un M. Vestrupa [M. Westrup], Rechtsanwälte), BellandVision GmbH (pārstāvji — A. Rinne un M. Vestrupa, Rechtsanwälte)

      Persona, kas iestājusies lietā Komisijas prasījumu atbalstam: Interseroh Dienstleistungs GmbH (pārstāvji — V. Paulī [W. Pauly], A. Oksle [A. Oexle] un J. Kempkess [J. Kempkes], Rechtsanwälte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 24. maija spriedumu lietā T-151/01 Duales System Deutschland/Komisija, ar ko Pirmās instances tiesa noraidīja prasību par Komisijas 2001. gada 20. aprīļa lēmuma 2001/463/EK par EKL 82. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP D3/34493 — DSD) (OV L 166, 1. lpp.) atcelšanu — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Tādu iesaiņojumu savākšanas un reģenerācijas sistēma, kas laisti tirdzniecībā Vācijā un kuriem ir “Zaļā Punkta” (“Der Grüne Punkt”) logo

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina tiesāšanās izdevumus, kas šajā instancē radušies Eiropas Kopienu Komisijai, Interseroh Dienstleistungs GmbH, Vfw GmbH, Landbell AG für Rückhol-Systeme un BellandVision GmbH.

      (1)  OV C 269, 10.11.2009.


title: Lieta T-295/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. oktobrī — Base pret Komisiju

text:
               16.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 310/24

         Prasība, kas celta 2006. gada 19. oktobrī — Base pret Komisiju
   (Lieta T-295/06)
   (2006/C 310/46)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BASE NV, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — A. Verheyden, Y. Desmedt un F. Bimont, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Komisija ir pārkāpusi pamatdirektīvas (1) 7. panta 4. punktā noteiktos procedūras noteikumus, nepamatoti neuzsākot padziļinātas izmeklēšanas procedūru par Institut Belge des Services Postaux (IBPT) reglamentējošo pasākumu projektu;

               —

               konstatēt, ka Komisija ir pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, analizējot IBPT paziņoto pasākumu projektu, nepamatoti uzskatot, ka BASE ir būtiska ietekme tirgū savienojuma beigu balss zvaniem savā individuālajā mobilajā tīklā Beļģijā;

               —

               konstatēt, ka Komisija ir pārkāpusi vispārīgos principus un jaunās pamatdirektīvas pamatmērķus, nepamatoti apstiprinot IBPT piedāvātos pasākumus, lai gan katra pasākuma noteikšana bija acīmredzami nesamērīga un lieka. Īpaši, Komisija pārkāpa vispārīgos principus un jaunās pamatdirektīvas pamatmērķus, kā premisu ieviešot īslaicīgu vienotu maksu par gala savienojumu, nenovērtējot šīs vienotības tiešo ietekmi uz BASE kā trešo ienācēju tirgū;

               —

               iepriekš minēto iemeslu dēļ atcelt Komisijas lēmumu kopumā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar lēmumu, kas apstrīdēts 2006. gada 4. augustā (lieta BE/2006/0433), Komisija Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktā paredzētās pirmās izmeklēšanas fāzes beigās apstiprināja pasākumu lēmumprojektu par savienojumu beigu zvanu individuālos mobilo sakaru tīklos Beļģijā vairumtirdzniecības tirgu, ko tai 2006. gada 7. jūlijā paziņoja Beļģijas valsts reglamentējošā iestāde, IBPT un pamatojoties uz to IBPT nolēma pagaidām uzskatīt ikvienu no trim Beļģijas mobilo sakaru tīklu operatoriem, to skaitā arī prasītāju, par tādiem, kam ir būtiska ietekme savienojuma beigu balss zvanu individuālos mobilo sakaru tīklos tirgū un šī iemesla dēļ tiem noteikt zināmus pienākumus. IBPT paziņotais pasākumu lēmumprojekts ietver arī lēmumu par “glide path” mehānisma ieviešanu, lai līdz 2008. gadam pakāpeniski samazinātu maksu par Beļģijas operatoru savienojuma beigu zvanu.
   Savas prasības atcelt tiesību aktu pamatojumam prasītāja izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo prasības pamatu prasītāja pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi Direktīvas 2002/21/EK 7. panta normas par konsultāciju procedūru, nepamatoti neuzsākot padziļinātas pārbaudes procedūru saskaņā ar minētās direktīvas 7. panta 4. punktu, lai gan pēc prasītājas domām IBPT ar pierādījumiem un argumentāciju, ko satur paziņojums, nevarēja pamatot, kāpēc prasītāja ir jāuzskata par uzņēmēju ar būtisku ietekmi savienojumu beigu mobilo zvanu vairumtirdzniecības tirgū Beļģijā.
   Otrajā prasības pamatā prasītāja min vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā, ko Komisija ir pieļāvusi, novērtējot attiecīgo prasītājas būtisko ietekmi tirgū, kas tai ir pēc Beļģijas iestādes ziņām ir savienojumu beigu balss zvanu tirgū Beļģijā.
   Ar trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija, novērtējot IBPT piedāvāto pasākumu pamatotību un atbilstību, nav ievērojusi jaunās pamatdirektīvas par elektronisko komunikāciju tīkliem principus un mērķus. Īpaši, prasītāja apgalvo, ka tas, ka Komisija kā premisu ir ieviesusi vienotas maksas par savienojuma beigām piemērošanu, ir acīmredzams samērīguma un nediskriminācijas principa pārkāpums, jo Komisija nav pietiekami ņēmusi vērā prasītājas situāciju un objektīvi pastāvošās atšķirības starp to un citiem mobilo sakaru operatoriem Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisijas apstiprinātais tarifu regulējums ir tās pilnvaru un Direktīvas 2002/77/EK (2) 2. panta pārkāpums.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva), (OV 2002 L 108, 33. lpp.).

      (2)  Komsijas 2002. gada 16. septembra Direktīva 2002/77/EK par konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu tirgū, (OV 2002 L 249, 21. lpp.).


title: Lieta T-328/09: Prasība, kas celta 2009. gada 19. augustā — Producteurs de Légumes de France/Komisija

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/69

         Prasība, kas celta 2009. gada 19. augustā — Producteurs de Légumes de France/Komisija
   (lieta T-328/09)
   2009/C 267/125
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Les Producteurs de Légumes de France, Parīze (Francija) (pārstāvis — O. Fachin, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, pamatojoties uz EK līguma 230. panta ceturto daļu;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2009. gada 28. janvāra Lēmumu C(2009) 203 galīgā redakcijā (1), ar kuru Komisija par nesaderīgiem ar kopējo tirgu atzina Francijas Republikas “lauksaimniecības plānu” ietvaros piešķirto valsts atbalstu augļu un dārzeņu ražotājiem, kura mērķis bija atvieglot Francijā audzēto lauksaimniecības produktu tirdzniecību, un uzdeva Francijas Republikai atgūt aplūkoto atbalstu.
   Savas prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus, kas attiecas uz:

               —

               tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu tiktāl, ciktāl tas, ka Komisija laikā no 1992.–2002. gadam varēja uzzināt par lauksaimniecības plānu esamību, tomēr neuzsākot procedūru, varēja radīt ražotāju paļāvību uz šo plānu likumību;

               —

               par kļūdu summas, ko prasīts atlīdzināt par 2001. gadu, apmērā, kas ietekmē kopējo atmaksājamo summu apmēru, kā arī maksājamos procentus.

      (1)  OV L 127, 11. lpp. — publicēts ar Nr. 2009/402/EK


title: Lieta C-489/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Lajos Tiborné Böszörményi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/3

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 31. oktobrī iesniedza Debreceni Munkaügyi Bíróság (Ungārija) — Lajos Tiborné Böszörményi/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

   (Lieta C-489/12)
   2013/C 79/05
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Lajos Tiborné Böszörményi

      Atbildētājs: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 30. pants ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir paredzēts garantēt iespēju vērsties tiesā tikai prettiesiskas un nepamatotas (unjustified) atlaišanas gadījumos?

               2)

               Vai [šī tiesību norma] nozīmē, ka, atlaižot no darba, darba devējam ir pienākums darbiniekam rakstiski paziņot atlaišanas iemeslus, jo pretējā gadījumā tā var izrādīties nepamatota (unjustified)?

               3)

               Vai iemeslu nepaziņošana jau pati par sevi padara pasākumu par prettiesisku vai arī darba devējs var norādīt iemeslus pēc tam — iespējamas darba strīda procedūras gaitā?


title: Tiesas spriedums ( 2010. gada 17. decembris ) lietā E-11/10 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti (Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos)

text:
               16.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 176/8

         TIESAS SPRIEDUMS
   (2010. gada 17. decembris)
   lietā E-11/10
   EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti
   (Līgumslēdzējas puses saistību neizpildīšana – Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos)
   2011/C 176/05
   Lietā E-11/10, EBTA Uzraudzības iestāde pret Lihtenšteinas Firstisti – PIETEIKUMS paziņojumam, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par to pasākumu pieņemšanu, kuri vajadzīgi, lai valsts tiesību sistēmā pilnībā ieviestu Aktu, kas minēts EEZ līguma XVIII pielikuma 21.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta redakcija)), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteinas Firstiste nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā akta 33. pantu un EEZ līguma 7. pantu, Tiesa šādā sastāvā – priekšsēdētājs Carl Baudenbacher, tiesneši Thorgeir Örlygsson (tiesnesis-referents) un Henrik Bull – 2010. gada 17. decembrī pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Ar šo Tiesa:

               1)

               paziņo, ka noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai īstenotu Aktu, kas minēts EEZ līguma XVIII pielikuma 21.b punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta redakcija)), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, Lihtenšteinas Firstiste noteiktajā termiņā nav izpildījusi saistības saskaņā ar Akta 33. panta pirmo daļu un EEZ līguma 7. pantu;

               2)

               piespriež Lihtenšteinas Firstistei segt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-90/09 P: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. janvāra spriedums — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Gumijas ķīmisko piedevu nozare — Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta noteikumu pārkāpums — Uzņēmumu grupa — Mātes sabiedrības solidāra atbildība par meitas sabiedrības izdarītu konkurences tiesību normu pārkāpumu — Koncerna mātes sabiedrības atzīšana par vainojamu)

text:
               12.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 20. janvāra spriedums — General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA/Eiropas Komisija
   (Lieta C-90/09 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Gumijas ķīmisko piedevu nozare - Lēmums, ar ko tiek konstatēts EKL 81. panta noteikumu pārkāpums - Uzņēmumu grupa - Mātes sabiedrības solidāra atbildība par meitas sabiedrības izdarītu konkurences tiesību normu pārkāpumu - Koncerna mātes sabiedrības atzīšana par vainojamu)
   2011/C 80/03
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: General Química, SA, Repsol Química, SA, Repsol YPF, SA (pārstāvji — J.M. Jiménez-Laiglesia Oñate un J. Jiménez-Laiglesia Oñate, abogados)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un E. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (sestā palāta) 2008. gada 18. decembra spriedumu lietā T-85/06 General Química u.c./Komisija, kurā Pirmās instances tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 21. decembra Lēmumu 2006/902/EK par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru pret Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Co. Inc. (iepriekš — Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (iepriekš — Crompton Corp.), General Química, SA, Repsol Química, SA un Repsol YPF, SA (lieta COMP/F/C.38.443 — Gumijas apstrādei domātās ķimikālijas) (OV 2006, L 353, 50. lpp.), kā arī pakārtoti — samazināt prasītājām uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedumu lietā T-85/06 General Química u.c./Komisija, ar kuru tā ir noraidījusi General Química SA, Repsol Química SA un Repsol YPF SA prasību par Komisijas 2005. gada 21. decembra lēmumu 2006/902/EK par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu pret Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (bijusī Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (bijusī Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA un Repsol YPF SA (Lieta COMP/F/C.38.443 — Gumijas ķīmiskās piedevas), tiktāl, ciktāl, pirmkārt, Pirmās instances nav norādījusi iemeslus, kas pamato secinājumu, atbilstoši kuram paziņojums, ar kuru Repsol Química SA deva rīkojumu General Química SA izbeigt jebkādu praksi, kas varētu tikt uzskatīta par konkurences tiesību pārkāpumu, kas pats par sevi būtu pietiekami, lai pierādītu, ka Repsol Química SA īstenoja izšķirošu ietekmi uz General Química SA politiku ne vien attiecībā uz tās kā tirgus dalībnieka rīcību, bet arī attiecībā uz prettiesiskajām darbībām, kas ir apstrīdētā Lēmuma 2006/902 priekšmets, un, otrkārt, Pirmās instances tiesa nav konkrēti pārbaudījusi pierādījumus, ko iesniegušas General Química SA, Repsol Química SA un Repsol YPF SA, lai pierādītu General Química SA autonomiju, tai īstenojot savu komercdarbības politiku;

               2)

               pārējā daļā apelācijas sūdzību noraidīt;

               3)

               noraidīt General Química SA, Repsol Química SA un Repsol YPF SA prasību Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā;

               4)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus šajā instancē pats un General Química SA, Repsol Química SA, kā arī Repsol YPF SA atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tiesvedību pirmajā instancē.

      (1)  OV C 90, 18.04.2009.


title: Lieta T-158/17: Prasība, kas celta 2017. gada 13. martā – Post Telecom/EIB

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/54

         Prasība, kas celta 2017. gada 13. martā – Post Telecom/EIB
   (Lieta T-158/17)
   (2017/C 144/73)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Post Telecom SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji – M. Thewes, C. Saettel un T. Chevrier, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Investīciju bankas (EIB) lēmumu, kas ietverts tās 2011. gada 6. janvāra vēstulē, ar ko prasītājai paziņots par tās piedāvājuma, ko tā bija iesniegusi iepirkuma procedūrā OP-1305 “Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, noraidīšanu, kā arī lēmumu piešķirt līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam;

               —

               kā Vispārējās tiesas Reglamenta 89. pantā paredzētu procesa organizatorisko pasākumu vai arī kā minētā Reglamenta 91. pantā paredzētu pierādījumu savākšanas pasākumu uzdot EIB precizēt, vai tai iepirkuma procedūras laikā pirms vai pēc piedāvājumu iesniegšanas ir bijuši jebkādi kontakti ar TELINDUS, tostarp, lai gūtu plašākus skaidrojumus par tehnisko risinājumu, un attiecīgā gadījumā uzdot iesniegt visus šajā ziņā nosūtītos un saņemtos dokumentus; un uzdot iesniegt visus iepirkuma dokumentus, kuros minēta kontaktēšanās starp Eiropas Investīciju banku un TELINDUS SA par iepirkuma procedūru pirms vai pēc piedāvājumu iesniegšanas;

               —

               piespriest Eiropas Investīciju bankai samaksāt zaudējumu atlīdzību EUR 1 247 415,60 apmērā, pamatojoties uz ārpuslīgumisko atbildību;

               —

               piespriest Eiropas Investīciju bankai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principu pārkāpums saistībā ar specifikācijās paredzēto vērtēšanas metodi.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde vai arī nepietiekama pamatojuma sniegšana, pirmkārt, attiecībā uz pretendenta, kuram tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, piedāvājuma vērtējumu, kā arī, otrkārt, attiecībā uz prasītājas piedāvājuma vērtējumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, specifikācijas noteikumu neievērošana un vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums, kurus EIB ir pieļāvusi attiecībā uz pretendenta, kuram tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, piedāvājuma vērtējumu un it īpaši attiecībā uz tā piedāvājuma vērtējumu saistībā ar tehnisko kritēriju Nr. 1.

               4.

               Ceturtais pamats, kas saistīts ar faktu kļūdu, acīmredzamu kļūdu vērtējumā, specifikācijas pārkāpumu, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpumu un pilnvaru nepareizu izmantošanu, ko EIB ir pieļāvusi, izvērtējot prasītājas piedāvājumu. Šim pamatam ir divas daļas:

                           —

                           pirmā daļa ir par kļūdu faktu konstatēšanā pēc būtības vai arī acīmredzamu kļūdu vērtējumā, specifikācijas neievērošanu, pilnvaru nepareizu izmantošanu un samērīguma principa pārkāpumu;

                           —

                           otrā daļa ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā.


title: Lieta T-376/06: Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Legris Industries /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums — Legris Industries/Komisija
   (Lieta T-376/06) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Vara savienojumu un vara sakausējumu nozare - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā)
   2011/C 145/27
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Legris Industries SA (Rennes, Francija) (pārstāvji — sākotnēji A. Wachsmann un C. Pommiès, vēlāk A. Wachsmann un A. Carré, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — V. Bottka un A. Nijenhuis, kam palīdz N. Coutrelis, avocat)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 20. septembra Lēmumu C(2006) 4180 par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F-1/38.121 — Savienojumi)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Legris Industries SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 42, 24.02.2007.


title: Lieta C-215/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/29

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 11. maijā iesniedza Varhoven kasatsionen sad (Bulgārija) – Vasilka Ivanova Gogova/Ilia Dimitrov Iliev

   (Lieta C-215/15)
   (2015/C 236/39)
   Tiesvedības valoda – bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven kasatsionen sad

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzēja: Vasilka Ivanova Gogova

      Atbildētājs kasācijas tiesvedībā: Ilia Dimitrov Iliev

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai tiesību aktos paredzētā iespēja civillietu tiesai pieņemt nolēmumu lietā par vecāku strīdu par viņu bērna ceļošanu uz ārvalstīm un personu apliecinošu dokumentu izsniegšanu, kamēr piemērojamajās materiālās tiesības ir paredzēta šo vecāku tiesību kopīga īstenošana attiecībā uz bērnu, ir tiesvedība, kura attiecas uz “vecāku atbildības iegūšanu, īstenošanu, deleģēšanu, ierobežošanu vai izbeigšanu” Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību (1) 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē kopsakarā ar 2. panta 7. punktu un kurai piemēro Regulas Nr. 2201/2003 8. panta 1. punktu?

               2)

               Vai ir pamats starptautiskās jurisdikcijas noteikšanai civillietās par vecāku atbildību, ja nolēmums aizstāj juridisku faktu, kas ir būtisks uz bērnu attiecināmā administratīvā procesā un piemērojamajos tiesību aktos ir paredzēts, ka šis process ir jāveic konkrētā Eiropas Savienības dalībvalstī?

               3)

               Vai ir jāuzskata, ka pastāv vienošanās par piekritību atbilstoši Regulas Nr. 2201/2003 12. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja atbildētāja kasācijas tiesvedībā pārstāvis neiebilst pret tiesas jurisdikciju, taču viņš ir nevis pilnvarots, bet tiesas iecelts, jo bija grūtības informēt atbildētāju kasācijas tiesvedībā par to, ka viņš personīgi vai ar pilnvarota pārstāvja starpniecību var piedalīties strīda izskatīšanā?

      (1)  OV L 338, 1. lpp.


title: Lieta C-388/14: Tiesas (trešā palāta palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Timac Agro Deutschland GmbH/Finanzamt Sankt Augustin Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļu tiesību akti — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pastāvīgs uzņēmums nerezidents — Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana, pastāvīgu uzņēmumu nerezidentu ienākumus atbrīvojot no nodokļa — Šāda pastāvīga uzņēmuma ciesto zaudējumu ņemšana vērā — Iepriekš atskaitīto zaudējumu vēlāka iekļaušana no jauna uzņēmuma nerezidenta atsavināšanas gadījumā — Galīgi zaudējumi

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/14

         Tiesas (trešā palāta palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Timac Agro Deutschland GmbH/Finanzamt Sankt Augustin

   (Lieta C-388/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pastāvīgs uzņēmums nerezidents - Nodokļu dubultas uzlikšanas novēršana, pastāvīgu uzņēmumu nerezidentu ienākumus atbrīvojot no nodokļa - Šāda pastāvīga uzņēmuma ciesto zaudējumu ņemšana vērā - Iepriekš atskaitīto zaudējumu vēlāka iekļaušana no jauna uzņēmuma nerezidenta atsavināšanas gadījumā - Galīgi zaudējumi)
   (2016/C 068/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Köln

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Timac Agro Deutschland GmbH

      Atbildētāja: Finanzamt Sankt Augustin

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds dalībvalsts nodokļu režīms kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru gadījumā, ja sabiedrība rezidente atsavina citā dalībvalstī esošu pastāvīgu uzņēmumu sabiedrībai nerezidentei, kas ir tajā pašā koncernā, kurā ir pirmā minētā sabiedrība, iepriekš saistībā ar atsavināto uzņēmumu atskaitītie zaudējumi ir no jauna jāietver atsavinātājas sabiedrības ar nodokli apliekamajā summā, ciktāl saskaņā ar Konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu dalībvalsts, kurā sabiedrībai, no kuras bija atkarīgs šis pastāvīgais uzņēmums, ir juridiskā adrese, šāda uzņēmuma peļņu atbrīvo no aplikšanas ar nodokli;

               2)

               LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to tiek pieļauts tāds dalībvalsts nodokļu režīms kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru, ja sabiedrība rezidente atsavina citā dalībvalstī esošu pastāvīgu uzņēmumu sabiedrībai nerezidentei, kas ir tajā pašā koncernā, kurā ir pirmā minētā sabiedrība, tiek izslēgta iespēja sabiedrībai rezidentei tās nodokļa bāzē ņemt vērā atsavinātā uzņēmuma zaudējumus gadījumā, ja saskaņā ar Konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu ekskluzīvā kompetence aplikt ar nodokli šī uzņēmuma ar nodokli apliekamo summu ir dalībvalstij, kurā tas atrodas.

      (1)  OV C 372, 20.10.2014.


title: Lieta C-653/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey kā Ocean Finance

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/6

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. decembrī iesniedza Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Apvienotā Karaliste) — Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey kā Ocean Finance
   (Lieta C-653/11)
   2012/C 65/13
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

      Atbildētājs: Paul Newey kā Ocean Finance

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Tādos apstākļos kā izskatāmajā lietā, kāda nozīme valsts tiesai būtu jāpiešķir līgumiem, lemjot par jautājumu, kura persona sniegusi pakalpojumus no PVN maksāšanas viedokļa? Konkrētāk, vai līgumiskā situācija ir izšķiroša, nosakot, kas ir sniedzis pakalpojumus PVN maksāšanas mērķiem?

               2)

               Tādos apstākļos kā izskatāmajā lietā, ja līgumiskajai situācijai nav izšķirošas nozīmes, kādos apstākļos valsts tiesai būtu jāatkāpjas no līgumiskās situācijas?

               3)

               Tādos apstākļos kā izskatāmajā lietā, kāda nozīme ir tam,

                           a)

                           vai persona, kas saskaņā ar līgumu sniedz pakalpojumus, ir vispārējā citas personas kontrolē;

                           b)

                           vai zināšanas par uzņēmējdarbību, uzņēmējdarbības attiecības un pieredze ir citai personai, nevis personai, kas slēdz līgumu;

                           c)

                           vai visus vai vairumu izšķirošo pakalpojumu sniegšanas elementu nodrošina cita persona, nevis persona, kas slēdz līgumu;

                           d)

                           vai uzņēmējdarbības risku, ka pakalpojumu sniegšanas rezultātā radīsies finansiāli zaudējumi un tiks zaudēta reputācija, uzņemas kāda cita persona, nevis persona, kas slēdz līgumus;

                           e)

                           vai persona, kas sniedz pakalpojumus, saskaņā ar līgumu izšķirošus elementus, kas nepieciešami, lai šādus pakalpojumus sniegtu, ar līgumu nodod personai, kas kontrolē šo pirmo minēto personu, un šādai ar līgumu paredzētas tālākas nodošanas kārtībai trūkst noteiktas komerciālas iezīmes?

               4)

               Tādos apstākļos kā izskatāmajā lietā, vai valsts tiesai būtu jāatkāpjas no līguma vērtējuma?

               5)

               Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir noraidoša, vai fiskālais iznākums tādai norunai kā izskatāmajā lietā ir uzskatāms par fiskālu priekšrocību, kuras piešķiršana būtu pretrunā Sestās direktīvas (1) mērķim [2006. gada 21. februāra] sprieduma lietā C-255/02 Halifax Plc u.c. 74.–86. punkta izpratnē?

               6)

               Ja atbilde uz piekto jautājumu ir apstiprinoša, kā būtu no jauna jāraksturo tādas norunas kā izskatāmajā lietā?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta F-89/13: Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — ZZ /Komisija

text:
               25.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 24/39

         Prasība, kas celta 2013. gada 18. septembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-89/13)
   2014/C 24/73
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis — L. Mansullo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt trīs ieturējumus EUR 504,67 apmērā no prasītāja invaliditātes pabalsta par 2013. gada janvāri–martu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumus, kas ietverti prasītāja pensijas lapās par 2013. gada janvāra līdz marta mēnešiem, ieturēt EUR 504,67 no invaliditātes pabalsta, uz kuru prasītājam bija tiesības šajos mēnešos;

               —

                  quatenus oportet atcelt lēmumus jebkādā to formā, ar kuriem ir noraidīta par iepriekš minētajiem lēmumiem 2013. gada 13. aprīlī iesniegtā sūdzība;

               —

               atcelt visus lēmumus, kas ietverti 2013. gada 22. aprīļa vēstulē, kuru pirmās lapas augšējā labā stūrī ir atzīme “Ref. Ares(2013)790217 — 23.04.2013.”;

               —

               piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam šādas summas: 1) EUR 504,67, kam pieskaitīti 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, skaitot no 2013. gada 1. februāra līdz faktiskai summas samaksai; 2) EUR 504,67, kam pieskaitīti 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, skaitot no 2013. gada 1. marta līdz faktiskai summas samaksai; 3) EUR 504,67, kam pieskaitīti 10 % gadā ar ikgadējo kapitalizāciju, skaitot no 2013. gada 1. aprīļa līdz faktiskai summas samaksai;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-392/09 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — 1. garantovaná /Komisija (Pagaidu noregulējums — Konkurence — Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods — Bankas garantija — Pieteikums par izpildes apturēšanu — Fumus boni juris — Finansiāls kaitējums — Izņēmuma apstākļi — Steidzamība — Interešu izsvēršana — Daļēja un nosacīta apturēšana)

text:
               21.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 152/20

         Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2011. gada 2. marta rīkojums — 1. garantovaná/Komisija
   (Lieta T-392/09 R)
   (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Komisijas lēmums, ar ko noteikts naudas sods - Bankas garantija - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Fumus boni juris - Finansiāls kaitējums - Izņēmuma apstākļi - Steidzamība - Interešu izsvēršana - Daļēja un nosacīta apturēšana)
   2011/C 152/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovākija) (pārstāvji — sākotnēji M. Powell, solicitor, A. Sutton un G. Forwood, barristers, pēc tam — M. Powell un G. Forwood)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — J. Bourke un N. von Lingen)

      Priekšmets

   Prasība apturēt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmumu C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt Jaroslav Červenka, Milan Hošek, Roman Murar, Adrián Vološin, Milan Kasanický un Peter Fratič pieteikumu par iestāšanos lietā;

               2)

               apturēt prasītājas 1. garantovaná a.s. pienākumu izveidot bankas garantiju Eiropas Komisijas labā, lai novērstu tūlītēju tā naudas soda atgūšanu, kas tai uzlikts Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmuma C(2009) 5791, galīgā redakcija, par [EKL] 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/39.396 — Reaģenti uz kalcija karbonāta un magnija bāzes tērauda un gāzes rūpniecībai) 2. pantā, līdz brīdim, kad īstenots kāds no šiem notikumiem:

                           —

                           ilgtermiņa aizdevumu termiņa beigas 2012. gada 11. jūlijā;

                           —

                           sprieduma, ar ko izbeigta pamata tiesvedība, pasludināšana;

                     un ar nosacījumu, ka:

                           —

                           sākot ar šā rīkojuma paziņošanas brīdi prasītāja bez Komisijas iepriekšējas atļaujas nevar ne tieši, ne netieši nodot savas daļas savai meitas sabiedrībai G1 Investment Ltd;

                           —

                           viena mēneša laikā no šā rīkojuma paziņošanas brīža prasītāja rakstveidā iesniedz Vispārējās tiesas priekšsēdētājam vienošanos, atbilstoši kurai tās meitas sabiedrība G1 Investment un G1 Investment meitas sabiedrība Bounty Commodities Ltd bez Komisijas iepriekšējas atļaujas nevar nodot savus aktīvus trešām personām;

                           —

                           sākot ar šā rīkojuma paziņošanas brīdi prasītāja maksā Komisijai summu EUR 2,1 miljona apmērā;

                           —

                           viena mēneša laikā no šā rīkojuma paziņošanas brīža un tad reizi trijos mēnešos līdz sprieduma pamata lietā pasludināšanai vai līdz katram notikumam, kas varētu ietekmēt tās kapacitāti nākotnē samaksāt uzlikto naudas sodu, prasītāja rakstveidā iesniedz Komisijai atskaiti par izmaiņām savos aktīvos un, precīzāk, par saviem ilgtermiņa ieguldījumiem;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta C-248/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. maijā iesniedza Curte de Apel Cluj (Rumānija) — kriminālprocess pret Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (dzimusi Șchiopu ), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 23. maijā iesniedza Curte de Apel Cluj (Rumānija) — kriminālprocess pret Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (dzimusi Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

   (Lieta C-248/11)
   2011/C 252/26
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curte de Apel Cluj

      Apsūdzētie pamata procesā

      Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (dzimusi Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/39/EK (1) 4. panta [1. punkta] 14. apakšpunkts un 9.–14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie attiecas gan uz Comisia Națională a Valorilor Mobiliare (Valsts Vērstpapīru komisijas) apstiprināto galveno tirdzniecības tirgu, gan uz sekundāro tirdzniecības tirgu, kurš ir apvienots ar pirmo minēto ar 2005. gadā notikušo integrēšanu [..], bet kurš turpināja tikt uzskatīts par tirgu, kas pastāv atsevišķi no regulētā tirga, un kura tiesiskās pazīmes nav precizētas tiesību noteikumos?

               2)

               Vai Direktīvas 2004/39/EK 4. panta [1. punkta] 14. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tirdzniecības sistēmas, kuras neizpilda Direktīvas 2004/39/EK [III] sadaļas prasības, neietilpst jēdzienā “regulēts tirgus”?

               3)

               Vai Direktīvas 2004/39/EK [47.] panta noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka attiecībā uz tirgu, kuru valsts iestāde ir atzinusi par atbildīgu un kurš nav iekļauts regulēto tirgu sarakstā, nav piemērojams uz regulētajiem tirgiem attiecināmais tiesiskais regulējums, it īpaši noteikumi, ar kuriem soda tirgus ļaunprātīgu izmantošanu Direktīvas 2003/6/EK ietvaros?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.).


title: Lieta T-231/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Wepa Lille /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Vide — Direktīva 94/62/EK — Iepakojums un izlietotais iepakojums — Direktīva 2013/2/ES — Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri — Tiešas ietekmes neesamība — Nepieņemamība

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/53

         Vispārējās tiesas 2014. gada 7. jūlija rīkojums – Wepa Lille/Komisija
   (Lieta T-231/13) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Vide - Direktīva 94/62/EK - Iepakojums un izlietotais iepakojums - Direktīva 2013/2/ES - Ar lokanu materiālu aptīti rullīši, caurulītes un cilindri - Tiešas ietekmes neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 315/89
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Wepa Lille (Bousbecque, Francija) (pārstāvji – J.-M. Leprêtre un N. Chahid-Nouraï, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Alcover San Pedro un J.-F. Brakeland)

      Priekšmets

   Prasība daļēji atcelt Komisijas 2013. gada 7. februāra Direktīvu 2013/2/ES par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu I pielikuma grozījumiem (OV L 37, 10. lpp.), ciktāl Komisija ir iekļāvusi ražojumu piemēru sarakstā, kas paskaidro jēdziena “iepakojums” precizējošo kritēriju piemērošanu, ar lokanu materiālu aptītus rullīšus, caurulītes un cilindrus, izņemot tos, kas veidoti kā daļa no ražošanas iekārtas un kurus neizmanto, lai ražojumu iepakotu kā tirdzniecības vienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Wepa Lille sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 15.6.2013.


title: Lieta C-233/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale di La Spezia (Itālija) — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 14. maijā iesniedza Tribunale di La Spezia (Itālija) — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

   (Lieta C-233/12)
   2012/C 217/22
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di La Spezia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Simone Gardella

      Atbildētāja: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 20., 45., 48. un 145.-147. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu vai valsts administratīvo praksi, saskaņā ar kuru darba ņēmējam, kurš ir kādas dalībvalsts pilsonis, netiek atļauts pārskaitīt viņa izcelsmes valsts, kurā viņš iepriekš bijis apdrošināts, sociālā nodrošinājuma sistēmā veiktās pensijas iemaksas uz citas Eiropas Savienības dalībvalsts, kurā viņš strādā un ir apdrošināts, teritorijā izvietotas starptautiskas organizācijas pensiju shēmu?

               2)

               Vai — arī iepriekš norādīto apstākļu dēļ — tiesībām uz iemaksu pārskaitīšanu būtu jāpastāv arī tad, ja starp dalībvalsti, kuras pilsonis ir attiecīgais darba ņēmējs, vai starp tā sociālā nodrošinājuma iestādi, no vienas puses, un starptautisko organizāciju, no otras puses, nav noslēgts konkrēts nolīgums?


title: Lieta T-406/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija spriedums – Donau Chemie /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgi EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Naudas sodi — Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Atbildību mīkstinoši apstākļi — Sadarbība administratīvajā procesā — Pienākums norādīt pamatojumu — Vienlīdzīga attieksme — Samērīgums — Maksātspēja

text:
               30.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 202/17

         Vispārējās tiesas 2014. gada 14. maija spriedums – Donau Chemie/Komisija
   (Lieta T-406/09) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamā kalcija karbīda un magnija tirgi EEZ, izņemot Īriju, Spāniju, Portugāli un Apvienoto Karalisti - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Naudas sodi - Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. pants - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Atbildību mīkstinoši apstākļi - Sadarbība administratīvajā procesā - Pienākums norādīt pamatojumu - Vienlīdzīga attieksme - Samērīgums - Maksātspēja)
   2014/C 202/20
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Donau Chemie AG (Vīne, Austrija) (pārstāvji – S. Polster, W. Brugger un M. Brodey, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji N. von Lingen un M. Kellerbauer, pārstāvji, kam palīdz T. Eilmansberger, profesors, N. von Lingen un M. Kellerbauer)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmuma C(2009) 5791, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.396 – Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamie reaģenti, kuru sastāvā ir kalcija karbīds un magnijs) 2. pantu, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, kā arī, pakārtoti, prasība samazināt tai ar minēto lēmumu uzliktā naudas soda apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteikt saskaņā ar Komisijas 2009. gada 22. jūlija Lēmuma C(2009) 5791, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar [EKL] 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39.396 – Tēraudrūpniecībā un gāzes ieguves rūpniecībā izmantojamie reaģenti, kuru sastāvā ir kalcija karbīds un magnijs) 2. panta c) punktu Donau Chemie AG uzlikto naudas sodu EUR 4,35 miljonu apmērā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Donau Chemie sedz 90 % savu, kā arī atlīdzina 90 % Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumu. Komisija sedz 10 % savu un atlīdzina 10 % tiesāšanās izdevumu, kas ir radušies Donau Chemie.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. jūlijā lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts iepirkumi pakalpojumu sfērā — Kopienas piedāvājumu apelācijas process — Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Neesamība)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/27

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 27. jūlijā
   lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Valsts iepirkumi pakalpojumu sfērā - Kopienas piedāvājumu apelācijas process - Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Neesamība)
   (2004/C 262/53)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA ar juridisko adresi Mechelen (Beļģija), ko pārstāv R. Ergee un K. Möric, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Parpala un E. Manhaeve, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Wagon-Lits Travel SA ar juridisko adresi Briselē (Beļģija), kuru pārstāv F. Herbert un H. Van Peer, avocats, un D. Harrison, solicitor, kas norādījis adresi Luksemburgā, par lūgumu, pirmkārt, apturēt to Komisijas lēmumu piemērošanu, ar kuriem ir nolemts nepiešķirt prasītājai iepirkumu lot Nr. 1, kas veikts saskaņā ar atzinumu Nr. 2003/S 143-129409 par ceļojuma aģentūras pakalpojumu sniegšanu, un piešķirt šo iepirkumu citam uzņēmumam, un, otrkārt, uzlikt par pienākumu Komisijai pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai apturētu tā lēmuma sekas, ar kuru tika piešķirts iepirkums, vai tā līguma sekas, kas tika noslēgts pēc šī lēmuma, Pirmās instances tiesa 2004. gada 27. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

               2)

               atlikt lēmuma pieņemšanu par izdevumiem.


title: Lieta T-540/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. septembrī – De Capitani/Parlaments

text:
               30.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/57

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. septembrī – De Capitani/Parlaments
   (Lieta T-540/15)
   (2015/C 398/72)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Emilio De Capitani (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – O. Brouwer un J. Wolfhagen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 8. jūlija Lēmumu A(2015)4931 par atteikumu sniegt pilnīgu piekļuvi dokumentiem LIBE-2013–0091–02 un LIBE-2013–0091–03 attiecībā uz likumdošanas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai (Eiropolu), un ar kuru atceļ Lēmumu 2009/371/TI un Lēmumu 2005/681/TI;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, t.sk. lietā iespējami iestājušos personu izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un nepareizi piemērota Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp., Īpašais izdevums latviešu valodā, 1. nod., 3. sēj., 331. lpp.) 4. panta 3. punkta pirmā daļa.
               Prasītājs apgalvo, ka Parlaments esot pieļāvis kļūdu tiesību piemērošanā un nepareizi piemērojis Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu, jo:

                           —

                           piekļuve pieprasītajiem likumdošanas procedūrā izmantotajiem dokumentiem konkrēti, faktiski un nehipotētiski nekaitē likumdošanas lēmumu pieņemšanas gaitai;

                           —

                           Parlaments neņem vērā, ka it īpaši kopš Lisabonas līguma ir spēkā princips, ka jābūt cik vien iespējams plašākai piekļuvei leģislatīvo aktu sagatavošanas dokumentiem;

                           —

                           ja leģislatīvo aktu sagatavošanas dokumentiem [regulas] 4. panta 3. punkts būtu joprojām piemērojams arī pēc Lisabonas līguma un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas stāšanās spēkā, Parlaments ir pieļāvis kļūdu tiesību piemērošanā un nepareizi piemērojis sevišķu sabiedrības interešu kritēriju.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pamatojums atbilstoši LESD 296. pantam.
               Prasītāja ieskatā, Parlaments neesot norādījis pamatojumu, ar kādu tas – atsaukdamies uz Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 3. punkta pirmo daļu – liedzis piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem, jo nav norādījis, (i) kāpēc pieprasīto dokumentu pilnīga izpaušana faktiski un konkrēti kaitētu attiecīgajai lēmumu pieņemšanas gaitai un (ii) kāpēc šajā gadījumā neesot sevišķu sabiedrības interešu.


20150731017616692015/C 270/142722014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150611131311Lieta C-272/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Tarifu klasifikācija – Pozīcijas 7318 un 8302 – Prece, kas ir īpaši izstrādāta bērnu aizsardzībai paredzēto drošības vārtiņu uzstādīšanai
 ---documentbreak--- C2702015LV1310120150611LV0014131131Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Vestre Landsret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Skatteministeriet/Baby Dan A/S

   (Lieta C-272/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Tarifu klasifikācija — Pozīcijas 7318 un 8302 — Prece, kas ir īpaši izstrādāta bērnu aizsardzībai paredzēto drošības vārtiņu uzstādīšanai”2015/C 270/14Tiesvedības valoda – dāņu
      Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Skatteministeriet

      Atbildētāja: Baby Dan A/S

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ir Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā, – redakcijās, kas turpmāk izrietēja no Komisijas 2007. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1214/2007 un Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulas (EK) Nr. 1031/2008, – ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda prece kā pamatlietā, kas ļauj uzstādīt pārnēsājamus bērnu drošības vārtiņus, atspriežot tos pret sienām vai durvju rāmi, ir jāklasificē Kombinētās nomenklatūras 7318. pozīcijā.
   (
         1
      )	OV C 253, 4.8.2014.


title: Lieta T-306/09: Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Val’hor /Komisija Valsts atbalsts — Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā — Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Lēmuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/43

         Vispārējās tiesas 2014. gada 2. aprīļa rīkojums – Val’hor/Komisija
   (Lieta T-306/09) (1)

   (Valsts atbalsts - Pamatregulējums attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā - Finansējums no obligātām brīvprātīgām iemaksām - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Lēmuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 175/58
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Val’hor (Parīze, Francija) (pārstāvji – V. Ledoux un B. Néouze, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji B. Stromsky un C. Urraca Caviedes, vēlāk B. Stromsky un S. Thomas un visbeidzot M. Stromsky)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 10. decembra Lēmumu C(2008) 7846, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 561/2008 par pamatregulējumu attiecībā uz Francijā atzīto lauksaimniecības starpprofesiju organizāciju pasākumiem to pārstāvēto lauksaimniecības nozaru biedru labā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 244, 10.10.2009.


title: Lieta T-333/14: Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā  – Helbrecht /ITSB – Lenci Calzature  ( “SportEyes” )

text:
               21.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 13. maijā – Helbrecht/ITSB – Lenci Calzature (“SportEyes”)
   (Lieta T-333/14)
   2014/C 235/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andreas Helbrecht (Hilden, Vācija) (pārstāvis – C. König, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Lenci Calzature SpA (Turchetto–Montecarlo, Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2014. gada 27. februāra lēmumu lietā R 830/2013–5;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Lenci Calzatura S.p.A., ja tā iestāsies šajā lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “SportEyes” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 7 5 04  525

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Lenci Calzature SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiskas preču zīmes, kas ietver vārdiskus elementus “EYE SPORT EYE”, “EYE fashion EYE” un “EYE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-56/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. februārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               14.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 145/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 8. februārī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) — Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G./Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

   (Lieta C-56/11)
   2011/C 145/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Raiffeisen-Waren-Zentrale Rhein-Main e.G.

      Atbildētāja: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Regulas Nr. 2100/94 (1) 14. panta 3. punkta sestajā ievilkumā un Regulas Nr. 1768/95 (2) 9. panta 2. un 3. punktā noteiktais apstrādātāja pienākums sniegt informāciju ir pamatots tikai tad, ja apstrādātājs augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieka informācijas pieprasījumu ir saņēmis pirms tā tirgū laišanas gada beigām (vairāku tirgū laišanas gadu gadījumā — pēdējā), uz kuru attiecas lūgums?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
               Vai informācijas pieprasījums ir uzskatāms par iesniegtu termiņā jau tad, ja augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieks savā lūgumā apgalvo, ka viņa rīcībā ir norādes par to, ka apstrādātājs novākto ražu, ko pieprasījumā vārdā nosaukts lauksaimnieks ir ieguvis, audzējot aizsargātas šķirnes pavairojamo materiālu, apstrādā vai viņam ir nodoms to apstrādāt ar mērķi to audzēt, vai arī informācijas pieprasījumā apstrādātājs ir arī jāinformē par pierādījumiem saistībā ar šīm iepriekš minētajām norādēm (piemēram, pārsūtot lauksaimnieka paziņojuma par audzēšanu kopiju)?

               3)

               Vai norādes, kas pamato apstrādātāja pienākumu sniegt informāciju, var izrietēt no tā, ka apstrādātājs kā augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieka pārstāvis izpilda tādu pavairošanas līgumu par aizsargātās šķirnes patēriņa sēklu ražošanu, ko augu šķirņu aizsardzības tiesību īpašnieks ir noslēdzis ar lauksaimnieku, kas veic pavairošanu, ja un jo lauksaimniekam, pildot pavairošanas līgumu, faktiski rodas iespēja daļu no pavairojamām sēklām izmantot audzēšanas mērķiem?

      (1)  Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 227, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1995. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 1768/95, ar ko īsteno noteikumus par izņēmumu lauksaimniecībā, kas paredzēts 14. panta 3. punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 173, 14. lpp.).


title: lieta C-429/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Tribunal d'instance de Saintes 2005. gada 16. novembra  lēmumu lietā  Max Rampion  un  Marie-Jeanne Godard , pēclaulības uzvārds  Rampion , pret  Franfinance SA  un  K par K SAS

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal d'instance de Saintes2005. gada 16. novembra lēmumu lietā Max Rampion un Marie-Jeanne Godard, pēclaulības uzvārds Rampion, pret Franfinance SA un K par K SAS

   (lieta C-429/05)
   (2006/C 36/45)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Tribunal d'instance de Saintes lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 16. novembra lēmumu lietā Max Rampion un Marie-Jeanne Godard, pēclaulības uzvārds Rampion, pret SA un K par K SAS un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 2. decembrī.

      Tribunal d'instance de Saintes lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvas 87/102/EEK (1) 11. un 14. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie atļauj tiesnesim piemērot normas par savstarpējo atkarību starp kredītlīgumu un līgumu par attiecīgā kredīta finansēto preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, ja finansētās preces nav minētas kredītlīgumā vai ja kredītlīgums tika noslēgts kredīta piešķiršanas veidā, neminot finansētās preces?

               2.

               Vai Padomes 1986. gada 22. decembra Direktīvas 87/102/EEK mērķis ir plašāks nekā vienīgi patērētāju aizsardzība, tādā veidā, ka tas attiecas arī uz tirgus organizāciju un ļauj tiesnesim pēc savas ierosmes piemērot attiecīgos noteikumus?

      (1)  Padomes 1996. gada 22. decembra Direktīva 87/102/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz patēriņa kredītu (OV L 42, 48. lpp.).


title: Lieta T-572/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Nissan Jidosha /ITSB ( “CVTC” )

text:
               16.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/19

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. decembrī — Nissan Jidosha/ITSB (“CVTC”)
   (Lieta T-572/12)
   2013/C 79/34
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nissan Jidosha KK (Yokohama-shi, Japāna) (pārstāvji — B. Brandreth, Barrister un D. Cañadas Arcas, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 6. septembra lēmumu lietā R 2469/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt procesā Apelāciju padomē un tiesvedībā Vispārējā tiesā prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “CVTC” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7., 9. un 12. klasē

      Pārbaudītāja lēmums: daļēji noraidīt pieteikumu par Kopienas preču zīmes reģistrācijas atjaunošanu

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 50. panta pārkāpums


title: Lieta T-355/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Alpex Pharma/EUIPO – Astex Pharmaceuticals (“ASTEX”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ASTEX” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALPEX” — Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/40

         Vispārējās tiesas 2016. gada 30. septembra spriedums – Alpex Pharma/EUIPO – Astex Pharmaceuticals (“ASTEX”)
   (Lieta T-355/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ASTEX” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “ALPEX” - Agrākas preču zīmes faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts)
   (2016/C 419/51)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Alpex Pharma SA (Mezzovico-Vira, Šveice) (pārstāvji – C. Bacchini, M. Mazzitelli un E. Rondinelli, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Astex Pharmaceuticals, Inc. (Plesanton, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 28. aprīļa lēmumu lietā R 593/2014–2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Alpex Pharma un Astex Pharmaceuticals

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Alpex Pharma SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015.


title: Lieta C-660/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 21. decembrī iesniedza Bundesfinanzhof (Vācija) – Finanzamt Dachau/Achim Kollroß

   (Lieta C-660/16)
   (2017/C 086/15)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Finanzamt Dachau

      Atbildētājs: Achim Kollroß

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai pakalpojumu sniegšanas nešaubīgumam izvirzāmās prasības kā priekšnoteikums priekšnodokļa atskaitīšanai no avansa maksājuma Eiropas Savienības Tiesas sprieduma Firin C-107/13 (1) izpratnē ir tīri objektīvas, vai arī tās ir jānosaka, raugoties no avansa maksājuma veicēja viedokļa, atbilstoši tam redzamajiem apstākļiem?

               2)

               Vai dalībvalstīm, ņemot vērā to, ka atbilstoši Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK (2) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 167. pantam nodoklis kļūst iekasējams un tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu rodas vienā un tajā pašā brīdī, un tām atbilstoši Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 185. panta 2. punkta otrajā daļā un 186. pantā paredzētajām reglamentējošajām pilnvarām ir tiesības nodokļa un priekšnodokļa atskaitīšanas koriģēšanu padarīt vienādā mērā atkarīgu no avansa maksājuma atmaksas?

               3)

               Vai attiecībā uz avansa maksājuma veicēju kompetentajai nodokļu pārvaldei ir jāatmaksā avansa maksājuma veicējam apgrozījuma nodoklis, ja viņš no avansa maksājuma saņēmēja nav saņēmis atpakaļ avansa maksājumu? Ja tas tā ir, vai tam ir jānotiek nodokļa noteikšanas procedūrā vai šajā ziņā pietiek ar īpašu nodokļa noteikšanas procedūru, ņemot vērā taisnīguma apsvērumus?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:151

      (2)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta C-128/06: Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

text:
               2.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 294/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2006. gada 8. augusta rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti
   (Lieta C-128/06) (1)

   (2006/C 294/78)

      Tiesvedības valoda — franču

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 108, 06.05.2006.


20150731062617132015/C 270/382792015TC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150526313111Lieta T-279/15: Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”)
 ---documentbreak--- C2702015LV3110120150526LV0038311311Prasība, kas celta 2015. gada 26. maijā – Pirelli Tyre/ITSB (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”)
   (Lieta T-279/15)2015/C 270/38Tiesvedības valoda – itāļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pirelli Tyre SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji – D. Caneva un G. Fucci, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs (“Rivestimenti pneumatici per ruote di veicoli”) – Kopienas dizainparaugs Nr. 4 692-0001

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 8. janvāra lēmums lietā R 1285/2014-3

      Prasītājas prasījumi:

            —

            atcelt apstrīdēto lēmumu;

            —

            apmierināt Pirelli Tyre SpA prasību par restitutio in integrum atbilstoši Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. pantam, atzīstot par likumīgu pārreģistrācijas nodevas par otro piecu gadu periodu samaksu, izmantojot tiešā debeta maksājumu no norēķinu konta Nr. 000069, kas reģistrēts uz Bugnion SpA vārda, un līdz ar to atzīstot, ka attiecīgais īpašumtiesības apliecinošais dokuments joprojām ir spēkā esošs;

            —

            piespriest atlīdzināt Pirelli Tyre SpA tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Izvirzītais pamats:

            —

            Regulas (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem 67. panta pārkāpums.


title: Lieta C-223/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa Tribunale de Gorizia rīkojumu lietā Giulia Azienda Agricola Bressan Aldo pret Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Cospalat Friuli Venezia Giulia

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa Tribunale de Gorizia rīkojumu lietā Giulia Azienda Agricola Bressan Aldo pret Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Cospalat Friuli Venezia Giulia
   (Lieta C-223/04)
   (2004/C 228/37)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa rīkojumu Tribunale di Gorizia (Gorizia, Itālija) lietā Azienda Agricola Bressan Aldo pret Agenzia per le erogazioni in Agricoltura (AGEA) un Cospalat Friuli Venezia Giulia un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 28. maijā,
   Tribunale di Gorizia lūdz Tiesu lemt par šādu prejudiciālu jautājumu:

               —

               Tā kā papildnodevas pienam un piena produktiem juridiskais raksturs ir jānosaka ņemot vērā Kopienas tiesību noteikumus, saskaņā ar kuriem šī nodeva ir tikusi ieviesta, un attiecīgos tās piemērošanas pamatnoteikumus (jo īpaši 1984. gada 31. marta Regulu Nr. 856/84 (1) un 1992. gada 28. decembra Regulu Nr. 3950/92 (2)), vai 1984. gada 31. marta Regulas (EEK) Nr. 856/84 1. pants un 1992. gada 28. decembra Regulas Nr. 3950/92 1. līdz 4. pants ir (vai nav) interpretējami tādējādi, ka papildnodevai pienam un piena produktiem ir administratīva soda raksturs un ražotājiem tā ir jāmaksā tikai tad, ja tie ir ar nolūku vai neuzmanības dēļ pārsnieguši piešķirtos daudzumus?

      (1)  OV L 90, 01.04.1984., 10. lpp.

      (2)  OV L 405 31.12.1992., 1. lpp.


title: Lieta C-428/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2000. gada 18. oktobra rīkojumu — Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA pret Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 326/30

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija) 2000. gada 18. oktobra rīkojumu — Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA pret Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

   (Lieta C-428/06)
   (2006/C 326/62)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA

      Atbildētāji: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca

   Prejudiciālie jautājumi
   Vai [EK] līguma 87. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya pieņemtajiem nodokļu pasākumiem, ar kuriem jaunā redakcijā uzteikts uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumu 29. panta 1. punkta a) apakšpunkts, 37. un 39. pants un kas piemērojami šīs ar autonomiju apveltītās valsts daļas teritorijā, piemīt selektivitāte, kuras dēļ tie uzskatāmi par minētajā tiesību normā paredzēto valsts atbalstu un tādēļ ir iepriekš jāpaziņo saskaņā ar Līguma 88. panta 3. punktu, tāpēc, ka tajos noteikta par Spānijas valsts likumā noteikto vispārējo likmi zemāka nodokļa likme un paredzētas valsts nodokļu tiesību sistēmā neparedzētas nodokļa atlaides?


title: Lieta C-151/12: Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/16

         Prasība, kas celta 2012. gada 29. martā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-151/12)
   2012/C 174/25
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un B. Simon)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saistībā ar vienas kopienas teritorijā esošajiem upju baseiniem Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 4. panta 8. punktā, 7. panta 2. punktā, 10. panta 1. un 2. punktā un V pielikuma 1.3. punktā un 1.4. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Spānijas Karalistes veiktā prasības pieteikuma prasījumu daļā minēto Direktīvas 2000/60/EK tiesību normu transponēšana ir nepareiza, jo Spānijas tiesību akti ir piemērojami vienīgi Spānijā esošajiem starpkopienu upju baseiniem. Tādejādi attiecīgo tiesību normu transponēšana Spānijas tiesību sistēmā nav veikta attiecībā uz vienas kopienas teritorijā esošajiem upju baseiniem (kuru ūdeņi plūst vienas autonomās kopienas ietvaros).

      (1)  OV L 327, 1.lpp.


title: Lieta C-357/16: Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Gelvora” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Negodīga komercprakse — Direktīva 2005/29/EK — Piemērošanas joma — Parādu piedziņas sabiedrība — Patēriņa kredīts — Parāda cesija — Tiesisko attiecību starp sabiedrību un parādnieku raksturs — 2. panta c) punkts — “Produkta” jēdziens — Piedziņas pasākumi, kas tiek veikti vienlaikus ar tiesu izpildītāja darbību

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/6

         Tiesas (desmitā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – “Gelvora” UAB/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

   (Lieta C-357/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Negodīga komercprakse - Direktīva 2005/29/EK - Piemērošanas joma - Parādu piedziņas sabiedrība - Patēriņa kredīts - Parāda cesija - Tiesisko attiecību starp sabiedrību un parādnieku raksturs - 2. panta c) punkts - “Produkta” jēdziens - Piedziņas pasākumi, kas tiek veikti vienlaikus ar tiesu izpildītāja darbību)
   (2017/C 300/08)
   Tiesvedības valoda – lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: “Gelvora” UAB

      Atbildētāja: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”), ir jāinterpretē tādējādi, ka tās materiālajā piemērošanas jomā ietilpst tiesiskās attiecības starp privātu parādu piedziņas sabiedrību un parādnieku, kurš nepilda saistības saskaņā ar patēriņa kredītlīgumu un kura parāds ir nodots šai sabiedrībai. “Produkta” jēdzienā šīs direktīvas 2. panta c) punkta izpratnē ietilpst prakse, ko šāda sabiedrība īsteno, lai piedzītu tā parādu. Šajā ziņā nav nozīmes apstāklim, ka parāds ir apstiprināts ar tiesas nolēmumu un ka šis nolēmums ir nosūtīts tiesu izpildītājam izpildei.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta T-548/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Total /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Parafīna vasku tirgus — Ogļu putekļu vaska tirgus — Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums — Cenu noteikšana un tirgu sadale — Tiesības uz aizstāvību — Noziedzīgu nodarījumu un sodu tiesiskuma princips — Nevainīguma prezumpcija — Vainojamība pārkāpjošā rīcībā — Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmumu izdarītiem konkurences tiesību normu pārkāpumiem — Mātesuzņēmuma izšķiroša ietekme — Pieņēmums gandrīz pilnīga kapitāldaļu turējuma gadījumā)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/18

         Vispārējās tiesas 2013. gada 13. septembra spriedums — Total/Komisija
   (Lieta T-548/08) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Parafīna vasku tirgus - Ogļu putekļu vaska tirgus - Lēmums, ar kuru konstatēts EKL 81. panta pārkāpums - Cenu noteikšana un tirgu sadale - Tiesības uz aizstāvību - Noziedzīgu nodarījumu un sodu tiesiskuma princips - Nevainīguma prezumpcija - Vainojamība pārkāpjošā rīcībā - Mātesuzņēmuma atbildība par tā meitasuzņēmumu izdarītiem konkurences tiesību normu pārkāpumiem - Mātesuzņēmuma izšķiroša ietekme - Pieņēmums gandrīz pilnīga kapitāldaļu turējuma gadījumā)
   2013/C 313/32
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Total SA (Courbevoie, Francija) (pārstāvji — É. Morgan de Rivery un A. Noël-Baron, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre un É. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Primāri, prasība atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, par (EKL) 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/39.181 — Sveču vasks), kā arī, pakārtoti, prasība atcelt prasītājai piemēroto naudas sodu vai samazināt tā apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Total SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.2.2009.