title: Lieta C-582/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 10. jūlija rīkojums — Rügen Fisch AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Schwaaner Fischwaren GmbH (Apelācija — Regula (EK) Nr. 40/94 — 7. panta 1. un 2. punkts — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme “SCOMBER MIX” — Absolūts spēkā neesamības pamats — Aprakstošs raksturs)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/6

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 10. jūlija rīkojums — Rügen Fisch AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Schwaaner Fischwaren GmbH

   (Lieta C-582/11 P) (1)

   (Apelācija - Regula (EK) Nr. 40/94 - 7. panta 1. un 2. punkts - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “SCOMBER MIX” - Absolūts spēkā neesamības pamats - Aprakstošs raksturs)
   2012/C 303/11
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rügen Fisch AG (pārstāvji — O. Spuhler un M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Schwaaner Fischwaren GmbH (pārstāvji — A. Jaeger-Lenz un T. Bösling, Rechtsanwälte)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 Rügen Fisch/ITSB, ar kuru Vispārējā tiesa noraidīja apelācijas sūdzības iesniedzējas prasību par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 230/2007-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Rügen Fisch AG un Schwaaner Fischwaren GmbH — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums — Vārdiskas preču zīmes “SCOMBER MIX” atšķirtspēja

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Rügen Fisch AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta T-575/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín un Machado Montesinos (“AFRODITA COSMETICS”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “AFRODITA COSMETICS” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL” un agrāka valsts grafiska preču zīme “AFRODITA MYSTIC MUSK OIL” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               14.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 419/43

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. septembra spriedums – Kozmetika Afrodita/EUIPO – Núñez Martín un Machado Montesinos (“AFRODITA COSMETICS”)
   (Lieta T-575/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “AFRODITA COSMETICS” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL” un agrāka valsts grafiska preču zīme “AFRODITA MYSTIC MUSK OIL” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 419/57)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovēnija) (pārstāvis – B. Grešak, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – M. Rajh)

      Citi procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieki: Pedro Núñez Martín (Madride, Spānija) un Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madride)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 2578/2014-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp P. Núñez Martín un C. G. Machado Montesinos, no vienas puses, un Kozmetika Afrodita, no otras puses

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Kozmetika Afrodita d.o.o. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 406, 7.12.2015.


title: Lieta T-526/10: Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Komisija (Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem — Regula (EK) Nr. 1007/2009 — Piemērošanas noteikumi — Regula (ES) Nr. 737/2010 — Aizliegums laist tirgū minētos izstrādājumus — Izņēmums inuītu kopienu interesēs — Iebilde par prettiesiskumu — Juridiskais pamats — Subsidiaritāte — Samērīgums — Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/14

         Vispārējās tiesas 2013. gada 25. aprīļa spriedums — Inuit Tapiriit Kanatami u.c./Komisija
   (Lieta T-526/10) (1)

   (Tirdzniecība ar izstrādājumiem no roņiem - Regula (EK) Nr. 1007/2009 - Piemērošanas noteikumi - Regula (ES) Nr. 737/2010 - Aizliegums laist tirgū minētos izstrādājumus - Izņēmums inuītu kopienu interesēs - Iebilde par prettiesiskumu - Juridiskais pamats - Subsidiaritāte - Samērīgums - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
   2013/C 164/25
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Inuit Tapiriit Kanatami (Otava, Kanāda); Inuit Tapiriit Kanatami (Otava, Kanāda); Nattivak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanāda); Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanāda); Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq); Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq); Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq); David Kuptana (Ulukhaktok, Kanāda); Karliin Aariak (Iqaluit, Kanāda); Canadian Seal Marketing Group (Kvebeka, Kanāda); Ta Ma Su Seal Products, Inc. (Cap-aux-Meules, Kanāda); Fur Institute of Canada (Otava); NuTan Furs, Inc. (Catalina, Kanāda); GC Rieber Skinn AS (Bergena, Norvēģija); Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland) (Nuuk, Grenlande, Dānija); Johannes Egede (Nuuk); Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk); William E. Scott & Son (Edinburga, Apvienotā Karaliste); Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules); Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi (Stambula, Turcija); Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd (Fleur-de-Lys, Kanāda) (pārstāvji — J. Bouckaert un H. Viaene, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. White, P. Oliver un K. Mifsud-Bonnici)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Parlaments (pārstāvji — sākotnēji I. Anagnostopoulou un L. Visaggio, vēlāk — L. Visaggio un D. Gauci) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore un K. Michoel)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2010. gada 10. augusta Regulu (ES) Nr. 737/2010, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1007/2009 par tirdzniecību ar izstrādājumiem no roņiem (OV L 216, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie k-gs, Allen Kooneeliusie k-gs, Toomasie Newkingnak k-gs, David Kuptana k-gs, Karliin Aariak k-dze, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), Johannes Egede k-gs, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi un Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society, Ltd sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Parlaments un Eiropas Savienības Padome sedz paši savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.1.2011.


               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/4

         Jaunā Pirmās instances tiesas locekļa zvēresta nodošana
   (2008/C 301/07)
   Ar Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju 2008. gada 22. jūlija lēmumu (1) par Eiropas Kopienu Tiesas tiesnesi uz laiku no 2008. gada 1. septembra līdz 2013. gada 31. augustam ieceltais K. O'Higinss [K. O'Higgins] Tiesai zvērestu nodeva 2008. gada 15. septembrī.

      (1)  OV L 219, 14.8.2008., 63. lpp.


title: Lieta C-260/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 2006/126/EK — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Dalībvalsts atteikums atzīt personas, kas narkotisko vielu ietekmē ir vadījusi transportlīdzekli, citas dalībvalsts izdotas vadītāja apliecības derīgumu

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/2

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 23. aprīļa spriedums (Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Sevda Aykul/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-260/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 2006/126/EK - Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana - Dalībvalsts atteikums atzīt personas, kas narkotisko vielu ietekmē ir vadījusi transportlīdzekli, citas dalībvalsts izdotas vadītāja apliecības derīgumu)
   (2015/C 205/02)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Sigmaringen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Sevda Aykul

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām 2. panta 1. punkts un 11. panta 4. punkta otrā daļa ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj, ka dalībvalsts, kuras teritorijā citas dalībvalsts izdotas vadītāja apliecības turētājs uzturas pagaidu kārtā, atsakās atzīt šīs vadītāja apliecības derīgumu, ņemot vērā tās turētāja prettiesisko rīcību tās teritorijā pēc minētās vadītāja apliecības izsniegšanas, kas saskaņā ar pirmās dalībvalsts valsts tiesību normām var izraisīt nepiemērotību vadīt mehāniskos transportlīdzekļus;

               2)

               dalībvalsts, kas atsakās atzīt vadītāja apliecības derīgumu tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā, ir tiesīga noteikt nosacījumus, kuri vadītāja apliecības turētājam ir jāizpilda, lai atgūtu tiesības vadīt transportlīdzekli tās teritorijā. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai, piemērojot savas tiesību normas, attiecīgā dalībvalsts patiesībā bez ierobežojumiem laikā neiebilst pret citas dalībvalsts izsniegtas vadītāja apliecības atzīšanu. Šajā aspektā tai ir arī jāpārbauda, vai pirmās dalībvalsts tiesību aktos paredzētie nosacījumi atbilstoši samērīguma principam nepārsniedz to, kas ir piemērots un vajadzīgs, lai sasniegtu Direktīvā 2006/126 izvirzīto mērķi uzlabot ceļu satiksmes drošību.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-255/09: Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/29

         Prasība, kas celta 2009. gada 9. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-255/09)
   2009/C 205/51
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Traversa un M. França)

      Atbildētāja: Portugāles Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, 13. augusta Dekrētā-likumā Nr. 177/92, ar kuru tiek noteikti nosacījumi ārzemēs radušos medicīnas izdevumu atlīdzināšanai, vai jebkurā citā valsts tiesību aktā, neparedzot iespēju atmaksāt citā dalībvalstī radušos medicīniskos izdevumus, kas nav slimnīcas izdevumi, izņemot gadījumus, kas paredzēti Regulā (EEK) Nr. 1408/71 (1), vai gadījumā, ja šajā Dekrētā-likumā ir paredzēta iespēja atmaksāt citā dalībvalstī radušos medicīniskos izdevumus, kas nav slimnīcas izdevumi, pakļaujot šo atmaksāšanu nosacījumam par iepriekšēju autorizāciju, Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 49. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Portugāles Republika nav izpildījusi EKL 49. pantā, kā tas interpretēts Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā, paredzētos pienākumus.
   No šīs judikatūras izriet, ka EKL 49. pants attiecas uz tādu pacientu, kurš par samaksu saņem medicīniskos pakalpojumus citā dalībvalstī, kas nav viņa dzīvesvietas valsts.
   Portugālē Dekrētā-likumā Nr. 177/92, ar kuru tiek noteikti nosacījumi ārzemēs radušos medicīnas izdevumu atlīdzināšanai, nav skaidri noteikts, ka tiek atmaksāti citā dalībvalstī radušies medicīniskie izdevumi, izņemot gadījumus, kas noteikti Regulā Nr. 1408/71, vai atbilstoši Portugāles iestāžu piedāvātajai interpretācijai, šo medicīnisko izdevumu, kas nav slimnīcas izdevumi, atmaksāšana ir pakļauta nosacījumam par iepriekšēju autorizāciju ar ierobežojošiem nosacījumiem.

      (1)  Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 05.07.1971., 2. lpp.).


title: Lieta C-12/12: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums ( Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co. (Preču zīmes — Regula (EK) Nr. 40/94 — 15. panta 1. punkts — Jēdziens “faktiska izmantošana” — Preču zīme, kas tiek izmantota tikai kā kombinētas preču zīmes sastāvdaļa vai kopā ar citu preču zīmi)

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/6

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedums (Bundesgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Colloseum Holding AG/Levi Strauss & Co.

   (Lieta C-12/12) (1)

   (Preču zīmes - Regula (EK) Nr. 40/94 - 15. panta 1. punkts - Jēdziens “faktiska izmantošana” - Preču zīme, kas tiek izmantota tikai kā kombinētas preču zīmes sastāvdaļa vai kopā ar citu preču zīmi)
   2013/C 164/10
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Colloseum Holding AG

      Atbildētāja: Levi Strauss & Co.

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Bundesgerichtshof — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta interpretācija — Jēdziens “preču zīmes izmantošana” — Preču zīmes, kas ir kombinētas preču zīmes sastāvdaļa, izmantošanas atzīšana šīs kombinētās preču zīmes izmantošanas gadījumā — Preču zīmes izmantošanas atzīšana gadījumā, ja tā ir tikusi izmantota tikai kopā ar citu preču zīmi un abas attiecīgās preču zīmes ir reģistrētas gan individuāli, gan abas kopā kā kombinēta preču zīme

      Rezolutīvā daļa:

   Preču zīmes faktiskas izmantošanas nosacījums Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta izpratnē ir izpildīts, ja reģistrētā preču zīme, kas savu atšķirtspēju ir ieguvusi citas kombinētas preču zīmes, kuras sastāvdaļa tā ir, izmantošanas rezultātā, tiek izmantota tikai ar šīs citas kombinētās preču zīmes starpniecību vai ja tā tiek izmantota tikai kopā ar citu preču zīmi, turklāt pati šo abu preču zīmju kombinācija ir reģistrēta kā preču zīme.

      (1)  OV C 89, 24.3.2012.


title: Lieta C-70/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH /Eiropas Komisija 2012. gada 10. februārī iesniedza Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/8

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH/Eiropas Komisija 2012. gada 10. februārī iesniedza Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH

   (Lieta C-70/12 P)
   2012/C 165/14
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (pārstāvji — F. Wijckmans, advocaat, un M. Visser, avocate)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas lūdz Tiesu:

               —

               galvenokārt, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir pārkāpušas LESD 101. pantu, un tādēļ attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzējām nav atcēlusi lēmuma 1. pantu;

               —

               pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tā savas neierobežotās kompetences ietvaros samazināja naudas soda sākumsummu tikai par 10 % un nav atcēlusi lēmumu tajā daļā, kurā naudas soda aprēķinā bija iekļauts palielinājums pārkāpuma ilguma dēļ;

               —

               pakārtoti, atcelt Vispārējās tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tā nav atcēlusi lēmumu tajā daļā, kurā naudas soda pamatsummas samazinājums diferencētas pieejas dēļ bija ierobežots 25 % apmērā, un savas neierobežotās kompetences ietvaros Tiesai noteikt augstāku procentu likmi, kas pienācīgi atspoguļo apelācijas sūdzības iesniedzēju atbildības neesamību par aizliegto vienošanos tās daļā, kas attiecas uz lējumu masām no PMMA un sanitārajiem izstrādājumiem no PMMA, tādējādi nodrošinot, ka šāda samazināšana lielākā apmērā ir saskaņā ar samērīguma principu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam.

      Pamati un galvenie argumenti

      Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH lūdz atcelt tiktāl, ciktāl tas ir precizēts viņu apelācijas sūdzībā, Vispārējās tiesas 2011. gada 30. novembra spriedumu lietā T-208/06 Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH/Eiropas Komisija. Vispārējās tiesas spriedums attiecas uz apgalvotu aizliegtu vienošanos, kas izpaudās kā pret konkurenci vērstu nolīgumu un saskaņotu darbību kopums metakrilātu nozarē (Komisijas 2006. gada 31. maija Lēmums C(2006) 2098, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/F/38.645 — Metakrilāti)). Šajā spriedumā ir konstatēts, ka Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH ir pārkāpušas EKL 81. pantu un Līguma par Eiropas ekonomikas zonu (EEZ) 53. pantu, piedaloties pret konkurenci vērstu nolīgumu un saskaņotu darbību kopumā attiecībā uz cietajām loksnēm no polimetilmetakrilāta, un tajā ir atzīta šo sabiedrību atbildība par dalību aizliegtā vienošanās no 1998. gada aprīļa līdz 1998. gada oktobra beigām un no 2000. gada 24. februāra līdz 2000. gada 21. augustam.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV un Quinn Plastics GmbH izvirza trīs pamatus.
   Ar pirmo pamatu, galvenokārt, tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir nepareizi piemērojusi Eiropas Savienības tiesības, konstatējot LESD 101. panta pārkāpumu, un/vai ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz Regulas Nr. 1/2003 (1) 2. panta piemērošanu. Gan Komisija, gan Vispārējā tiesa ir pieņēmušas juridisku nostāju, ka LESD 101. panta pārkāpums ir ticis pietiekami juridiski pierādīts, piemērojot kritēriju, kas sastāv no (i) apelācijas sūdzības iesniedzēju klātbūtnes četrās sanāksmēs un (ii) pierādījumu neesamību par apelācijas sūdzības iesniedzēju publisku norobežošanos no šajās sanāksmēs apspriestā. Šādi rīkodamās, gan Komisija, gan Vispārējā tiesa nav ievērojušas objektīvus un neapstrīdētus apsvērumus, kuri pierāda, ka izvelētais juridiskais kritērijs ir nepiemērots un katrā ziņā nepietiekams, lai nonāktu pie juridiska secinājuma, ka apelācijas sūdzības iesniedzējas ir pārkāpušas LESD 101. pantu. Līdz ar to, pamatodamās uz šo kritēriju, Komisija un Vispārējā tiesa nav ievērojušas Regulas Nr. 1/2003 2. pantu un tās nav pietiekami juridiski pieradījušas LESD 101. panta pārkāpumu.
   Otrais pamats ir iedalīts divās daļās. Ar otrā pamata pirmo daļu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējā tiesa, veicot korekcijas Komisijas novērtējumā par apgalvotā pārkāpuma ilgumu, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārkāpjot vispārīgo nevainīguma prezumpcijas principu. Atbilstoši vispārīgajai nevainīguma prezumpcijai Vispārējā tiesa nevarēja pagarināt pirmo apgalvotā pārkāpuma laikposmu pēc datuma, kurā notika otrā sanāksme. Ar otrā pamata otro daļu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējās tiesas lēmums tās neierobežotas kompetences ietvaros palielināt naudas soda sākumsummu par 10 % ir kļūda tiesību piemērošanā un šāds lēmums ir pretrunā vispārīgajiem tiesiskās paļāvības un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Attiecībā uz abām otrā pamata daļām Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu.
   Ar trešo pamatu tiek pakārtoti apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, paturot spēkā samazinājumu 25 % apmērā no pamatsummas un nepiešķirot lielāku samazinājumu. Šādi rīkojoties, Vispārējā tiesa ir pārkāpusi Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktu un vispārīgo samērīguma principu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 1. lpp.


title: Lieta F-41/12: Prasība, kas celta 2012. gada 21. martā — ZZ /Parlaments

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/38

         Prasība, kas celta 2012. gada 21. martā — ZZ/Parlaments
   (Lieta F-41/12)
   2012/C 138/90
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — R. Adam un P. Ketter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Eiropas Parlamenta lēmumu lauzt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku un prasība par kaitējuma atlīdzību

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Parlamenta 2011. gada 20. jūnija lēmumu lauzt prasītāja pagaidu darbinieka līgumu uz nenoteiktu laiku;

               —

               tiktāl, cik nepieciešams, atcelt Eiropas Parlamenta tiešo lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība;

               —

               pieņemt lēmumu par prasītāja iecelšanu citā amatā Eiropas Parlamentā;

               —

               pakārtoti un ja nu gadījumā Civildienesta tiesa uzskatīs, ka nekāda reintegrācija nevar tikt noteikta, proti, ka tā nebūtu ne prasītāja, ne Eiropas Parlamenta interesēs, piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt materiālo kaitējumu 36 mēnešalgu apmērā, neieskaitot jebkādu citu summu, kas jānovertē ex aequo et bono, kā arī morālo kaitējumu EUR 15 000 apmērā;

               —

               katrā ziņā piespriest Parlamentam izmaksāt summu EUR 15 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu;

               —

               ļaut prasītājam izmantot jebkādas citas tiesības, tiesību aizsardzības līdzekļus, izvirzīt pamatus un veikt pasākumus, it īpaši prasīt papildu zaudējumu atlīdzību par kaitējumu, kas esot nodarīts Parlamenta kļūdainās rīcības rezultātā, un iesniegt citus pierādījumus vai uzaicināt attiecīgos lieciniekus;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē, tostarp prasītāja izdevumus par advokāta pakalpojumiem.


title: Lieta T-353/08: Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa rīkojums — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste /Komisija

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/24

         Vispārējās tiesas 2013. gada 17. aprīļa rīkojums — vwd Vereinigte Wirtschaftsdienste/Komisija
   (Lieta T-353/08) (1)

   2013/C 164/41
   Tiesvedības valoda — vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 301, 22.11.2008.


title: Lieta F-39/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — BQ /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdnis — Novērtējuma ziņojums — Psiholoģiska vardarbība — Zaudējumu atlīdzība — Pieņemamība — Termiņi)

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/23

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2013. gada 23. oktobra spriedums — BQ/Revīzijas palāta
   (Lieta F-39/12) (1)

   (Civildienests - Ierēdnis - Novērtējuma ziņojums - Psiholoģiska vardarbība - Zaudējumu atlīdzība - Pieņemamība - Termiņi)
   2013/C 352/44
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BQ (Bereldange, Luksemburga) (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un É. Marchal, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, B. Schäfer un I. Ní Riagáin Düro)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Eiropas Revīzijas palātas lēmumu, ar kuru noraidīts prasītāja lūgums atzīt prettiesisku rīcību, kas prasītājam iespējami radījusi materiālu un morālu kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               piespriest Eiropas Savienības Revīzijas palātai samaksāt BQ EUR 2 000;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 138, 12.5.2012., 38. lpp.


title: Lieta T-166/01: Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. septembra spriedums — Lucchini pret Komisiju (EOTK — Valsts atbalsti — Atbalsts videi — Itālijas atbalsts metalurģijas uzņēmumam Lucchini — Paredzētā atbalsta atļaujas atteikums — Piemērojamās tiesību normas — Paziņoto ieguldījumu pieņemamība attiecībā uz atbalstiem vides aizsardzībai — Nosacījumi atbalstu saderīgumam ar kopējo tirgu — Pamatojums)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/28

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 19. septembra spriedums — Lucchini pret Komisiju
   (Lieta T-166/01) (1)

   (EOTK - Valsts atbalsti - Atbalsts videi - Itālijas atbalsts metalurģijas uzņēmumam Lucchini - Paredzētā atbalsta atļaujas atteikums - Piemērojamās tiesību normas - Paziņoto ieguldījumu pieņemamība attiecībā uz atbalstiem vides aizsardzībai - Nosacījumi atbalstu saderīgumam ar kopējo tirgu - Pamatojums)
   (2006/C 281/46)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lucchini SpA, Brescia (Itālija) (pārstāvji — Dž. Vecoli [G. Vezzoli] un Dž. Beloti [G. Belotti], advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz] un V. di Buči [V. Di Bucci])
   Priekšmets
   par prasību atcelt Komisijas 2000. gada 21. decembra Lēmuma 2001/466/EOTK (OV 2001, L 163, 24. lpp.) 1. pantu, jo tajā valsts atbalsts 13,5 miljardu ITL (EUR 6,98 miljoni) apmērā, ko Itālija bija paredzējusi piešķirt metalurģijas uzņēmumam Lucchini SpA, tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               1. pants Komisijas 2000. gada 21. decembra Lēmumā 2001/466/EOTK par valsts atbalstu, ko Itālijas iestādes ir paredzējušas piešķirt metalurģijas uzņēmumiem Lucchini SpA un Siderpotenza SpA, tiek atcelts tiktāl, ciktāl tajā ir ietvertas atbalsta, kas ir piešķirts Lucchini SpA un ir atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu, summas 2,7 miljardu ITL apmērā (1,396 miljoni EUR) un 1,38 miljardu ITL (EUR 713 550) apmērā, kas atbilst Itālijas iestāžu paziņotajiem vides ieguldījumiem attiecīgi koksa iekārtās un ūdens un kanalizācijas tīklā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz pusi no tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 289, 13.10.2001.


title: Lieta C-246/12 P: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums — Ellinika Nafpigeia AE /Eiropas Komisija (Apelācija — Valsts atbalsts — Kuģu būve — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu — Valsts būtisku drošības interešu aizsardzība — Konkurences nosacījumi iekšējā tirgū)

text:
               20.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 114/21

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 28. februāra spriedums — Ellinika Nafpigeia AE/Eiropas Komisija
   (Lieta C-246/12 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Kuģu būve - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu - Valsts būtisku drošības interešu aizsardzība - Konkurences nosacījumi iekšējā tirgū)
   2013/C 114/31
   Tiesvedības valoda — grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Ellinika Nafpigeia AE (pārstāvji — I. Drosos un V. Karagiannis, Δικηγόροι)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji — C. Urraca Caviedes un M. Konstantinidis)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2012. gada 15. marta spriedumu lietā T-391/08 Ellinika Nafpigeia/Komisija, ar kuru noraida prasību daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 2. jūlija Lēmumu C(2008) 3118, galīgā redakcija, ar kuru par nesaderīgu ar iekšējo tirgu ir atzīts atbalsts, ko Grieķijas iestādes piešķīrušas Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards “HSY”), veicot grozījumus sākotnējā ieguldījumu plānā saistībā ar šīs kuģu būvētavas pārstrukturēšanu (valsts atbalsts C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 un CP 133/2005))

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2.

               Ellinika Nafpigeia AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 200, 7.7.2012.


title: Lieta C-424/12: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. septembrī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2012. gada 18. septembrī iesniedza Curtea de Apel Oradea (Rumānija) — SC Fatorie SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

   (Lieta C-424/12)
   2012/C 379/25
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Oradea

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: SC Fatorie SRL

      Atbildētāja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2006/112/EK (1) normas ļauj piemērot sankcijas, kas nozīmē, ka nodokļu maksātājs zaudē PVN atskaitīšanas tiesības, ja:

                           i)

                           rēķinu, kuru nodokļu maksātājs ir iesniedzis, lai īstenotu atskaitīšanas tiesības, trešā persona ir sagatavojusi kļūdaini, nepiemērojot atvieglojumu pasākumus;

                           ii)

                           nodokļu maksātājs ir samaksājis rēķinā norādīto PVN?

               2)

               Vai [Savienības tiesību] tiesiskās noteiktības princips ir pret tādu Rumānijas nodokļu iestāžu administratīvo praksi, kurā:

                           i)

                           sākotnēji ar neapstrīdamu administratīvu lēmumu atzīst PVN atskaitīšanas tiesības,

                           ii)

                           bet pēc tam atkāpjas no šī lēmuma un paredz nodokļu maksātāja pienākumu samaksāt valsts kasē PVN, attiecībā uz kuru sākotnēji tikušas ieviestas atskaitīšanas tiesības, kā arī nokavējuma procentus un sodu par kavēšanos?

               3)

               Tādos apstākļos, kuros:

                           i)

                           nodokļu maksātājs ir samaksājis PVN, ko trešā persona rēķinā ir norādījusi kļūdaini;

                           ii)

                           nodokļu iestādes nav veikušas nevienu aktīvu pasākumu, lai trešajai personai uzdotu labot kļūdaini sagatavoto rēķinu,

                           iii)

                           un šobrīd rēķina labojums nav iespējams trešās personas maksātnespējas dēļ, vai fiskālās neitralitātes princips attiecībā uz PVN pieļauj, ka nodokļa maksātājs zaudē savas tiesības uz PVN atskaitīšanu?

      (1)  Padomes 2006. gada 28 novembra Direktīva 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-185/11: Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 26. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Slovēnija (Valsts pienākumu neizpilde — Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana — Direktīva 73/239/EEK un Direktīva 92/49/EEK — Nepareiza un nepilnīga transponēšana)

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/6

         Tiesas (astotā palāta) 2012. gada 26. janvāra spriedums — Eiropas Komisija/Slovēnija
   (Lieta C-185/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Tiešā apdrošināšana, kas nav dzīvības apdrošināšana - Direktīva 73/239/EEK un Direktīva 92/49/EEK - Nepareiza un nepilnīga transponēšana)
   2012/C 73/09
   Tiesvedības valoda — slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K.-Ph. Wojcik, M. Žebre un N. Yerrell)

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis — A. Vran)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Līguma par Eiropas Savienības darbību 56. un 63. panta pārkāpums — Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmās direktīvas 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana (OV L 228, 3. lpp.) 8. panta 3. punkta un Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva; OV L 228, 1. lpp.) 29. un 39. panta pārkāpums

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepareizi un nepilnīgi transponējot valsts tiesību sistēmā Padomes 1973. gada 24. jūlija Pirmo direktīvu 73/239/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz uzņēmējdarbības sākšanu un veikšanu tiešās apdrošināšanas nozarē, kas nav dzīvības apdrošināšana, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 16. novembra Direktīvu 2005/68/EK, un Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/49/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu attiecībā uz tiešo apdrošināšanu, kas nav dzīvības apdrošināšana, ar kuru groza Direktīvu 73/239/EEK un Direktīvu 88/357/EEK (Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2005/68, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas ir paredzēti Direktīvas 73/239 8. panta 3. punktā un Direktīvas 92/49 29. un 39. pantā;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               Eiropas Komisija un Slovēnijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta C-112/13: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums ( Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A / B  u.c. LESD 267. pants — Valsts konstitūcija — Obligāts blakusprocess atbilstības konstitūcijai pārbaudei — Valsts likuma atbilstības gan Savienības tiesībām, gan valsts konstitūcijai pārbaude — Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās — Atbildētāja domicila vai zināmas uzturēšanās vietas dalībvalsts teritorijā neesamība — Jurisdikcijas noteikšana atbildētāja ierašanās tiesā gadījumā — Prombūtnē esoša atbildētāja likumiskais pārstāvis

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/10

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 11. septembra spriedums (Oberster Gerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – A/B u.c.
   (Lieta C-112/13) (1)

   (LESD 267. pants - Valsts konstitūcija - Obligāts blakusprocess atbilstības konstitūcijai pārbaudei - Valsts likuma atbilstības gan Savienības tiesībām, gan valsts konstitūcijai pārbaude - Jurisdikcija un nolēmumu izpilde civillietās un komerclietās - Atbildētāja domicila vai zināmas uzturēšanās vietas dalībvalsts teritorijā neesamība - Jurisdikcijas noteikšana atbildētāja ierašanās tiesā gadījumā - Prombūtnē esoša atbildētāja likumiskais pārstāvis)
   2014/C 409/14
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberster Gerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: A

      Atbildētāji: B, C, D, E, F, G, H

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Savienības tiesības, it īpaši LESD 267. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru vispārējas jurisdikcijas tiesām, kas izskata lietu apelācijas kārtībā vai kā pēdējās instances tiesas, gadījumā, ja tās uzskata, ka valsts likums ir pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam, ir pienākums tajās notiekošo tiesvedību ietvaros vērsties konstitucionālajā tiesā ar lūgumu vispārēji atcelt likumu, nevis konkrētajā gadījumā vienkārši nepiemērot šo likumu, ja šīs procedūras prioritārais raksturs gan pirms šāda lūguma iesniegšanas valsts tiesai, kas ir atbildīga par likumu atbilstības konstitūcijai pārbaudi, gan arī attiecīgā gadījumā pēc tam, kad šī tiesa ir pieņēmusi nolēmumu par minēto lūgumu, liedz šīm vispārējas jurisdikcijas tiesām īstenot savu iespēju vai izpildīt savu pienākumu vērsties Tiesā ar prejudiciāliem jautājumiem. Savukārt Savienības tiesības, it īpaši LESD 267. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj šādu valsts tiesisko regulējumu, ja minētajām vispārējas jurisdikcijas tiesām ir iespēja:

                           —

                           jebkurā tiesvedības brīdī, kurš tām liekas piemērots, un pat vispārēja likumu atbilstības konstitūcijai pārbaudes blakusprocesa noslēgumā uzdot Tiesai ikvienu prejudiciālu jautājumu, kādu tās uzskata par nepieciešamu,

                           —

                           veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu Savienības tiesību sistēmā piešķirto tiesību pagaidu tiesisko aizsardzību tiesā, un

                           —

                           šāda blakusprocesa noslēgumā nepiemērot attiecīgo valsts tiesību normu, ja tiesas uzskata, ka tā ir pretrunā Savienības tiesībām.
                           Iesniedzējtiesai ir jāpārliecinās, vai valsts tiesiskais regulējums var tikt interpretēts kā atbilstošs šīm Savienības tiesību prasībām;

               2)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 24. pants, lasot to Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja valsts tiesa saskaņā ar valsts tiesību aktiem ieceļ prombūtnē esošas personas likumisku pārstāvi atbildētājam, kuram pieteikums par lietas ierosināšanu nav ticis izsniegts informācijas par dzīvesvietu neesamības dēļ, šī prombūtnē esošā atbildētāja likumiskā pārstāvja ierašanās tiesā nenozīmē šī atbildētāja ierašanos tiesā minētās regulas 24. panta izpratnē, kas pamatotu šīs tiesas starptautisko jurisdikciju.

      (1)  OV C 226, 3.8.2013.


title: Lieta C-221/08: Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/23

         Prasība, kas celta 2008. gada 22. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Īrija
   (Lieta C-221/08)
   (2008/C 209/34)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un W. Mölls)

      Atbildētāja: Īrija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nosakot minimālo un maksimālo mazumtirdzniecības cenu cigaretēm, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti Padomes 1995. gada 27. novembra Direktīvas 95/59/EK par nodokļiem, kas nav apgrozījuma nodokļi un kas ietekmē tabakas izstrādājumu patēriņu (1), 9. panta 1. punktā;

               —

               atzīt, ka, nesniedzot nepieciešamo informāciju par piemērojamiem Īrijas tiesību aktiem, lai Komisija varētu izpildīt savu pienākumu — nodrošināt, ka tiek ievērota Direktīva 95/59, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti EKL 10. pantā;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar 1986. gada Regulām par tabakas izstrādājumiem (Reklāmas, sponsorēšanas un pārdošanas veicināšanas kontrole) un vienošanām, kas šo regulu piemērošanai tika noslēgtas ar tabakas ražotājiem un importētājiem, Īrija ir noteikusi minimālo cenu cigaretēm, kas atbilst vērtībai, kura nevar būt vairāk kā 3 % zemāka par līdzsvaroto attiecīgās kategorijas cigarešu vidējo cenu. Turklāt tiktāl, ciktāl ražotāji un importētāji nevar noteikt cenas, kas ir vairāk kā 3 % augstākas par līdzsvaroto vidējo cenu, Īrija ir noteikusi arī maksimālo cenu cigaretēm. Šāda sistēma ir pretrunā ar Direktīvas 95/59 9. panta 1. punktu, saskaņā ar kuru tabakas ražotāji “var brīvi noteikt augstākās mazumtirdzniecības cenas visiem saviem izstrādājumiem”.
   Saskaņā ar EKL 10. pantu dalībvalstīm ir pienākums atvieglot Komisijas uzdevumu veikšanu, it īpaši izpildot lūgumus sniegt informāciju, kas izteikti valsts pienākumu neizpildes procedūrā. Komisija apgalvo, ka, neskatoties uz Komisijas vairākkārtējiem lūgumiem, nesniedzot nekādu informāciju par piemērojamiem Īrijas tiesību aktiem, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai paredzēti EKL 10. pantā.

      (1)  OV L 291, 40. lpp.


title: Lieta F-117/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — AD /Komisija (Civildienests — Nokavējums — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/32

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 12. decembra rīkojums — AD/Komisija
   (Lieta F-117/12)
   (Civildienests - Nokavējums - Acīmredzama nepieņemamība)
   2013/C 46/66
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: AD (Brisele, Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Priekšmets

   Civildienests — Prasība atcelt lēmumu, ar kuru prasītāja partnerim netiek piešķirts diplomātiskais statuss, un lēmumu nemaksāt noteiktus šī partnera ceļojuma izdevumus, kā arī prasība samaksāt kompensāciju

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

                  AD sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.


title: Lieta T-677/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 19. jūlija rīkojums – Panzeri/Parlaments un Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām — Parlamentārās palīdzības piemaksa — Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana — Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas — Sagatavojošs tiesību akts — Nepieņemamība

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/47

         Vispārējās tiesas 2016. gada 19. jūlija rīkojums – Panzeri/Parlaments un Komisija
   (Lieta T-677/15) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Noteikumi par Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām - Parlamentārās palīdzības piemaksa - Nepamatoti izmaksāto summu atgūšana - Apstrīdētā tiesību akta aizstāšana tiesvedības laikā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas - Sagatavojošs tiesību akts - Nepieņemamība)
   (2016/C 335/62)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itālija) (pārstāvis – C. Cerami, advokāts)

      Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji – S. Seyr un G. Corstens) un Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Baquero Cruz un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu, atcelt, pirmkārt, Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta B direkcijas “Deputātu finanšu un sociālās tiesības” direktora 2015. gada 21. septembra vēstuli par summas EUR 83 764,34 atgūšanu no prasītāja un ar ko ir paziņots ar to saistītais 2015. gada 18. septembra paziņojums par parādu, un, otrkārt, Parlaments ģenerālsekretāra 2012. gada 27. jūlija vēstuli, ar kuru prasītājs ir informēts par izmeklēšanas secinājumiem saistībā ar viņa parlamentāro piemaksu izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Parlamenta Finanšu ģenerāldirektorāta B direkcijas “Deputātu finanšu un sociālās tiesības” direktora 2015. gada 21. septembra vēstuli un 2015. gada 18. septembra paziņojumu par parādu Nr. 2015-1320;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt kā nepieņemamu;

               3)

               Pier Antonio Panzeri sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Parlaments sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 27, 25.1.2016.


title: Lieta C-26/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 5. marta rīkojums ( Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Motor Insurers' Bureau/Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

text:
               5.6.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 148/22

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 5. marta rīkojums (Court of Appeal (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — The Motor Insurers' Bureau/Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

   (Lieta C-26/09) (1)

   2010/C 148/36

      Tiesvedības valoda — angļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 282, 21.11.2009.


title: Lieta T-509/13: Vispārējās tiesas 2014. gada 1. oktobra rīkojums – Ratioparts-Ersatzteile /ITSB – IIC  ( “NORTHWOOD” )

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/65

         Vispārējās tiesas 2014. gada 1. oktobra rīkojums – Ratioparts-Ersatzteile/ITSB – IIC (“NORTHWOOD”)
   (Lieta T-509/13) (1)

   2014/C 409/86
   Tiesvedības valoda – vācu
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 344, 23.11.2013.


title: Lieta T-458/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Wilfer /ITSB (ģitāras grifa galva) (Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo ģitāras grifa galvu sudraba, pelēkā un brūnā krāsā, reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas — Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 40/94 73. panta pirmais teikums (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums) — Vienlīdzīga attieksme)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/35

      Vispārējās tiesas 2010. gada 8. septembra spriedums — Wilfer/ITSB (ģitāras grifa galva)
      (Lieta T-458/08) (1)

      (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes, kas attēlo ģitāras grifa galvu sudraba, pelēkā un brūnā krāsā, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Faktu pārbaude pēc savas iniciatīvas - Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 40/94 73. panta pirmais teikums (tagad — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums) - Vienlīdzīga attieksme)
      (2010/C 288/67)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Vācija) (pārstāvis — A. Kockläuner, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

         Priekšmets

      Prasība atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 25. jūlija lēmumu lietā R 78/2007-4 attiecībā uz grafiska apzīmējuma, kas attēlo ģitāras grifa galvu sudraba, pelēkā un brūnā krāsā, kā Kopienas preču zīmes reģistrāciju

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Hans-Peter Wilfer atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 6, 10.01.2008.


title: Lieta T-41/02: Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra rīkojums — MCC pret Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/53

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 8. februāra rīkojums — MCC pret Komisiju
   (Lieta T-41/02) (1)

   (2007/C 82/112)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Ceturtās palātas paplašinātā sastāvā priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta C-51/09 P: Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums — Barbara Becker/Harman International Industries Inc ., Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vārdiska preču zīme “Barbara Becker” — Kopienas vārdisku preču zīmju “BECKER” un “BECKER ONLINE PRO” īpašnieka iebildumi — Sajaukšanas iespējas izvērtēšana — Apzīmējumu līdzības novērtēšana no konceptuālā viedokļa)

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 24. jūnija spriedums — Barbara Becker/Harman International Industries Inc., Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-51/09 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vārdiska preču zīme “Barbara Becker” - Kopienas vārdisku preču zīmju “BECKER” un “BECKER ONLINE PRO” īpašnieka iebildumi - Sajaukšanas iespējas izvērtēšana - Apzīmējumu līdzības novērtēšana no konceptuālā viedokļa)
   2010/C 221/15
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Barbara Becker (pārstāvis — P. Baronikians, Rechtsanwalt)

      Pārējie lietas dalībnieki: Harman International Industries Inc., (pārstāvis — M. Vanhegan, barrister), Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 2. decembra spriedumu lietā T-212/07 Harman International Industries/ITSB — Becker (“Barbara Becker”), ar kuru Pirmās instances tiesa atcēla Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 7. marta lēmumu R 502/2006-1, ar kuru atcelts Iebildumu nodaļas lēmums, ar ko atteikta vārdiskas preču zīmes “Barbara Becker” reģistrācija attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. klasē, saistībā ar Harman International Industries, Inc. iesniegtajiem iebildumiem

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2008. gada 2. decembra spriedumu lietā T-212/07 Harman International Industries/ITSB — Becker (“Barbara Becker”);

               2)

               nosūtīt lietu Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 82, 04.04.2009.


title: Lieta C-574/12: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums ( Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH) / Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Direktīva 2004/18/EK — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana, nesākot uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru (tā dēvētā “in house” piešķiršana) — Izraudzītais pretendents, kas juridiski ir nošķirts no līgumslēdzējas iestādes — Slimnīcu palīdzības un atbalsta pakalpojumu sniegšanas centrs— Bezpeļņas sabiedriskā labuma organizācija — Partneru vairākums, ko veido līgumslēdzējas iestādes — Partneru mazākums, ko veido privāttiesību subjekti, kas ir bezpeļņas labdarības organizācijas — Darbība, no kuras gada apgrozījuma vismaz 80 % ir partneru peļņa

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/8

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 19. jūnija spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)/Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda

   (Lieta C-574/12) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Direktīva 2004/18/EK - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršana, nesākot uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru (tā dēvētā “in house” piešķiršana) - Izraudzītais pretendents, kas juridiski ir nošķirts no līgumslēdzējas iestādes - Slimnīcu palīdzības un atbalsta pakalpojumu sniegšanas centrs - Bezpeļņas sabiedriskā labuma organizācija - Partneru vairākums, ko veido līgumslēdzējas iestādes - Partneru mazākums, ko veido privāttiesību subjekti, kas ir bezpeļņas labdarības organizācijas - Darbība, no kuras gada apgrozījuma vismaz 80 % ir partneru peļņa)
   2014/C 282/10
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

      Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE, Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)

      Atbildētāja: Eurest Portugal – Sociedade Europeia de Restaurantes Lda

      Rezolutīvā daļa:

   Ja publiskā iepirkuma līgumam izraudzītais pretendents ir bezpeļņas sabiedriskā labuma organizācija, kuras partneri šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas brīdī ir ne tikai publiskā sektora iestādes, bet arī privātas bezpeļņas sociālās solidaritātes organizācijas, ar Tiesas judikatūru iedibinātais nosacījums par “tādu pašu kontroli” publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas atzīšanai par “in house” darījumu nav izpildīts, tādējādi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, ir piemērojama.

      (1)  OV C 79, 16.3.2013.


title: Lieta C-46/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. janvārī iesniedza Landesarbeitsgericht Bremen (Vācija) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen

text:
               8.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 144/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 30. janvārī iesniedza Landesarbeitsgericht Bremen (Vācija) – Hubertus John/Freie Hansestadt Bremen

   (Lieta C-46/17)
   (2017/C 144/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesarbeitsgericht Bremen

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Hubertus John

      Atbildētāja: Freie Hansestadt Bremen

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK (1) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā pievienotā 1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darba līgumiem uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram darba līguma slēdzējas puses, neizpildot citus nosacījumus, var, noslēdzot vienošanos darba tiesisko attiecību pastāvēšanas laikā, uz neierobežotu laiku un vajadzības gadījumā vairākkārt atlikt tādu darba tiesisko attiecību izbeigšanu, sasniedzot pensionēšanās vecumu, par kuru ir notikusi vienošanās, tikai tādēļ, ka darba ņēmējam, sasniedzot pensionēšanās vecumu, ir tiesības uz vecuma pensiju?

               2)

               Ja Tiesa uz pirmo jautājumu atbild apstiprinoši:
               Vai pirmajā jautājumā minētā valsts tiesiskā regulējuma neatbilstība pamatnolīguma 5. klauzulas 1. punktam ir arī tad, ja izbeigšana tiek atlikta pirmo reizi?

               3)

               Vai Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK (2), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (Direktīva 2000/78/EK), 1. pants, 2. panta 1. punkts un 6. panta 1. punkts un/vai vispārējie Kopienas tiesību principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir valsts tiesiskais regulējums, atbilstoši kuram, neizpildot citus nosacījumus, darba līguma puses uz neierobežotu laiku un vajadzības gadījumā vairākkārt var atlikt tādu darba tiesisko attiecību izbeigšanu, sasniedzot pensionēšanās vecumu, par kuru ir notikusi vienošanās, noslēdzot vienošanos darba tiesisko attiecību pastāvēšanas laikā, tikai tādēļ, ka darba ņēmējam, sasniedzot pensionēšanās vecumu, ir tiesības uz vecuma pensiju?

      (1)  OV L 175, 43. lpp.

      (2)  OV L 303, 16. lpp.


title: lieta C-475/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 10. novembrī

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/10

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 10. novembrī
   (lieta C-475/04)
   (2004/C 314/21)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 10. novembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Georgios Zavvos un Michael Shotter, Komisijas juridiskā dienesta darbinieki.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (1), vai arī, jebkurā gadījumā, neinformējot Komisiju par minētajiem aktiem, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minēto direktīvu;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2003. gada 31. oktobrī.

      (1)  OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.


title: Lieta C-340/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/3

         Prasība, kas celta 2006. gada 4. augustā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-340/06)
   (2006/C 249/08)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — U. Wölker, Bevollmächtigter)

      Atbildētāja: Austrijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīva;

               —

               piespriest Austrijas Republika atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai beidzās 2005. gada 14. februārī.

      (1)  OV L 41, 26.-32. lpp.


title: Lieta F-293/06: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. septembra rīkojums — NBC Fourth Realty /ITSB — Regalado Preja un Pedrol ( PK MAX )

text:
               22.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/63

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2008. gada 18. septembra rīkojums — NBC Fourth Realty/ITSB — Regalado Preja un Pedrol (“PK MAX”)
   (Lieta F-293/06) (1)

   (2008/C 301/118)

      Tiesvedības valoda — spāņu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta T-275/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojums — Omya/Komisija

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 4. novembra rīkojums — Omya/Komisija
   (Lieta T-275/06) (1)

   (2008/C 327/75)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-805/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija rīkojums – Stagecoach Group/EUIPO (“MEGABUS.COM”) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEGABUS.COM” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Aprakstošs raksturs — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 75. pants — Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               18.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/39

         Vispārējās tiesas 2016. gada 25. maija rīkojums – Stagecoach Group/EUIPO (“MEGABUS.COM”)
   (Lieta T-805/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MEGABUS.COM” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 75. pants - Acīmredzami nepieņemama un acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2016/C 260/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Stagecoach Group plc (Pērta, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – G. Jacobs, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 1894/2013–4 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “MEGABUS.COM” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               noraidīt prasību kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami juridiski nepamatotu;

               2)

               Stagecoach Group plc atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Tiesas spriedums (Pirmā palāta) 2004. gada 17. jūnijs lietā 30/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa): Recheio - Cash & Carry SA pret Fazenda Pública/Registo Nacional de pessoas Colectivas (Neesoša parāda izpildījuma atprasījums — 90 dienu termiņš prasības iesniegšanai — Efektivitātes princips)

text:
               7.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (Pirmā palāta)
   2004. gada 17. jūnijs
   lietā 30/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa): Recheio - Cash & Carry SA pret Fazenda Pública/Registo Nacional de pessoas Colectivas (1)

   (Neesoša parāda izpildījuma atprasījums - 90 dienu termiņš prasības iesniegšanai - Efektivitātes princips)
   (2004/C 201/02)
   Tiesvedības valoda: portugāļu
   Lietā 30/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugāle) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Recheio - Cash & Carry SA un Fazenda Publica/Registo Nacional de pessoas Colectivas, Ministério Público prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt Kopienu tiesības neesoša parāda izpildījuma atprasījuma jomā, Tiesa (Pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. La Pergola un S. von Bahr (referents), tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts: D. Ruiz - Jarabo Colomer, sekretāre: Mugica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 17. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Kopienu tiesību efektivitātes princips neiestājās pret to, ka nodokļu vai nodevu, kas iekasētas, pārkāpjot Kopienu tiesības, atprasījuma prasībai tiek noteikts 90 dienu noilguma termiņš, sākot no brīža, kad beidzies termiņš labprātīgai nodokļu vai nodevu samaksai.

      (1)  OV C 97, 20.4.2002.


title: Lieta T-68/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Kastenholz /ITSB — qwatchme (pulksteņa ciparnīcas)

text:
               9.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/15

         Prasība, kas celta 2011. gada 25. janvārī — Kastenholz/ITSB — qwatchme (pulksteņa ciparnīcas)
   (Lieta T-68/11)
   2011/C 113/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Erich Kastenholz (Troisdorf, Vācija) (pārstāvis — L. Acker, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: qwatchme A/S (Vejle East, Dānija)

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2010. gada 2. novembra lēmumu lietā R 1086/2009-3;

               —

               nodot atpakaļ Anulēšanas nodaļai lietu par prasītāja norādītajām autortiesībām, kuru aizsardzību tā nav atbilstoši pārbaudījusi;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas dizainparaugs, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: dizainparaugs Nr. 602636-0003, kas atveido pulksteņa ciparnīcu

      Kopienas dizainparauga īpašniece: qwatchme A/S

      Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: prasītājs

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas (EK) Nr. 6/2002 (1) 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 4. pantu, kā arī 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums novitātes neesamības un autortiesību uz Paul Heimbach mākslas darbu pārkāpuma dēļ

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 5. un 6. pantu, pārkāpums, jo Apelāciju padome savā lēmumā neesot skaidri nošķīrusi pazīmes “novitāte” un “individuāla būtība”, kā arī Regulas (EK) Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta f) apakšpunkta pārkāpums, jo ne Apelāciju padome, ne ITSB Anulēšanas nodaļa neesot pienācīgi pārbaudījušas, vai Kopienas dizainparaugs ir neatļauti izmantots darbs, kas tiek aizsargāts saskaņā ar Vācijas tiesību aktiem autortiesību jomā

      (1)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta C-70/15: Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Emmanuel Lebek/Janusz Domino Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 34. panta 2. punkts — Atbildētāja neierašanās tiesā — Nolēmumu atzīšana un izpilde — Atteikuma pamati — Dokumenta par lietas ierosināšanu neizsniegšana vai nepaziņošana laikus atbildētājam, kurš nav ieradies — Jēdziens “pārsūdzība” — Pieteikums par pārsūdzības termiņa atjaunošanu — Regula (EK) Nr. 1393/2007 — 19. panta 4. punkts — Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana un paziņošana — Termiņš pieteikuma par pārsūdzības termiņa atjaunošanu iesniegšanai

text:
               12.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 335/12

         Tiesas (otrā palāta) 2016. gada 7. jūlija spriedums (Sąd Najwyższy (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Emmanuel Lebek/Janusz Domino

   (Lieta C-70/15) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 34. panta 2. punkts - Atbildētāja neierašanās tiesā - Nolēmumu atzīšana un izpilde - Atteikuma pamati - Dokumenta par lietas ierosināšanu neizsniegšana vai nepaziņošana laikus atbildētājam, kurš nav ieradies - Jēdziens “pārsūdzība” - Pieteikums par pārsūdzības termiņa atjaunošanu - Regula (EK) Nr. 1393/2007 - 19. panta 4. punkts - Tiesas un ārpustiesas dokumentu izsniegšana un paziņošana - Termiņš pieteikuma par pārsūdzības termiņa atjaunošanu iesniegšanai)
   (2016/C 335/15)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Sąd Najwyższy

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Emmanuel Lebek

      Atbildētājs: Janusz Domino

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 34. panta 2. punktā ietvertais jēdziens “pārsūdzēšana” ir interpretējams tādējādi, ka tas ietver arī pieteikumu par pārsūdzības termiņa atjaunošanu, kad termiņš parastas pārsūdzības celšanai ir beidzies;

               2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Regulas (EK) Nr. 1393/2007 par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs (“dokumentu izsniegšana”), un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1348/2000, 19. panta 4. punkta pēdējā daļa ir interpretējama tādējādi, ka atbilstoši tai ir izslēgta to valsts tiesību normu piemērošana, ar kurām regulē pieteikumu par pārsūdzības termiņa atjaunošanu režīmu, ja ir beidzies termiņš šādu pieteikumu iesniegšanai, kas noteikts dalībvalsts šajā normā minētajā paziņojumā.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Tiesas spriedums (trešā palāta)  2006. gada 12. janvārī  lietā C-183/03 Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Lēmums 2003/102/EK — Izdevumi, kas izslēgti no Kopienu finansējuma — Laukaugu sektors)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/1

      TIESAS SPRIEDUMS

   (trešā palāta)
   2006. gada 12. janvārī
   lietā C-183/03 Vācijas Federatīvā Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (ELVGF - Lēmums 2003/102/EK - Izdevumi, kas izslēgti no Kopienu finansējuma - Laukaugu sektors)
   (2006/C 60/01)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C -183/03 par prasību atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, ko 2003. gada 24. aprīlī cēla Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — V. –D. Plesings [W. -D. Plessing] un A. Tīmane [A. Tiemann]) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — M. Nījārs [M. Niejahr] un G. Brauns [G. Braun]), Tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs A. Ross [A. Rosas], tiesneši J. Malenovskis [J. Malenovský], S. fon Bārs [S. von Bahr] (referents), E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2006.gada 12. janvārī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Vācijas Federatīvā Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta T-63/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 17. marta spriedums — Mäurer + Wirtz /ITSB — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva ( tosca de FEDEOLIVA ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes tosca de FEDEOLIVA reģistrācijas pieteikums — Kopienas un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes TOSCA — Relatīvi atteikuma pamatojumi — Argumenta neņemšana vērā — Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/40

         Vispārējās tiesas 2010. gada 17. marta spriedums — Mäurer + Wirtz/ITSB — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (“tosca de FEDEOLIVA”)
   (Lieta T-63/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “tosca de FEDEOLIVA” reģistrācijas pieteikums - Kopienas un agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “TOSCA” - Relatīvi atteikuma pamatojumi - Argumenta neņemšana vērā - Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts))
   2010/C 113/62
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Vācija) (pārstāvis — D. Eickemeier, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE (Jaén, Spānija)

      Priekšmets

   Par prasību par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 18. decembra lēmumu lietā R 761/2006-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Mülhens GmbH & Co. KG un Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 18. decembra lēmumu lietā R 761/2006-2 atcelt tiktāl, ciktāl ar to ir noraidīti, pamatojoties uz grozītās Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punktu (tagad — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 8. panta 5. punkts), iesniegtie iebildumi;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 95, 28.04.2007.


title: Lieta C-377/09: Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums ( Tribunal de commerce de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch ( Agenor SA maksātnespējas administratore)/Eiropas Kopiena (EKL 235. pants un 288. panta otrā daļa — Tiesas kompetence izskatīt pret Eiropas Kopienu celto prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību — Prasība par saistību kompensēšanu Beļģijas Sabiedrību kodeksa 530. panta 1. punkta izpratnē — Prasība pret Eiropas Kopienu, ko cēlis sabiedrības ar ierobežotu atbildību maksātnespējas administrators — Valstu tiesu kompetence izskatīt šādu prasību)

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/13

         Tiesas (trešā palāta) 2010. gada 29. jūlija spriedums (Tribunal de commerce de Bruxelles (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (Agenor SA maksātnespējas administratore)/Eiropas Kopiena
   (Lieta C-377/09) (1)

   (EKL 235. pants un 288. panta otrā daļa - Tiesas kompetence izskatīt pret Eiropas Kopienu celto prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību - Prasība par saistību kompensēšanu Beļģijas Sabiedrību kodeksa 530. panta 1. punkta izpratnē - Prasība pret Eiropas Kopienu, ko cēlis sabiedrības ar ierobežotu atbildību maksātnespējas administrators - Valstu tiesu kompetence izskatīt šādu prasību)
   2010/C 246/20
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal de commerce de Bruxelles (Beļģija)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (Agenor SA maksātnespējas administratore)

      Atbildētāja: Eiropas Kopiena

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal de commerce de Bruxelles — EK līguma 288. panta otrās daļas interpretācija — Prasība sakarā ar atbildību, ko maksātnespējas administrators cēlis pret Eiropas Kopienu būtiskas kļūdas dēļ, ko tā esot pieļāvusi komercsabiedrības faktiskā pārvaldībā un kas esot sekmējusi tās maksātnespēju — Tiesas kompetence izskatīt prasību sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību, kas pamatota ar maksātnespējas procedūru reglamentējošu valsts tiesību normu piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

   Pret Kopienu vērsta prasība sakarā ar ārpuslīgumisko atbildību, pat, ja tā ir pamatota ar valsts tiesību normām, kas veido īpašu tiesisko režīmu, kurš atšķiras no attiecīgās dalībvalsts parastā tiesiskā regulējuma civiltiesiskās atbildības jomā, saskaņā ar EKL 235. pantu, aplūkotu kopsakarā ar EKL 288. panta otro daļu, neietilpst valsts tiesu kompetencē.

      (1)  OV C 312, 19.12.2009.


title: Lieta T-118/15: Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Slovēnija/Komisija

text:
               4.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 146/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 6. martā – Slovēnija/Komisija
   (Lieta T-118/15)
   (2015/C 146/55)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis – L. Bembič, državni pravobranilec)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 19. decembra Īstenošanas lēmumu 2014/950/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 10135) (OV L 369, 24.12.2014., 71. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Slovēnijas Republiku, proti, ciktāl tas attiecas uz finanšu korekciju EUR 8 7 00  815,25 apmērā, kas tika veikta, ņemot vērā konstatēto pārkāpumu attiecībā uz 2009. finanšu gadu saistībā cukura nozares pārstrukturēšanas fonda pasākumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pakārtoti, ja Vispārējā tiesa neapmierinātu Slovēnijas Republikas iepriekš minēto prasījumu, prasītāja lūdz Vispārējo tiesu:

               —

               atcelt Komisijas 2014. gada 19. decembra Īstenošanas lēmumu 2014/950/ES, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (izziņots ar dokumenta numuru C(2014) 10135) (OV L 369, 24.12.2014., 71. lpp.), ciktāl tas attiecas uz Slovēnijas Republiku, proti, ciktāl tas attiecas uz finanšu korekciju EUR 8 7 00  815,25 apmērā, kas tika veikta, ņemot vērā konstatēto pārkāpumu attiecībā uz 2009. finansu gadu saistībā cukura nozares pārstrukturēšanas fonda pasākumu, summas, kas pārsniedz EUR 4 3 50  407,62, apmērā;

               —

               piespiest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir ticis kļūdaini piemērots LESD vai arī ar tā piemērošanu saistīts tiesību noteikums, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, ir norādīts nepietiekams lēmuma pamatojums un ir ticis pārkāpts sacīkstes princips.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini konstatējusi, ka silosi ir neatņemama ražošanas iekārtu sastāvdaļa un ka prasītājai tie tādējādi bija jādemontē atbilstoši visaptverošam restrukturizācijas plānam.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots tiesiskuma, lojālas sadarbības, tiesiskās paļāvības aizsardzības, kā arī patere legem quam ipse fecisti principu pārkāpums.
               Šajā ziņā prasītāja apgalvo, ka strīdīgo finanšu korekciju nebūtu bijis jāveic un ar Komisijas apstrīdēto lēmumu saistītā lieta nebūtu radusies, ja Komisija pirms 2008. gada 8. augusta – datums, kad prasītāja apstiprināja restrukturizācijas plāna grozījumus attiecībā uz silosu saglabāšanu – būtu atbildējusi uz prasītājas rakstveidā uzdoto jautājumu par konkrētu konstrukciju saglabāšanu, ja tā būtu grozījusi un papildinājusi Regulu (EK) Nr. 968/2006 (1), ja pēc paziņojuma par restrukturizācijas plāna grozījumiem saņemšanas tā būtu informējusi prasītāju par apgalvoto pārkāpumu attiecībā uz silosu saglabāšanu vai ja tā būtu rakstveidā informējusi visas dalībvalstis par attiecīgo tiesību aktu neskaidro noteikumu interpretāciju.

      (1)  Komisijas 2006. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 176, 32. lpp.).


title: Lieta C-165/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 27. marta rīkojumu — Skatteministeriet / Ecco Sko A/S

text:
               9.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Vestre Landsret (Dānija) 2007. gada 27. marta rīkojumu — Skatteministeriet/Ecco Sko A/S

   (Lieta C-165/07)
   (2007/C 129/12)
   Tiesvedības valoda — dāņu
   Iesniedzējtiesa

      Vestre Landsret (Dānija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Skatteministeriet (Dānijas nodokļu ministrija)

      Atbildētājs: Ecco Sko A/S

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, ko groza Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regula (EK) Nr. 2263/2000 (2), I pielikums ir jāinterpretē tādējādi, ka tādi apavi, kā attiecīgie apavi pamata prāvā, ir jāklasificē kā apavi ar ādas virsu atbilstoši KN 6403. pozīcijai vai kā apavi ar tekstilmateriāla virsu atbilstoši KN 6404. pozīcijai

               2)

               Vai KN 64. nodaļas 1. papildu piezīme, kas ir ieviesta ar Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulu Nr. 3800/92 (3), ar ko groza Padomes Regulu Nr. 2658/87, ir saderīga ar KN 64. nodaļas 4.a) piezīmi?

      (1)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2000. gada 13. oktobra Regula (EK) Nr. 2263/2000, ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumu (OV L 264, 1. lpp.), Grozījumi: OV L 276, 28.10.2000., 92. lpp.

      (3)  OV L 284, 8. lpp.


title: Lieta F-132/14: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums – CH/Parlaments Civildienests — Reģistrēti Parlamenta deputāta palīgi — LESD 266. pants — Vispārējās tiesas atceļoša sprieduma īstenošanas pasākumi — Lēmuma par atlaišanu atcelšana — Lēmuma noraidīt atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam iesniegtu lūgumu sniegt palīdzību atcelšana — Pienākuma sniegt palīdzību apjoms pirmšķietamu pierādījumu par psiholoģisku vardarbību gadījumā — Iecēlējinstitūcijas pienākums veikt administratīvu izmeklēšanu — Ierēdņa vai darbinieka tiesības uzsākt tiesvedību valsts tiesā — Psiholoģiskās vardarbības un tās novēršanas darba vietā konsultatīvā komiteja, kas izskata reģistrēto Parlamenta deputātu palīgu sūdzības pret Parlamenta locekļiem — Loma un prerogatīvas — Materiāli zaudējumi un morāls kaitējums

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/64

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 6. oktobra spriedums – CH/Parlaments
   (Lieta F-132/14) (1)

   (Civildienests - Reģistrēti Parlamenta deputāta palīgi - LESD 266. pants - Vispārējās tiesas atceļoša sprieduma īstenošanas pasākumi - Lēmuma par atlaišanu atcelšana - Lēmuma noraidīt atbilstoši Civildienesta noteikumu 24. pantam iesniegtu lūgumu sniegt palīdzību atcelšana - Pienākuma sniegt palīdzību apjoms pirmšķietamu pierādījumu par psiholoģisku vardarbību gadījumā - Iecēlējinstitūcijas pienākums veikt administratīvu izmeklēšanu - Ierēdņa vai darbinieka tiesības uzsākt tiesvedību valsts tiesā - Psiholoģiskās vardarbības un tās novēršanas darba vietā konsultatīvā komiteja, kas izskata reģistrēto Parlamenta deputātu palīgu sūdzības pret Parlamenta locekļiem - Loma un prerogatīvas - Materiāli zaudējumi un morāls kaitējums)
   (2015/C 381/90)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CH (pārstāvji – L. Levi, C. Bernard-Glanz un A. Tymen, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – E. Taneva un M. Dean)

      Priekšmets

   Prasītājas prasība atcelt lēmumus, ko Eiropas Parlaments pieņēmis, izpildot Civildienesta tiesas 2013. gada 12. decembra spriedumu F-129/12 CH/Parlaments, ar kuriem tika atteikts uzsākt administratīvo izmeklēšanu attiecībā uz prasītājas sūdzību par psiholoģisko vardarbību, izmaksāt prasītājai papildu finansiālās atlīdzības summu un piešķirt visus labumus un papildpriekšrocības, kas saistītas ar viņas reģistrēta Parlamenta deputāta palīga darba līgumu, kura laušanu Vispārējā tiesa atcēla iepriekš minētajā spriedumā, kā arī prasība atlīdzināt iespējams nodarītos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2014. gada 2. aprīļa lēmumu, kas tika atstāts spēkā ar 2014. gada 4. augusta lēmumu, ar ko tika noraidīta sūdzība, jo Eiropas Parlaments, pārkāpjot LESD 266. pantu, atteicās izmaksāt CH papildu summu EUR 5  686 apmērā atbilstoši 2013. gada 12. decembra spriedumam CH/Parlaments (F-129/12, EU:F:2013:203);

               2)

               atcelt Eiropas Parlamenta 2014. gada 3. marta lēmumu, kas tika atstāts spēkā ar 2014. gada 4. augusta lēmumu, ar ko tika noraidīta sūdzība, jo pēc tam, kad ar 2013. gada 12. decembra spriedumu CH/Parlaments (F-129/12, EU:F:2013:203) tika atcelts Eiropas Parlamenta 2012. gada 15. marta lēmums, ar ko tika noraidīta CH 2011. gada 22. decembra sūdzība, Eiropas Parlaments nolēma neuzsākt administratīvo izmeklēšanu par apgalvoto morālo vardarbību un tādējādi pārkāpa LESD 266. pantu;

               3)

               pārējā daļā prasījumus par atcelšanu noraidīt;

               4)

               Eiropas Parlaments izmaksā CH summu EUR 5  686 apmērā ar nokavējuma procentiem sākot no 2014. gada 1. jūlija, diena, kurā tika izbeigts CH darba līgums, kas aprēķināti, pamatojoties uz Eiropas Centrālās Bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām, pieskaitot divus punktus;

               5)

               Eiropas Parlaments izmaksā CH summu EUR 25  000 apmērā kā atlīdzību par morālo kaitējumu ar nokavējuma procentiem sākot no 2014. gada 4. augusta, pamatojoties uz Eiropas Centrālās Bankas noteikto likmi galvenajām refinansēšanas operācijām, pieskaitot divus punktus;

               6)

               prasījumus par kaitējuma atlīdzību pārējā daļā noraidīt;

               7)

               Eiropas Parlaments sedz savus un atlīdzina CH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015., 52. lpp.


title: Lieta T-363/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Hamdi /Padome

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/66

         Prasība, kas celta 2007. gada 14. septembrī — Hamdi/Padome
   (Lieta T-363/07)
   (2007/C 269/120)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ahmed Hamdi, Amsterdama (Nīderlande) (pārstāvis — J. Pauw, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāja prasījumi:

               —

               konstatēt, ka Regula (EK) Nr. 2580/2001 nav piemērojama un atcelt Lēmumu 2007/445 daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmkārt, Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām (OV L 344, 70. lpp.) nav piemērojama attiecībā uz prasītāju, jo nepastāv nekāda saikne starp kopējo ārpolitiku un drošības politiku, no vienas puses, un viņu, no otras puses.
   Otrkārt, Regula Nr. 2580/2001 nav piemērojama attiecībā uz viņu, jo viņš nav veicis teroristiskus nodarījumus, nemēģina tos izdarīt, nav tajos līdzdarbojies vai atvieglojis to izdarīšanu.
   Visbeidzot, apstrīdētajā lēmumā ir pārkāpts samērīguma princips, tas nav pietiekami pamatots un tajā ir pārkāptas viņa pamattiesības, īpaši, tiesības uz īpašuma aizsardzību un tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību.


title: Lieta T-343/06: Prasība, kas celta 2006. gada 1. decembrī — Shell Petroleum un citi pret Komisiju

text:
               27.1.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 20/16

         Prasība, kas celta 2006. gada 1. decembrī — Shell Petroleum un citi pret Komisiju
   (Lieta T-343/06)
   (2007/C 20/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Shell Petroleum NV (Hāga, Nīderlande), The Shell Transport and Trading Company Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste), Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (Capelle aan den IJssel, Nīderlande) (pārstāvji — O. W. Brouwer, W. Knibbeler, S. Verschuur, lawyers)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

      Shell Petroleum NV un The Shell Transport and Trading Company Ltd prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               pilnībā atcelt Komisijas 2006. gada 13. septembra lēmumu C(2006) 4090 final par EKL 81. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/F/38.456 — Bitumens — Nīderlande, turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”) tiktāl, ciktāl tas ir adresēts Shell Petroleum NV un The Shell Transport and Trading Company Ltd, vai, pakārtoti,

               —

               daļēji atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl ar to nolemts, ka Shell Petroleum NV un The Shell Transport and Trading Company Ltd ir pārkāpušas EKL 81. pantu laikposmā no 1994. gada 1. aprīļa līdz 1996. gada 19. februārim, un samazināt tām uzlikto naudas sodu, un

               —

               katrā ziņā samazināt ar apstrīdēto lēmumu Shell Petroleum NV un The Shell Transport and Trading Company Ltd uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus, ieskaitot tos, kas Shell Petroleum NV un The Shell Transport and Trading Company Ltd radušies saistībā ar pilnīgu vai daļēju naudas soda samaksu, vai saistībā ar bankas garantijas nodrošināšanu, un

               —

               pieņemt citus pasākumus, ko Tiesa uzskatīs par vajadzīgiem.

      Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl ar to nolemts, ka Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ir pārkāpusi EKL 81. pantu laikposmā no 1994. gada 1. aprīļa līdz 1996. gada 19. februārim, un samazināt tai uzlikto naudas sodu, un

               —

               katrā ziņā samazināt ar apstrīdēto lēmumu Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV uzlikto naudas sodu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus, ieskaitot tos, kas Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV radušies saistībā ar pilnīgu vai daļēju naudas soda samaksu, vai saistībā ar bankas garantijas nodrošināšanu, un

               —

               pieņemt citus pasākumus, ko Tiesa uzskatīs par vajadzīgiem.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas uzsver, ka šādi apstrīdētā lēmuma elementi ir balstīti uz kļūdām tiesībās un kļūdām vērtējumā:

               a)

               secinājums, ka Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV ir aizliegtas vienošanās iniciatore un vadītāja;

               b)

               atbildības noteikšana The Shell Transport and Trading Company Ltd un Shell Petroleum NV par pārkāpumu;

               c)

               naudas soda palielināšana atkārtoti izdarīta pārkāpuma dēļ;

               d)

               sākotnējās summas aprēķins attiecībā uz Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV un

               e)

               pārkāpuma ilgums.


title: Lieta F-5/07: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Nijs /Revīzijas palāta (Civildienests — Ierēdņi — Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Prasības pamatu kopsavilkums prasības pieteikumā — Sūdzības iesniegšanas termiņš — Jauns fakts — Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/72

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2008. gada 26. jūnija rīkojums — Nijs/Revīzijas palāta
   (Lieta F-5/07) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Prasības pamatu kopsavilkums prasības pieteikumā - Sūdzības iesniegšanas termiņš - Jauns fakts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2008/C 209/131)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Bart Nijs, Bereldange (Luksemburga) (pārstāvis — F. Rollinger, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy, J.-M. Stenier, G. Corstens un J. Vermer)
   Priekšmets
   Atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, ar kuru nolemts 2006. gadā nepaaugstināt prasītāju A*11 pakāpē — Atcelt virkni lēmumu saistībā ar prasītāja un citu Revīzijas palātas darbinieku karjeru — Atcelt Revīzijas palātas Personāla komitejas 2006. gada vēlēšanu rezultātus — Lūgums atlīdzināt zaudējumus
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt daļēji kā acīmredzami nepieņemamu un daļēji kā acīmredzami nepamatotu;

               2)

                  B. Nijs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 56, 10.3.2007., 44. lpp.


title: Lieta C-489/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī ( Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexander Jehle , Weinhaus Kiderlen pret Land Baden-Württemberg (Regula (EK) Nr. 1019/2002 — 2. panta pirmā daļa — Olīveļļa un olīvu izspaidu eļļa — Tirdzniecības standarti — Mazumtirdzniecība — Piedāvāšana galapatērētājam — Bag in the box metode)

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/4

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 7. septembrī (Verwaltungsgericht Sigmaringen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Alexander Jehle, Weinhaus Kiderlen pret Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-489/04) (1)

   (Regula (EK) Nr. 1019/2002 - 2. panta pirmā daļa - Olīveļļa un olīvu izspaidu eļļa - Tirdzniecības standarti - Mazumtirdzniecība - Piedāvāšana galapatērētājam - Bag in the box metode)
   (2006/C 261/06)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Verwaltungsgericht Sigmaringen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Alexander Jehle, Weinhaus Kiderlen

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgericht Sigmaringen — Komisijas 2002. gada 13. jūnija Regulas (EK) Nr. 1019/2002 par olīveļļas tirdzniecības standartiem (OV L 155, 27. lpp) 2. panta interpretācija — Olīveļļas un olīvu izspaidu eļļas piedāvāšana galpatērētājam iepakojumā, kura maksimālā ietilpība ir pieci litri — Iespēja pārdot olīveļļu, kas iesaiņota piecu litru Bag in the box, veikalā ielejot to atsevišķi katram patērētājam
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2002. gada 13. jūnija Regula (EK) Nr. 1019/2002 par olīveļļas tirdzniecības standartiem, kas ir grozīta ar Komisijas 2003. gada 1. jūlija Regulu (EK) Nr. 1176/2003, un it īpaši tās 2. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tā, ka olīveļļu un olīvu izspaidu eļļu var piedāvāt galapatērētājam, tikai iepakotu atbilstoši šai tiesību normai.

               2)

               Regulas Nr. 1019/2002, kas ir grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1176/2003, 2. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tā, ka tā aizliedz tādu tirdzniecības veidu kā prasītāja pamata prāvā izmantotais, kas neatbilst šajā tiesību normā noteiktajiem nosacījumiem.

      (1)  OV C 45, 19.02.2005.


title: Lieta F-49/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. jūnijā — De Nicola /EIB

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/61

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. jūnijā — De Nicola/EIB
   (Lieta F-49/10)
   ()
   2010/C 221/98
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Carlo De Nicola (Štrassene, Luksemburga) (pārstāvis — L. Isola, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu, kas prasītājam paziņots 2010. gada 11. maijā, daļā, kurā būtībā ir noraidīts mēģinājums strīdu atrisināt mierizlīguma ceļā, netieši noraidot lūgumu atlīdzināt ārstēšanās izdevumus, kas saistīti ar lāzerterapiju, un piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam EUR 3 000, kam pieskaitīti procenti un atzīto summu vērtības revalvācija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas paziņots ar 2010. gada 11. maija elektronisko vēstuli;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt prasītājam EUR 3 000, ko viņš samaksājis par 2007. gadā veiktu lāzerterapiju, kā arī atlīdzināt zaudējumus, kuri izriet no naudas vērtības krišanās, un procentus par atzītajām summām;

               —

               piespriest EIB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.