title: Lieta C-66/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 26. novembra spriedums ( Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Green Network SpA / Autorità per l'energia elettrica e il gas Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Valsts atbalsta režīms elektroenerģijas, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem, patēriņam — Elektroenerģijas ražotāju un importētāju pienākums iepludināt valsts tīklā konkrētu daudzumu elektroenerģijas, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem, vai pretējā gadījumā iegādāties “zaļos sertifikātus” no kompetentās iestādes — Pierādījums par šādu iepludināšanu, kam nepieciešams iesniegt sertifikātu par ražotās vai importētās elektroenerģijas zaļo izcelsmi — Trešajā valstī izsniegto sertifikātu pieņemamība, kas pakļauta nosacījumam par divpusējā nolīguma starp šo trešo valsti un attiecīgo dalībvalsti vai nolīguma starp šīs dalībvalsts tīkla pārvaldītāju un līdzvērtīgu trešās valsts iestādi noslēgšanu — Direktīva 2001/77EK — Kopienas ārējā kompetence — Lojāla sadarbība

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 26. novembra spriedums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Green Network SpA/Autorità per l'energia elettrica e il gas

   (Lieta C-66/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Valsts atbalsta režīms elektroenerģijas, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem, patēriņam - Elektroenerģijas ražotāju un importētāju pienākums iepludināt valsts tīklā konkrētu daudzumu elektroenerģijas, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem, vai pretējā gadījumā iegādāties “zaļos sertifikātus” no kompetentās iestādes - Pierādījums par šādu iepludināšanu, kam nepieciešams iesniegt sertifikātu par ražotās vai importētās elektroenerģijas zaļo izcelsmi - Trešajā valstī izsniegto sertifikātu pieņemamība, kas pakļauta nosacījumam par divpusējā nolīguma starp šo trešo valsti un attiecīgo dalībvalsti vai nolīguma starp šīs dalībvalsts tīkla pārvaldītāju un līdzvērtīgu trešās valsts iestādi noslēgšanu - Direktīva 2001/77EK - Kopienas ārējā kompetence - Lojāla sadarbība)
   (2015/C 026/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Green Network SpA

      Atbildētāja: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Piedaloties: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               EKL ir jāinterpretē, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvas 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus [atjaunojamos energoresursus], noteikumus, tādējādi, ka Eiropas Kopienai ir ārējā ekskluzīvā kompetence, kas nepieļauj tādu valsts tiesību normu, kāda ir pamatlietā, kurā ir paredzēts piešķirt atbrīvojumu no pienākuma iegādāties zaļos sertifikātus, lai valsts patēriņa tirgū importētu elektroenerģiju no trešās valsts, tādēļ, ka iepriekš starp dalībvalsti un attiecīgo trešo valsti noslēgts nolīgums par to, ka šādi importētā elektroenerģija tiek ražota no atjaunotajiem energoresursiem un tas tiek garantēts saskaņā ar tādu pašu kārtību, kas paredzēta šīs direktīvas 5. pantā;

               2)

               Savienības tiesības nepieļauj to, ka pēc tam, kad tādu tiesību normu kā šī sprieduma lemjošās daļas 1. punktā minētā valsts tiesa noraida tādēļ, ka tā nav saderīga ar šo tiesību noteikumu, minētā tiesa aizvietošanas kārtībā piemērotu iepriekšējo valsts tiesību normu, kura pēc būtības ir līdzvērtīga minētajai normai un kurā ir paredzēts piešķirt atbrīvojumu no pienākuma iegādāties zaļos sertifikātus, lai valsts patēriņa tirgū no trešās valsts importētu elektroenerģiju, tādēļ, ka iepriekš ir noslēgts nolīgums starp valsts tīkla pārvaldītāju un līdzvērtīgu vietējo šīs trešās valsts iestādi, kas nosaka kārtību, kādā veicamas vajadzīgās pārbaudes, lai pārliecinātos, ka šādi importētā elektroenerģija ir ražota no atjaunojamiem energoresursiem.

      (1)  OV C 147, 25.5.2013.


title: Lieta T-318/00: Pirmās instances tiesas  2005. gada 19. oktobra  spriedums — Freistaat Thüringen/Komisija (Valsts atbalsts — Nepareizi izmantots atbalsts — Rīkojuma par atbalsta atgūšanu apiešanas risks — Atbalsta atgūšana no sabiedrībām, kas ieguvušas atbalsta sākotnējā saņēmēja pamatdarbības aktīvus)

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/15

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 19. oktobra spriedums — Freistaat Thüringen/Komisija
   (Lieta T-318/00) (1)

   (Valsts atbalsts - Nepareizi izmantots atbalsts - Rīkojuma par atbalsta atgūšanu apiešanas risks - Atbalsta atgūšana no sabiedrībām, kas ieguvušas atbalsta sākotnējā saņēmēja pamatdarbības aktīvus)
   (2005/C 330/38)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Freistaat Thüringen (Vācija) (pārstāvis — M. Šite [M. Schütte], avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K.-D. Borhards [K.-D. Borchardt] un V. Kreišics [V. Kreuschitz], kam palīdz K. Kēnigs [C. Koenig])

      Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu prasītāja prasījumus: Vācijas Federatīvā Republika (pārstāvji — V.D. Plesings [W.-D. Plessing] un T. Jirgensens [T. Jürgensen], pārstāvji, kam palīdz R. Bīrvāgens [R. Bierwagen], avocat)

      Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: ODS Optical Disc Service GmbH, Hamburga (Vācija) (pārstāvji — I. Brinkers [I. Brinker] un U. Soltēss [U. Soltész])
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2000. gada 21. jūnija Lēmumu 2000/796/EK par Vācijas valsts atbalstu CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Tīringenes pavalsts) (OV L 318, 62. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2000. gada 21. jūnija Lēmumu 2000/796/EK par Vācijas valsts atbalstu CDACompact Disc Albrechts GmbH (Tīringenes pavalsts), ciktāl:

                           —

                           1. panta 1. punktā kā sabiedrībām R. E. Pilz GmbH & Co Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG un Pilz Albrechts GmbH piešķirtais atbalsts kompaktdisku rūpnīcas Albrehtā (Tīringenes pavalsts) izveidošanai, darbībai un konsolidācijai tajā ietverta summa 54,7 miljonu Vācijas marku apmērā Bavārijas pavalsts galvojuma veidā, summa 3 miljonu Vācijas marku apmērā, atsakoties no tiesībām prasīt aizdevuma atmaksu, ka arī summa 63,45 miljonu Vācijas marku apmērā un summa 19,42 milijonu Vācijas marku apmērā kā Tīringenes pavalsts un Bavārijas pavalsts piešķirtās subsīdijas un nodokļu atmaksas par ieguldījumiem;

                           —

                           1. panta 2. punktā kā sabiedrības CDA Compact Disc Albrechts GmbH pārstrukturēšanai piešķirtais atbalsts tajā iekļauta summa 33 miljonu Vācijas marku apmērā kā iegūtais PA/CD Albrechts sabiedrības pamatkapitāls, un summa 21,3 miljonu Vācijas marku apmērā kā priekšrocības procentu veidā;

                           —

                           1. panta 2. punktā ir atzīts, ka iegādes cena 3 miljonu Vācijas marku apmērā un LfA piešķirtais aizdevums 15 miljonu Vācijas marku apmērā veido atbalstu, “kas paredzēts sabiedrības CDA Compact Disc Albrechts GmbH pārstrukturēšanai”;

                           —

                           2. pantā ir ietverts rīkojums atgūt 1. pantā minēto atbalstu no sabiedrībām CDA Datenträger Albrechts GmbH un LCA Logistik Center Albrechts GmbH, kā arī no visiem citiem uzņēmumiem, kam bija vai būtu bijuši nodoti R. E. Pilz GmbH & Co. Beteiligungs KG, Pilz & Robotron GmbH & Co. Beteiligungs KG vai Pilz Albrechts GmbH PBK aktīvi un/vai infrastruktūra, lai izvairītos no minētā lēmuma sekām;

               2)

               pārējā daļa prasību noraidīt;

               3)

               piespriest Komisijai segt savus, kā arī atlīdzināt Tīringenes pavalsts tiesāšanās izdevumus. Vācijas Federatīvā Republika un ODS OpTICal Disc Service GmbH sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 355, 09.12.2000.


title: Lieta F-71/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā  – ZZ /Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/29

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. jūlijā – ZZ/Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)
   (Lieta F-71/14)
   2014/C 388/35
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvji – L. F. de Castro un J.-L. Gillain, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu vairs nemaksāt dzīves apstākļu pabalstu (DAP), papildu atbalstu (PA), ņemot vērā prasītājas dienesta vietā esošos dzīves apstākļus, un dienas naudu (DN), un samaksāt par 49 atvaļinājuma dienām 2012. gadā, kas nav tikušas izmantotas, kā arī prasība par kaitējuma atlīdzību saistībā ar palīdzības nesniegšanu un pamešanu pēc nelaimes gadījuma darbā, kurā prasītāja ir cietusi

      Prasītājas prasījumi:

               —

               pārskaitīt DAP un PA par laikposmu no 2012. gada 1. maija līdz 2013. gada 31. oktobrim vai vismaz pārskaitīt DN par šo pašu laikposmu;

               —

               samaksāt par 49 atvaļinājuma dienām, kas nav tikušas izmantotas 2012. gadā;

               —

               pārslēgt vai noslēgt jaunu līgumu uz neierobežotu laiku vai tādu līgumu, kas galu galā kļūs par līgumu uz neierobežotu laiku, vai atlīdzināt kaitējumu, kas saistīts ar to, ka, ja nebūtu noticis nelaimes gadījums, starp prasītāju un atbildētāju būtu ticis noslēgts jauns līgums;

               —

               atlīdzināt kaitējumu, kas viņai radies pēc nelaimes gadījuma: i) EUR 10  000 apmērā par palīdzības nesniegšanu Jordānijā un Briselē medicīniskā, administratīvā un finansiālā līmenī; ii) summas apmērā, kas atbilst visām algām, pabalstiem un piemaksām, kas nav tikušas saņemtas un ir zaudētas, un medicīniskajiem un citiem izdevumiem, kas prasītājai bija jāsedz nelaimes gadījuma dēļ, kas pagaidu kārtā tiek aplēsti EUR 50  000 apmērā, saistībā ar nelaimes gadījumu, par ko ir atbildīga Apvienoto Nāciju Organizācija un EĀDD; EĀDD ir jāsniedz palīdzība un jāfinansē šī tiesvedība saistībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas un visu šo mācību organizētāju atbildību; iii) summas EUR 50  000 apmērā, kas tiek noteikta pagaidu kārtā, par tādu līgumu uz noteiktu laiku ļaunprātīgu izmantošanu, kuros ikreiz ticis iekļauts noteikums par pārbaudes laiku, it īpaši pēdējā līgumā, un par tā nepagarināšanu.


title: Lieta C-648/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/45

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. decembrī – Austrijas Republika/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-648/15)
   (2016/C 038/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Austrijas Republika (pārstāve – C. Pesendorfer)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

   Prasība saskaņā ar 25. panta 5. punktu Konvencijā starp Austrijas Republiku un Vācijas Federatīvo Republiku par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu ienākuma nodokļa un īpašuma nodokļa jomā (öBGBl III 182/2002, dBGBl II 2002, 735 un dBStBl I 2002, 584) (turpmāk tekstā – “Vācijas-Austrijas Konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu”), lasot kopā ar LESD 273. pantu, par Austrijas Republikas un Vācijas Federatīvās Republikas atšķirīgajām nostājām par Vācijas-Austrijas Konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 11. panta interpretāciju un piemērošanu.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka attiecīgos ienākumus no peļņas līdzdalības sertifikātiem (Genussscheine) nevar raksturot kā “prasījumus par līdzdalību peļņā” Vācijas-Austrijas Konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 11. panta 2. punkta izpratnē. Līdz ar to saskaņā ar Vācijas-Austrijas Konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 11. panta 1. punktu Austrijai kā Bank Austria rezidences valstij ir ekskluzīvas tiesības aplikt ar nodokli ienākumus no peļņas līdzdalības sertifikātiem;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atturēties no nodokļu uzlikšanas Bank Austria ienākumiem no attiecīgajiem peļņas līdzdalības sertifikātiem un atmaksāt nodokļus, kas jau ieturēti par šo ienākumu;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Austrijas Republika iebilst pret to, ka Vācijas Federatīvā Republika raksturo attiecīgos ienākumus kā procentus ar “peļņas līdzdalības” elementu Vācijas-Austrijas Konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 11. panta 2. punkta izpratnē. Līdz ar to atlīdzība parasti tiek aprēķināta saskaņā vienīgi ar noteiktu procentu likmi. Taču atlīdzība ir atkarīga no peļņas saskaņā ar nosacījumu par neto peļņas minimālo summu.
   Pretēji Vācijas Federatīvās Republikas nostājai, Austrijas Republika uzskata, ka attiecīgie peļņas līdzdalības sertifikāti ir jānovērtē, pamatojoties vienīgi uz procentu likmi, kas balstīta uz fiksētiem procentiem no sertifikātu pamatvērtības. Šāda interpretācija ir, pirmkārt, saderīga ar tās nozīmi ikdienā; to apstiprina arī salīdzinājums ar ilustratīviem finanšu instrumentiem, kas minēti Vācijas-Austrijas Konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu 11. panta 2. punktā.
   Šajā lietā kreditors līdz ar to piešķir debitoram papildus laiku maksājuma veikšanai, jo peļņas līdzdalības sertifikāti it īpaši to derīguma termiņa laikā principā dod tiesības atlikt maksājumu uz vēlāku laiku. Tādējādi peļņas līdzdalības sertifikāti atbilst fiksētu ienākumu vērstpapīriem, kuriem ir noteikts zaudējumu risks.


title: Lieta C-355/09: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 2. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Īrija

text:
               18.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 346/38

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 2. septembra rīkojums — Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-355/09) (1)

   ()
   2010/C 346/67
   Tiesvedības valoda — angļu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 256, 24.10.2009.


title: Lieta C-9/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. janvārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Staatssecretaris van Justitie/O. Inan

text:
               13.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/37

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. janvārī iesniedza Raad van State (Nīderlande) — Staatssecretaris van Justitie/O. Inan

   (Lieta C-9/10)
   2010/C 63/59
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Raad van State

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Staatssecretaris van Justitie

      O. Inan

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               vai ar Nolīgumu par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas Kopienu un Turciju izveidotās Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmuma Nr. 1/80 par Asociācijas attīstību 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka darba ņēmēja, kurš ir Turcijas pilsonis un kurš ir likumīgi nodarbināts dalībvalsts darba tirgū, ģimenes loceklis uz šo normu nevar atsaukties pēc tam, kad darba ņēmējs, saglabājot Turcijas pilsonību, ir ieguvis uzņemošās dalībvalsts pilsonību?

               2)

               Vai, lai atbildētu uz pirmo jautājumu, ir nozīme tam, kurā brīdī attiecīgais darba ņēmējs, kurš ir Turcijas pilsonis, ir ieguvis uzņemošās dalībvalsts pilsonību?


title: Lieta F-91/14: Prasība, kas celta 2014. gada 5. septembrī  – ZZ un ZZ /Padome

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/63

         Prasība, kas celta 2014. gada 5. septembrī – ZZ un ZZ/Padome
   (Lieta F-91/14)
   2014/C 421/92
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ un ZZ (pārstāvji – D. de Abreu Caldas un M. de Abreu Caldas, avocats)

      Atbildētāja: Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumus par prasītāju pensiju tiesību pārnešanu uz Savienības pensiju shēmu, attiecībā uz kuru tiek piemēroti jaunie Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. un 12. panta vispārējie īstenošanas noteikumi

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu par saņemto pensijas tiesību aprēķināšanu, ko pirmais prasītājs ieguvis pirms stāšanās amatā Padomē, un lēmumu, ar ko tiek noteikti izdienas gadi, ko otrais prasītājs galīgi ieguvis saskaņā ar Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktu;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-519/11 P: Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 24. aprīļa rīkojums — ThyssenKrupp Liften BV /Eiropas Komisija

text:
               4.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 235/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2012. gada 24. aprīļa rīkojums — ThyssenKrupp Liften BV/Eiropas Komisija
   (Lieta C-519/11 P) (1)

   2012/C 235/29
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 355, 03.12.2011.


title: Lieta T-338/12: Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — Rocket Dog Brands /ITSB — Julius-K9 ( “K9 PRODUCTS” )

text:
               29.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 295/27

         Prasība, kas celta 2012. gada 23. jūlijā — Rocket Dog Brands/ITSB — Julius-K9 (“K9 PRODUCTS”)
   (Lieta T-338/12)
   2012/C 295/49
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rocket Dog Brands LLC (Hayward, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — J. Reid, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Julius-K9 bt (Szigetszentmiklós, Ungārija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 21. maija lēmumu lietā R 1961/2011-4 daļā, kurā noraidīts pieteikums attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 25. klasē, un šādām precēm, kas ietilpst 18. klasē, proti, precēm, kas izgatavotas no šiem materiāliem un nav iekļautas citās klasēs; kabatas portfeļi, rokassomas; rokassomas, kas nav no dārgmetāliem, un

               —

               piespriest preču zīmes īpašniecei atlīdzināt prasītājai radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme “K9 PRODUCTS” baltā un melnā krāsā attiecībā tostarp uz precēm, kas ietilpst 18. un 25. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5966031

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Kopienas grafiskas preču zīmes “K9” baltā un melnā krāsā reģistrācija Nr. 3933256 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

      Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt Kopienas preču zīmi par daļēji spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: atcelt apstrīdēto lēmumu daļā, kurā Kopienas preču zīme atzīta par spēkā neesošu un pilnībā noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta F-58/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. maijā — Balázs Dániel Simon pret Tiesu un Komisiju

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/35

         Prasība, kas celta 2006. gada 16. maijā — Balázs Dániel Simon pret Tiesu un Komisiju
   (Lieta F-58/06)
   (2006/C 190/65)
   Tiesvedības valoda — ungāru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Balázs Dániel Simon, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — György Magyar, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Tiesa (pārstāvis — Marc Schauss) un Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Tiesas iecēlējinstitūcijas 2005. gada 21. jūlija lēmumu, ar ko noraidīts prasītājas pārcelšanas lūgums, 2005. gada 27. septembra lēmumu, ar ko šis noraidījums apstiprināts, un 2006. gada 15. februāra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība par iepriekšējiem lēmumiem, kā arī Komisijas iecēlējinstitūcijas 2005. gada 3. oktobra lēmumu, ar ko noraidīts prasītāju apstiprināt amatā, un 2006. gada 16. februāra lēmums, ar ko noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība par iepriekšējo lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt ar atceltajiem lēmumiem prasītājai nodarīto kaitējumu un

               —

               piespriest atbildētājām atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja, kas pašlaik ir ierēdne Komisijā, EPSO/LA/12/03 konkursa rezultātā 2004. gada 16. jūlijā sāka strādāt Tiesā kā juriste-lingviste, ieņemot A*7 pakāpi. Izvirzot savu kandidatūru brīvajai amata vietai Komisijā, viņa 2005. gada maijā iesniedza pārcelšanas pieprasījumu. Tiesa šo prasību noraidīja. Atsaucoties uz Komisijas sludinājumu par vakanci, prasītāja atkārtoti izvirzīja savu kandidatūru amata vietai Komisijā. Lai gan Komisija izvēlējās prasītāju minētajam amatam, tā neveica vajadzīgos pasākumus tās pārcelšanai. Turklāt pēc tam, kad prasītāja savas darba attiecības bija izbeigusi ar Tiesu, Komisija viņu ar 2006. gada 2. martu pieņēma darbā kā EPSO/A/4/03 konkursa uzvarētāju A*5 pakāpē.
   Prasītāja prasa atcelt 2005. gada 21. jūlija, 2005. gada 27. septembra, 2005. gada 3. oktobra un 2006. gada 16. februāra lēmumus, norādot pamatojuma trūkumu, acīmredzamu kļūdu novērtējumā un pilnvaru nepareizu izmantošanu. Tāpat savas prasības par šo lēmumu atcelšanas atbalstam viņa norāda, ka ir pārkāpta Regula (EK, Euratom) Nr. 723/2004 un tiesiskās paļāvības un nediskriminācijas princips. Prasījums atcelt Tiesas 2006. gada 15. februāra lēmumu ir balstīts uz acīmredzamu kļūdu novērtējumā.


title: Lieta T-208/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. jūnija spriedums – Portugal Telecom/Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Portugāles un Spānijas telekomunikāciju tirgi — Klauzula par konkurences aizliegumu Ibērijas tirgū, kas ietverta nolīgumā par to, ka Telefónica iegādāsies Portugal Telecom piederošās Brazīlijas mobilās telefonijas operatora Vivo kapitāldaļas — Juridiska atruna “ciktāl to pieļauj tiesību akti” — Pienākums norādīt pamatojumu — Pārkāpums mērķa dēļ — Aksesuārs ierobežojums — Potenciālā konkurence — Pārkāpums seku dēļ — Naudas soda apmēra aprēķināšana — Pieteikums par liecinieku nopratināšanu

text:
               8.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/18

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. jūnija spriedums – Portugal Telecom/Komisija
   (Lieta T-208/13) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Portugāles un Spānijas telekomunikāciju tirgi - Klauzula par konkurences aizliegumu Ibērijas tirgū, kas ietverta nolīgumā par to, ka Telefónica iegādāsies Portugal Telecom piederošās Brazīlijas mobilās telefonijas operatora Vivo kapitāldaļas - Juridiska atruna “ciktāl to pieļauj tiesību akti” - Pienākums norādīt pamatojumu - Pārkāpums mērķa dēļ - Aksesuārs ierobežojums - Potenciālā konkurence - Pārkāpums seku dēļ - Naudas soda apmēra aprēķināšana - Pieteikums par liecinieku nopratināšanu)
   (2016/C 287/21)
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Portugal Telecom SGPS, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji – N. Mimoso Ruiz un R. Bordalo Junqueiro, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – sākotnēji C. Giolito, C. Urraca Caviedes un T. Christoforou, vēlāk C. Giolito, C. Urraca Caviedes un P. Costa de Oliveira, pārstāvji, kam palīdz M. Marques Mendes, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība, galvenokārt, atcelt Komisijas 2013. gada 23. janvāra Lēmumu C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (Lieta COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom) un, pakārtoti, samazināt naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Komisijas 2013. gada 23. janvāra Lēmuma C(2013) 306 final par procedūru saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. pantu (Lieta COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom) 2. pantu atcelt daļā, kurā Portugal Telecom SGPS, SA uzliktais naudas sods ir noteikts EUR 12 290 000 apmērā, ciktāl šī summa ir noteikta uz Eiropas Komisijas izmantotās pārdevumu vērtības pamata;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Portugal Telecom SGPS sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu Komisijas tiesāšanās izdevumu; Komisija sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu, kā arī atlīdzina vienu ceturtdaļu Portugal Telecom SGPS tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 164, 8.6.2013.


title: Lieta C-87/05: Tiesas priekšsēdētāja  2005. gada 7. septembra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/29

         Tiesas priekšsēdētāja 2005. gada 7. septembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku
   (Lieta C-87/05) (1)

   (2006/C 143/58)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 93, 16.04.2005.


title: Lieta C-275/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 5. februāra rīkojums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S. C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nodokļu uzlikšana energoproduktiem — Direktīva 2003/96/EK — 2. panta 3. punkts — Tieša iedarbība — Degvielas piedevas, kas ir ietvertas KN 3811. pozīcijā

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/21

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 5. februāra rīkojums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S. C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard/Minister Finansów

   (Lieta C-275/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nodokļu uzlikšana energoproduktiem - Direktīva 2003/96/EK - 2. panta 3. punkts - Tieša iedarbība - Degvielas piedevas, kas ir ietvertas KN 3811. pozīcijā)
   (2015/C 236/29)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S. C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard

      Atbildētājs: Minister Finansów

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, 2. panta 3. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tādas valsts tiesību normas, kādas tiek aplūkotas pamatlietā, saskaņā ar kurām Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu ar grozījumiem, kas izdarīti ar Komisijas 2008. gada 19. septembra Regulu (EK) Nr. 1031/2008, I pielikumā ietvertās Kombinētās nomenklatūras 3811. pozīcijā ietvertajām piedevām tiek uzlikts akcīzes nodoklis ar citādu likmi nekā degvielai, kurai piedevas tiek pievienotas.

               2)

               Direktīvas 2003/96 2. panta 3. punkta otrā daļā ir jāinterpretē tādējādi, ka indivīds var atsaukties uz to, vēršoties pret kompetento valsts iestādi tiesvedības valsts tiesās ietvaros, lai valsts tiesību norma, kas nav saderīga ar šo normu, netiktu piemērota.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


               4.12.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/1

         2010/C 328/01
   Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 317, 20.11.2010.

      Iepriekšējās publikācijas

      OV C 301, 6.11.2010.

      OV C 288, 23.10.2010.

      OV C 274, 9.10.2010.

      OV C 260, 25.9.2010.

      OV C 246, 11.9.2010.

      OV C 234, 28.8.2010.

   Šie teksti pieejami arī
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: lieta C-471/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Finanzamt Offenbach am Main-Land pret Keller Holding GmbH

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Finanzamt Offenbach am Main-Land pret Keller Holding GmbH
   (lieta C-471/04)
   (2005/C 19/26)
   tiesvedības valoda - vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof (Federatīvā Finansu tiesa) (Vācija) rīkojumu lietā Finanzamt Offenbach am Main-Land pret Keller Holding GmbH un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 5. novembrī.
   Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai tiek pārkāpts Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 52. pants saistībā ar 58. pantu, kā arī minētā Līguma 73.b pants, ja sabiedrības finansiālie izdevumi, kuriem ir tieša ekonomiska saikne ar ienākumiem, ko neapliek ar nodokļiem Vācijā, un kas radušies no līdzdalības kapitālsabiedrībā, kas veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, var tikt atskaitīti kā darbības izdevumi tikai tiktāl, ciktāl par šo līdzdalību netiek izmaksāta nekāda peļņa bez nodokļu ieturēšanas?


title: Lieta T-494/12: Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — Biscuits Poult /ITSB — Banketbakkerij Merba (Cepumi)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/56

         Prasība, kas celta 2012. gada 14. novembrī — Biscuits Poult/ITSB — Banketbakkerij Merba (Cepumi)
   (Lieta T-494/12)
   2013/C 26/114
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Biscuits Poult (Montauban, Francija) (pārstāvis — C. Chapoullié, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Banketbakkerij Merba BV (Oosterhout, Nīderlande)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt vai vismaz grozīt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju trešās padomes 2012. gada 2. augusta lēmumu lietā R 914/2011-3;

               —

               apstiprināt Anulēšanas nodaļas lēmumu, ar kuru atzīta dizainparauga Nr. 001114292-0001 spēkā esamība;

               —

               noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu Nr. ICD 000007120 un

               —

               piespriest sabiedrībai Banketbakkerij Merba BV atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: Cepumu ar pildījumu dizainparaugs attiecībā uz cepumiem, kas ietilpst 01.-01. klasē — Kopienas dizainparaugs Nr. 001114292-0001

      Kopienas dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu: Banketbakkerij Merba BV

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: Regulas Nr. 6/2002 4.-9. panta pārkāpums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: noraidīt pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu

      Apelāciju padomes lēmums: apmierināt apelācijas sūdzību un atzīt Kopienas dizainparaugu par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 6/2002 4. panta 2. punkta un 6. panta pārkāpums


title: Lieta C-382/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-183/13 Skype/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Skype

text:
               26.10.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 354/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-183/13 Skype/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) 2015. gada 15. jūlijā iesniedza Skype

   (Lieta C-382/15 P)
   (2015/C 354/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Skype (pārstāvji – A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 5. maija spriedumu lietā T-183/13 un nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai ITSB; kā arī

               —

               piespriest ITSB un katrai no personām, kas iestājušās lietā, šajā apelācijas tiesvedībā segt savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam radušos tiesāšanās izdevumus, kā arī tam (i) Vispārējā tiesā lietā T-183/13; (ii) Apelācijas ceturtajā padomē lietā R 2398/2010–4; un (iii) iebildumu procesā B 812 380 Iebildumu nodaļā radušos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vienīgais apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzītais pamats ir tas, ka Vispārējā tiesa, pieņemot savu nolēmumu lietā T-183/13 par Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 3 660 065 (turpmāk tekstā – “apstrīdētā preču zīme”), ir pārkāpusi Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu. It īpaši Vispārējā tiesa, pieņemot savu nolēmumu apmierināt atbildētāja pirmajā instancē izdarītos secinājumus par sajaukšanas iespēju, esot pieļāvusi šādas kļūdas:

               1)

               veicot ar apstrīdēto preču zīmi un personas, kas iestājusies lietā, agrāko preču zīmi aptverto preču un pakalpojumu salīdzinājumu, Vispārējā tiesa esot norādījusi kļūdainu ar apstrīdēto preču zīmi aptverto pakalpojumu sarakstu;

               2)

               tā kļūdaini esot novērtējusi konkrētās sabiedrības daļas raksturojumu, neņemot vērā to, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja Skype pakalpojumi apstrīdētajai preču zīmei nozīmīgajā laikposmā (turpmāk tekstā – “vērā ņemamais laikposms”) bija balstīti uz ļoti jaunu un inovatīvu tehnoloģijas veidu, un tādēļ konkrētās sabiedrības daļas tehniskās zināšanas un tās spēja atšķirt abas preču zīmes bija virs vidējā līmeņa;

               3)

               šķiet, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini pieņēmusi, ka tas, ka apelācijas sūdzības iesniedzējs ir atzinis, ka ar apstrīdēto preču zīmi aptvertie pakalpojumi ir identiski dažiem ar agrāko preču zīmi aptvertajiem pakalpojumiem, nozīmēja, ka tas ir atzinis arī, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja un/vai reputācija jomās, kuras pārklājas ar tām, kas ir konkretizētas saistībā ar apstrīdēto preču zīmi vērā ņemamajā laikposmā;

               4)

               Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kad tā novērtēja atbildētāja pirmajā instancē apsvērumus saistībā ar attiecīgo preču zīmju vizuālajām, fonētiskajām un konceptuālajām līdzībām, it īpaši, balstot tos uz kļūdainu juridisku fikciju, ka vidusmēra patērētājs atsevišķus īsus vārdus lasa no kreisās uz labo pusi, piešķirot pārspīlētu nozīmi burtu S-K-Y sakritībai abu preču zīmju sākumā, kā arī neesot ņēmusi vērā, ka konceptuālās atšķirības neitralizējot to vizuālo vai fonētisko līdzību;

               5)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi divas būtiskas kļūdas, apstiprinot atbildētāja pirmajā instancē izdarītos secinājumus, ka agrākajai preču zīmei ir augsta atšķirtspēja saistībā ar citām precēm un pakalpojumiem, kā personas, kas iestājusies lietā, “kodola” televīzijas apraides pakalpojumiem: pirmkārt, kļūdaini ir balstījusies uz agrākās preču zīmes izmantošanu saistībā ar personas, kas iestājusies lietā, “kodola” pakalpojumiem, lai secinātu atšķirtspēju attiecībā uz citiem pakalpojumiem, un, otrkārt, kā pierādījumu tā ir ņēmusi vērā izmantošanu, kas notikusi pēc vērā ņemamā laikposma;

               6)

               Vispārējā tiesa dažos aspektos esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, veicot visaptverošo sajaukšanas iespējas vērtējumu, neņemot vērā:

                           i.

                           apstrīdētās preču zīmes būtisko reputāciju vērā ņemamajā laikposmā; un

                           ii.

                           reālās dzīves pierādījumus par attiecīgo preču zīmju mierīgu līdzāspastāvēšanu tirgū vairāk nekā desmit gadus, bez nekādu personu, kas iestājušās lietā, prasību par pārkāpumu celšanas, kas stingri apliecinot, ka vērā ņemamajā laikposmā nepastāvēja nekāda sajaukšana iespēja.

         Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi: (1) atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-183/13 un nodot lietu atkārtotai izskatīšanai atbildētājam pirmajā instancē; un (2) izdot rīkojumu atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta C-294/03: Tiesas priekšsēdētāja  2005. gada 1. decembra  rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/28

         Tiesas priekšsēdētāja 2005. gada 1. decembra rīkojums — Eiropas Kopienu Komisija pret Īriju
   (Lieta C-294/03) (1)

   (2006/C 143/54)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 213, 06.09.2003.


title: Lieta T-297/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – VSM/EUIPO (“WE KNOW ABRASIVES”)

text:
               17.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 231/43

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – VSM/EUIPO (“WE KNOW ABRASIVES”)
   (Lieta T-297/17)
   (2017/C 231/53)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VSM. Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hanovere, Vācija) (pārstāvis – M. Horak, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “WE KNOW ABRASIVES” – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 063 522

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. marta lēmums lietā R 1595/2016–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, lasot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 63. panta 1. punkta, lasot to kopsakarā ar 58. un 59. pantu, Regulas Nr. 207/2009 63. panta 2. punkta un līdz ar to tiesību tikt uzklausītam pārkāpums.


title: Lieta F-74/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā  – ZZ /Komisija

text:
               3.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 388/30

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-74/14)
   2014/C 388/37
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – Sébastien Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atzīt par prettiesisku jauno Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu un atcelt lēmumu, ar kuru prasītājai atņemta piemaksa par ceļā pavadīto laiku un ceļa izdevumu atlīdzība par ceļošanu no dienesta vietas uz izcelsmes vietu, uz kuriem viņai esot bijušas tiesības pirms jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt par prettiesisku jauno Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu;

               —

               atcelt lēmumu vairs nepiešķirt prasītājai piemaksu par ceļā pavadīto laiku un ikgadējo ceļa izdevumu atlīdzību, sākot no 2014. gada;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: lieta T-70/05: Prasība pret Eiropas Jūras drošības aģentūru, ko European Dynamics S. A. iesniedza 2005. gada 14. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/35

         Prasība pret Eiropas Jūras drošības aģentūru, ko European Dynamics S. A. iesniedza 2005. gada 14. februārī
   (lieta T-70/05)
   (2005/C 106/71)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 14. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Jūras drošības aģentūru, ko cēla European Dynamics S. A., Atēnas (Grieķija), kuru pārstāv jurists N. Korogiannakis [N. Korogiannakis], kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Jūras drošības aģentūras [turpmāk tekstā — “Aģentūra”] lēmumu, ar kuru prasītājas piedāvājums ir noraidīts un līgums piešķirts konkursa uzvarētājam;

               —

               atcelt visus sekojošos Aģentūras lēmumus saistībā ar šajā prasībā minētajiem konkursiem;

               —

               piespriest Aģentūrai atlīdzināt prasītājas juridiskos un cita veida izdevumus, kas radušies saistībā ar prasības pieteikumu, pat tad, ja tas tiek noraidīts.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza piedāvājumus saskaņā ar Aģentūras izsludinātajiem konkursiem EMSA C-1/0104-2005 (1) un EMSA C.2/06/04 (2) par SafeSeaNet apstiprināšanu un tālāku attīstīšanu, un Jūras negadījumu datu bāzes, tīkla un vadības sistēmas specifikāciju un izveidi. Ar apstrīdētajiem lēmumiem prasītājas piedāvājumi tika noraidīti un līgumi piešķirti citam pretendentam.
   Savas prasības atcelt minētos lēmumus atbalstam prasītāja vispirms norāda, ka Aģentūra, ievērojami nokavējoties un nesniedzot adekvātas atbildes uz prasītājas lūgumiem sniegt informāciju pirms piedāvājumu iesniegšanas, ir pārkāpusi labas ticības un labas pārvaldības principus. Atbildētāja atteicās atbildēt uz prasītājas jautājumiem, pamatojoties uz to, ka tie nebija iesniegti savlaicīgi, kaut arī netieši atzina, ka atbildētājas pašas tehniskās problēmas kavēja jautājumu saņemšanu. Prasītāja uzskata — ja atbildētāja būtu savlaicīgi un pienācīgi atbildējusi uz tās jautājumiem, prasītāja varētu iesniegt daudz konkurētspējīgāku piedāvājumu.
   Bez tam prasītāja uzskata, ka atbildētāja pārkāpa Finanšu regulu (3), kā arī Direktīvas 92/50 (4) 17. panta 1. punktu, izmantojot tādus vērtēšanas kritērijus, jo īpaši attiecībā uz pretendenta iepriekšējo pieredzi, kas nebija precizēti, nedz arī paredzēti uzaicinājumā uz konkursu.
   Prasītāja arī apgalvo, ka atbildētāja pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka veiksmīgā pretendenta piedāvājums bija labāks par atbildētāja piedāvājumu. Šajā sakarā, prasītāja uzskata, ka tās piedāvājuma izvērtēšanā netika izmantota iepriekš noteikta objektīva metodoloģija, ka tieši pretēji — izmantotie kritēriji pieļāva subjektīvu vērtējumu, un, visbeidzot, nepastāvēja skaidra un objektīva metrika.
   Visbeidzot prasītāja norāda, ka atbildētāja, neatbildot uz prasītājas likumīgajiem un savlaicīgajiem jautājumiem, nav sniegusi attiecīgo informāciju un nav norādījusi tās lēmumu pamatojumu.

      (1)  OV 2004/S 126-106254

      (2)  OV 2004/S 128-108207

      (3)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam, OV L 248, 16.09.2002., 1.lpp.

      (4)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai, OV L 209, 24.07.1992., 1.lpp.


title: Lieta T-760/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. novembrī – Basil/EUIPO – Artex (Divriteņa grozi)

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/46

         Prasība, kas celta 2016. gada 4. novembrī – Basil/EUIPO – Artex (Divriteņa grozi)
   (Lieta T-760/16)
   (2017/C 006/57)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Basil BV (Silvolde, Nīderlande) (pārstāvji – N. Weber un J. von der Thüsen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Artex SpA (Zeno di Cassola, Itālija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais strīdus dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs Nr. 142 245–0001

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas trešās padomes 2016. gada 7. jūlija lēmums lietā R 535/2015–3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājam un attiecīgajā gadījumā – citiem lietas dalībniekiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 6/2002 52. panta 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 7. panta pārkāpums vai attiecīgi pierādīšanas pienākuma pamatprincipu pārkāpums vai attiecīgi loģikas principu pārkāpums saistībā ar pierādījumu vērtējumu;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 6. panta pārkāpums.


title: Lieta C-293/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 233/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Commissione tributaria provinciale di Parma (Itālija) 2009. gada 27. jūlija rīkojumu — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Lieta C-293/09)
   2009/C 233/18
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Commissione tributaria provinciale di Parma

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Paolo Lunardi

      Atbildētāja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Prejudiciālais jautājums

   Lai šajā lietā pieņemtu nolēmumu, tomēr, šķiet, ir jāsaņem prejudiciāls nolēmums par to, vai Republikas prezidenta dekrēta Nr. 633/72 19. panta 5. punkts ir pretrunā Kopienu tiesībām un PVN neitralitātes principam un it īpaši vai ar šo tiesību normu pareizi ir transponēta 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK (1) tiktāl, ciktāl valsts tiesībās, ņemot vērā atskaitāmās summas noteikšanai paredzēto aprēķināšanas metodi, nav paredzētas tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par precēm, kuras iegādājas personas, kuras saskaņā ar likumu veic darbības, kurām piešķirts atbrīvojums no PVN.

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta T-166/06: Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūnijā — PowderJect Research pret ITSB ( POWDERMED )

text:
               12.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 190/28

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. jūnijā — PowderJect Research pret ITSB (POWDERMED)
   (Lieta T-166/06)
   (2006/C 190/51)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: PowderJect Research Ltd, Oksforda (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Bryson, Barrister, P. Brownlow, Solicitor)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 12. aprīļa lēmumu par prasītājas Kopienu preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 4202743 preču zīmei “POWERMED” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5., 10. un 42. klasē;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “POWDERMED”, kas attiecas uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 5., 10. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 202 743

      Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums. Apelāciju padome kļūdaini uzskatīja preču zīmi par divu angļu valodā plaši izmantotu vārdu salikteni un neapsvēra vai nepietiekoši apsvēra pieteiktās preču zīmes struktūru, neņemot vērā, ka preču zīme pirmajā acumirklī vedina domāt par darbības vārda pagātnes formu tās galotnes burtu “[..] ed” dēļ, un ka konkrētajai sabiedrības daļai uzreiz nebūtu skaidrs, ka preču zīmes nosaukumu var sadalīt divos vārdos — “powder” un “med”.


title: Lieta T-416/13: Prasība, kas celta 2013. gada 13. augustā — Stanleybet Malta un Stanley International Betting /Komisija

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/29

         Prasība, kas celta 2013. gada 13. augustā — Stanleybet Malta un Stanley International Betting/Komisija
   (Lieta T-416/13)
   2013/C 313/55
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Stanleybet Malta Ltd (Valleta, Malta) un Stanley International Betting Ltd (Liverpūle, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — R. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris, un I. Koimitzoglou, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, kas ietverts Komisijas 2013. gada 10. jūnija vēstulē, ar kuru tiek izbeigta sūdzības izskatīšana, kuru prasītājas iesniedza par Grieķijas Republiku un Grieķijas Futbola prognozēšanas organizāciju (OPAP) lietā COMP/39.981;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav ar pienācīgu rūpību izpildījusi pienākumu veikt izmeklēšanu saistībā ar sūdzību un ir pieļauta acīmredzama faktu kļūda, izvērtējot argumentus, kas izklāstīti sūdzībā saistībā ar LESD 102. pantu par OPAP pieļauto konkrēto un autonomo dominējošā stāvokļa izmantošanu un konkrētā tirgus definīciju.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un ka ir pārkāpts LESD 296. pants.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi pilnvaras un ka ir pārkāpts konkurences noteikumu autonomais raksturs un mērķi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda tiesību piemērošanā, nav izvērtēts atbilstošo Grieķijas tiesību aktu saderīgums ar Savienības tiesībām pirms pārkāpuma izvērtēšanas saskaņā ar LESD 102. pantu un ir pārkāptas tiesības uz labu un rūpīgu pārvaldību, kas paredzētas Pamattiesību hartas 41. panta 1. punktā, un nav izpildīts Komisijas pienākums rūpīgi veikt izmeklēšanu saistībā ar sūdzību atbilstoši LESD 106. pantam.


title: Lieta T-191/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. septembra spriedums — MIP Metro pret ITSB — Tesco Stores (METRO) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu METRO , reģistrācijas pieteikums — Valsts agrāka vārdiska preču zīme METRO — Valsts agrākas preču zīmes reģistrācijas izbeigšanās)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/32

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 13. septembra spriedums — MIP Metro pret ITSB — Tesco Stores (METRO)
   (Lieta T-191/04) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Grafiskas preču zīmes, kas satur vārdisku elementu “METRO”, reģistrācijas pieteikums - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “METRO” - Valsts agrākas preču zīmes reģistrācijas izbeigšanās)
   (2006/C 281/55)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Diseldorfa (Vācija) (pārstāvis — R. Kaase, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Tesco Stores Ltd, Česhanta (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — S. Malybicz, barrister)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2004. gada 23. marta lēmumu (lieta R 486/2003-1) attiecībā uz iebildumu procesu starp MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG un Tesco Stores Ltd.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2004. gada 23. marta lēmumu lietā R 486/2003-1;

               2)

               ITSB sedz savus, kā arī atlīdzina prasītājas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               persona, kas iestājusies lietā, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 201, 07.08.2004.


title: Lieta C-294/07: Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2004/38/EK — Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/27

         Tiesas (septītā palāta) 2007. gada 13. decembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-294/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2004/38/EK - Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2008/C 51/45)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — D. Maidani)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp. un — labojumi — OV 2004, L 229, 35. lpp., un OV 2005, L 197, 34. lpp.), prasības, nepieņemšana paredzētajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK, prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-564/13 P: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Eiropas Komisija Apelācija — LESD 340. panta pirmā daļā — Savienības līgumiskā atbildība — LESD 272. pants — Šķīrējklauzula — Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem — Līgumi par projektiem Ontogov, FIT un RACWeb — Pieļaujamās izmaksas un Komisijas izmaksātie avansa maksājumi — Atzīšanas prasība — Jau radušās un aktuālas intereses celt prasību neesamība

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/15

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 26. februāra spriedums – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Eiropas Komisija
   (Lieta C-564/13 P) (1)

   (Apelācija - LESD 340. panta pirmā daļā - Savienības līgumiskā atbildība - LESD 272. pants - Šķīrējklauzula - Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem - Līgumi par projektiem Ontogov, FIT un RACWeb - Pieļaujamās izmaksas un Komisijas izmaksātie avansa maksājumi - Atzīšanas prasība - Jau radušās un aktuālas intereses celt prasību neesamība)
   (2015/C 138/18)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (pārstāvji – V. Christianos un S. Paliou, dikigoroi)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – R. Lyal, B. Conte un D. Triantafyllou, kuriem palīdz S. Drakakakis, advokāts)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion un Eiropas Komisija savus tiesāšanās izdevumus sedz pašas.

      (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta T-92/09: Prasība, kas celta 2009. gada 2. martā — Strategi Group/ITSB — Reed Business Information ( STRATEGI )

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/39

         Prasība, kas celta 2009. gada 2. martā — Strategi Group/ITSB — Reed Business Information (“STRATEGI”)
   (Lieta T-92/09)
   2009/C 113/78
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Strategi Group Ltd, Mančestra (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — N. Saunders, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Reed Business Information, Issy-Les-Moulineaux (Francija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 18. decembra lēmumu lietā R 1581/2007-2 un nodot pieteikumu atpakaļ izskatīšanai ITSB; un

               —

               piespriest ITSB (un visām personām, kas iestājušās lietā) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un izdevumus saistībā ar apelācijas procesu ITSB Apelāciju padomē.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “STRATEGI” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Francijas preču zīmes reģistrācija Nr. 1 240 001 vārdiskai preču zīmei “Stratégies” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 16., 28., 35., 41. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 43. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome esot pieļāvusi kļūdu šīs lietas apstākļos nolemjot, ka preču zīmes izmantošana par žurnāla nosaukumu var būt šīs preču zīmes izmantošana attiecībā uz pakalpojumiem, kas tiek piedāvāti šajā publikācijā, un nenosakot pienācīgas prasības pierādījumiem, kas nepieciešami, lai šādos apstākļos pierādītu faktisku izmantošanu un/vai atbilstoši neapsverot pierādījumus, kas iesniegti, pamatojoties uz pareizajiem principiem. Turpinot vai pakārtotā veidā, Komisijas Regulas Nr. 2868/95 (1) 22. noteikuma pārkāpums, jo Apelāciju padome nav pienācīgi piemērojusi minēto tiesību normu izskatāmās lietas apstākļiem, jo tā nav sniegusi norādes par pierādījumiem, kas ir nepieciešami, lai pierādītu izmantošanu un/vai kļūdaini atzina, ka iebildumu iesniedzējas iesniegtie pierādījumi nebija pietiekami, lai pierādītu preču zīmes izmantošanu attiecībā uz norādītajiem pakalpojumiem.

      (1)  Komisijas 1995. gada 13. decembra Regula (EK) ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1995 L 303, 1. lpp.).


title: Lieta C-191/05: Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. aprīlī

text:
               25.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 155/9

         Prasība pret Portugāles Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2005. gada 28. aprīlī
   (Lieta C-191/05)
   (2005/C 155/18)
   tiesvedības valoda — portugāļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 28. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Portugāles Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Mišels van Beks [Michel van Beck] un Antonio Kaeiross [António Caeiros], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka izmainot īpaši aizsargājamās dabas teritorijas (ĪADT) “Moura, Mourão un Barrancos” robežas, izslēdzot zonas, kurās mīt savvaļas putnu sugas, kuru aizsardzībai šī ĪADT ir izveidota, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) 4. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Īpaši aizsargājamo dabas teritoriju “Moura, Mourão un Barrancos” Portugāles valdība izveidoja 1999. gada 23. septembrī ar 1999. gada 23. septembra dekrētu -likumu Nr. 384-B/99. Šīs īpaši aizsargājamās teritorijas robežas tika noteiktas minētā dekrēta — likuma XXIV pielikumā.

               2.

               No Portugāles iestāžu iesniegtās informācijas izriet, ka izmaiņām, kas veiktas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas “Moura, Mourão un Barrancos” robežās ar 2000. gada 20. maija dekrētu — likumu Nr. 141/2000, nav nekāda zinātniska pamata. Tomēr no Eiropas Kopienu Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka tādas sugas, kuru aizsardzība ir atzīta par vajadzīgu, var izslēgt vienīgi zinātnisku apsvērumu dēļ.

      (1)  OV L 103, 1. lpp.


title: Lieta C-511/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-469/07 Philips Lighting Poland S.A. un Philips Lighting BV /Eiropas Savienības Padome 2013. gada 23. septembrī iesniedza Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/9

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-469/07 Philips Lighting Poland S.A. un Philips Lighting BV/Eiropas Savienības Padome 2013. gada 23. septembrī iesniedza Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV

   (Lieta C-511/13 P)
   2013/C 352/16
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Philips Lighting Poland S.A. un Philips Lighting BV (pārstāvji — M.L. Catrain González, abogada, E.A. Wright, H. Zhu, Barristers)

      Pārējāš lietas dalībnieces: Eiropas Savienības Padome, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), Eiropas Komisija un Osram GmbH

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt spriedumu, kā arī apstrīdēto regulu, ciktāl tā attiecas uz apelācijas sūdzības iesniedzējiem;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēju tiesāšanās izdevumus, kas tiem radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā, kā arī šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo apelācijas sūdzību apelācijas sūdzības iesniedzēji prasa atcelt spriedumu un apstrīdēto regulu, balstoties uz šādiem pamatiem:

               1)

               Vispārējā tiesa esot kļūdaini interpretējusi Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 384/96 (1) (turpmāk tekstā — “pamatregula”) 9. panta 1. punktu (turpmāk tekstā — “9. panta 1. punkts”), secinot, ka Padome ir tiesīga piemērot a fortiori 9. panta 1. punktu situācijām, kas neietilpst šīs normas piemērošanas jomā (proti, gadījumos, kad sūdzība nav tikusi atsaukta, bet vienkārši ir samazinājies atbalsts sūdzībai). Vispārējās tiesas īstenoto 9. panta 1. punkta plašo interpretāciju neatbalsta ne pamatregulas normu formulējums, ne to mērķi. Tā ir pretrunā arī praksei, kādu iestādes ievēroja pēdējos 25 gadus, kuru laikā attiecīgā izmeklēšana vienmēr tika izbeigta, ka pēc sūdzības atsaukšanas tika izdarīta atsauce uz 9. panta 1. punktu;

               2)

               Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kļūdaini interpretējot un tāpēc kļūdaini piemērojot pamatregulas 4. panta 1. punktu un 5. panta 4. punktu (turpmāk tekstā — 4. panta 1. punkts un 5. panta 4. punkts), kad tā definēja “Kopienas ražošanas nozari”. Tā rezultātā radās kļūdains secinājums, ka kopējā saražotā apjoma Kopienā “lielākā daļa” ir jānosaka, piemērojot tikai vienu no divām 5. panta 4. punktā prasītajām robežvērtībām, proti, 25 % robežvērtību. “Kopienas ražošanas nozares” kļūdainās definīcijas dēļ nav spēkā arī iestādem nodarīto zaudējumu analīze, kura, tā vietā, lai šos zaudējumus noteiktu, pamatojoties uz importa par dempinga cenām ietekmi uz “Kopienas ražošanas nozari” saskaņā ar pamatregulas 3. panta 1. punktā ietvertajiem nosacījumiem un 5. panta 4. punktā ietverto definīciju, tika veikta, pamatojoties uz “atbalstošās sabiedrības” vai “lielākā ražotāja” situāciju. Neviens no šiem jēdzieniem netiek izmantots pamatregulā, nosakot “zaudējumus”.

      (1)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, OV L 56, 1. lpp..


title: Lieta C-592/13: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — LESD 191. panta 2. punkts — Direktīva 2004/35/EK — Atbildība vides jomā — Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus — Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/12

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 6. oktobra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA

   (Lieta C-592/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - LESD 191. panta 2. punkts - Direktīva 2004/35/EK - Atbildība vides jomā - Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru iestādei nav paredzēta iespēja likt piesārņoto zemesgabalu īpašniekiem, kas nav veicinājuši šo piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai un ir paredzēts tikai pienākums kompensēt iestādes veiktos pasākumus - Saderība ar principu, ka maksā piesārņotājs, piesardzības un preventīvās darbības principu un principu, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni)
   (2016/C 038/15)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico

      Atbildētāja: Ediltecnica SpA

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tā pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā pamatlietā, saskaņā ar kuru, ja nav iespējams noteikt par zemesgabala piesārņojumu atbildīgo personu vai panākt, ka šī persona veic pasākumus stāvokļa izlabošanai, kompetentā iestāde nevar likt šī zemesgabala īpašniekam, kurš nav atbildīgs par piesārņojumu, veikt aizsargpasākumus un pasākumus stāvokļa izlabošanai, un viņam ir tikai jāatlīdzina kompetentās iestādes veikto pasākumu izdevumi tādā apmērā, kas nepārsniedz teritorijas tirgus vērtību, kura noteikta pēc šo pasākumu veikšanas.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta C-149/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums ( Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV (Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 15. panta 1. punkts — Jēdziens “preču zīmes faktiska izmantošana” — Teritoriālās izmantošanas apmērs — Kopienas preču zīmes izmantošana vienas dalībvalsts teritorijā — Pietiekamība)

text:
               16.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/3

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 19. decembra spriedums (Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV

   (Lieta C-149/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 15. panta 1. punkts - Jēdziens “preču zīmes faktiska izmantošana” - Teritoriālās izmantošanas apmērs - Kopienas preču zīmes izmantošana vienas dalībvalsts teritorijā - Pietiekamība)
   2013/C 46/05
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Leno Merken BV

      Atbildētāja: Hagelkruis Beheer BV

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.) 15. panta 1. punkta interpretācija — Preču zīmes izmantošana — Faktiska izmantošana — Jēdziens — Kopienas preču zīmes izmantošana vienā dalībvalstī — Izmantošana, kas šajā dalībvalstī attiecībā uz identisku valsts preču zīmi tiek uzskatīta par faktisku izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai novērtētu prasību par preču zīmes “faktisku izmantošanu Kopienā” šī noteikuma izpratnē, nav jāņem vērā dalībvalstu teritorijas robežas.
   Kopienas preču zīme tiek “faktiski izmantota” Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkta izpratnē, ja tā tiek izmantota atbilstoši savai galvenajai funkcijai un lai saglabātu vai radītu to preču vai pakalpojumu tirgus daļas Eiropas Kopienā, uz kuriem attiecas minētā preču zīme. Iesniedzējtiesai, izvērtējot, vai pamatlietā ir izpildīti attiecīgie nosacījumi, ir jāņem vērā būtisko faktu un apstākļu kopums, piemēram, attiecīgā tirgus raksturīgās iezīmes, ar preču zīmi aizsargāto preču vai pakalpojumu raksturs, teritoriālais un kvantitatīvais izmantošanas apmērs, kā arī tās biežums un regularitāte.

      (1)  OV C 179, 18.06.2011.


title: Lieta T-57/17: Prasība, kas celta 2017. gada 31. janvārī – Pegasus/Parlaments

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 31. janvārī – Pegasus/Parlaments
   (Lieta T-57/17)
   (2017/C 078/57)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pegasus (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – P. Richter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt atbildētāja 2016. gada 12. decembra lēmuma (numurs FINS-2017-31) par priekšfinansējuma summas samazināšanu līdz 33 % no noteiktās maksimālās summas, kā arī par rīkojuma sniegt nodrošinājumu izdošanu I.4.1. pantu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza vienu vienīgu pamatu, kas būtībā ir identisks pamatam, kas izvirzīts lietā T-54/17 CLF/Parlaments, vai ir tam līdzīgs.


title: Lieta C-493/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza High Court of Ireland — M. E. u.c./Refugee Applications Commissioner un Minister for Justice, Equality and Law Reform

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 13/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 15. oktobrī iesniedza High Court of Ireland — M. E. u.c./Refugee Applications Commissioner un Minister for Justice, Equality and Law Reform

   (Lieta C-493/10)
   ()
   2011/C 13/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: M. E. un citi

      Atbildētāji: Refugee Applications Commissioner un Minister for Justice, Equality and Law Reform

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai nosūtošajai dalībvalstij saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003 (1) ir pienākums izvērtēt, vai uzņemošā dalībvalsts ievēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 18. pantu, Padomes Direktīvas 2003/9/EK (2), 2004/83/EK (3) un 2005/85/EK (4), kā arī Padomes Regulu (EK) Nr. 343/2003?

               2)

               Ja atbilde ir apstiprinoša un ja tiek konstatēts, ka uzņemošā dalībvalsts neievēro vienu vai vairākus no iepriekš minētajiem noteikumiem, vai nosūtošajai dalībvalstij ir pienākums uzņemties atbildību izskatīt patvēruma pieteikumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 343/2003 3. panta 2. punktu?

      (1)  Padomes 2003. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 343/2003, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts pilsoņa patvēruma pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 50, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2003. gada 27. janvāris Direktīva 2003/9/EK, ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 18. lpp.).

      (3)  Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/83/EK par obligātajiem standartiem, lai kvalificētu trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kā bēgļus vai kā personas, kam citādi nepieciešama starptautiska aizsardzība, šādu personu statusu un piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 304, 2. lpp.).

      (4)  Padomes 2005. gada 1. decembra Direktīva 2005/85/EK par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13. lpp.).


title: Lieta C-394/16: Tiesas 2016. gada 21. novembra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               20.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/22

         Tiesas 2016. gada 21. novembra rīkojums (Landgericht Frankfurt am Main (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

   (Lieta C-394/16) (1)

   (2017/C 086/29)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 419, 14.11.2016.


title: Lieta T-699/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada18. septembra rīkojums – Marcuccio /Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana — Prasības pieteikuma, kas ir nosūtīts pa faksu, un vēlāk iesniegtā oriģināla neidentiskums — Termiņš prasības celšanai — Nokavējums — Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               17.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 409/43

         Vispārējās tiesas 2014. gada18. septembra rīkojums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-699/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pirmajā instancē celtās prasības kā acīmredzami nepieņemamas noraidīšana - Prasības pieteikuma, kas ir nosūtīts pa faksu, un vēlāk iesniegtā oriģināla neidentiskums - Termiņš prasības celšanai - Nokavējums - Daļēji acīmredzami nepieņemama un daļēji acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
   2014/C 409/62
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis–Kayser un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība, kas iesniegta par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 17. oktobra rīkojumu Marcuccio/Komisija (F-145/12, Recueil FP, EU:F:2013:162) un ar kuru tiek lūgts šo rīkojumu atcelt

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               L. Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

               3)

               L. Marcuccio atlīdzina Civildienesta tiesai summu EUR 2  000 apmērā, pamatojoties uz tās Reglamenta 90. pantu.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta T-285/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres /ITSB — Bodegas Cándido ( TORRE DE FRIAS ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes TORRE DE FRIAS reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes TORRES un LAS TORRES — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/43

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Torres/ITSB — Bodegas Cándido (“TORRE DE FRIAS”)
   (Lieta T-285/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “TORRE DE FRIAS’ reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “TORRES’ un “LAS TORRES’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība)
   (2009/C 44/73)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Miguel Torres, SA, Vilafranca del Penedés (Spānija) (pārstāvji — E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino un A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — O. Mondéjar Ortuño un J. García Murillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Bodegas Cándido, SA, Burgos (Spānija) (pārstāvis — C. Hernández Hernández, avocat)
   Priekšmets
   Prasība par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 27. jūlija lēmumu lietā R 1069/2000-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres, SA un Bodegas Cándido, SA

   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Miguel Torres, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 310, 16.12.2006.


title: Lieta C-511/16: Prasība, kas celta 2016. gada 29. septembrī – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/13

      Prasība, kas celta 2016. gada 29. septembrī – Eiropas Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
      (Lieta C-511/16)
      (2016/C 441/17)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. van Beek un G. von Rintelen)

         Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  konstatēt, ka, vēlākais 2015. gada 1. jūnijā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvas 2014/27/ES, ar ko groza Padomes Direktīvas 92/58/EEK, 92/85/EEK, 94/33/EK, 98/24/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/37/EK, lai tās pielāgotu Regulai (EK) Nr. 1272/2008 par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu, prasības, vai katrā ziņā nepaziņojot Komisijai par šo aktu pieņemšanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi šīs direktīvas 6. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

                  —

                  piespriest Luksemburgas Lielhercogistei saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu sodanaudu EUR 8 710 apmērā par dienu, skaitot no Tiesas sprieduma pasludināšanas datuma šajā lietā, par pienākuma paziņot par Direktīvas 2014/27/ES transponēšanas pasākumiem neizpildi;

                  —

                  piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2015. gada 1. jūnijā.
      Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumu paziņot par transponēšanas pasākumiem Direktīvas 2014/27/ES 6. panta 1. punktā paredzētajā transponēšanas termiņā.


title: Lieta T-309/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV2/DANMARK A/S iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/43

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV2/DANMARK A/S iesniedza 2004. gada 28. jūlijā
   (Lieta T-309/04)
   (2004/C 262/82)
   tiesvedības valoda - dāņu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TV2/DANMARK A/S, Odense (Dānija), kuru pārstāv Olaf Koktvedgaard, advokāts.
   Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pilnībā vai alternatīvi atcelt daļēji Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumu C(2004)1814 galīgā versija Lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par pasākumiem, ko Dānija veikusi TV2/DANMARK labā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija ar apstrīdēto lēmumu apstiprināja atbalstu, kas tika piešķirts TV2/DANMARK no 1995. līdz 2002. gadam licences maksājumu veidā, un dažus citus pasākumus kā saderīgu ar kopējo tirgu, izņemot summu 628,2 miljonu DKK apmērā, kas pēc Komisijas uzskatiem ir nelikumīgs valsts atbalsts, kuru Dānijas Karalistei ir jāatgūst no prasītāja.
   Savas sūdzības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, neievērojot procesuālos pamatnoteikumus, kuri noteikti EK Līguma 87. panta 1. punktā, 86. panta 2. punktā, 295. pantā un Komisijas Paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskai apraidei. Prasītājs jo īpaši uzsver, ka

               —

               nav ievērtos abu pušu uzklausīšanas princips un ka pārmērīgas kompensācijas aprēķinos iekļautas summas, kas nav saistītas ar izmeklēšanas laiku, un ka gan pamatojums, gan argumentācija par TV2 pašu kapitāla izveidošanas novērtējumu ir nepietiekama;

               —

               Komisijas novērtējums nav balstīts uz tiem apstākļiem, kādi pastāvēja brīdī, kad tika pieņemti pasākumi TV2 labā;

               —

               ka TV2 saņemtie licences maksājumi un ienākumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti TV2 no 1995. līdz 1997. gadam ar TV2 fonda starpniecību, nav valsts atbalsts, jo tie nav valsts līdzekļi;

               —

               nepastāv valsts atbalsts, lai arī pārskaitītie līdzekļi pārsniedz TV2 tīrās izmaksas, kuras saistītas ar sabiedrisko pakalpojumu pienākuma pildīšanu, jo līdzekļi nav tikuši izmantoti, lai subsidētu citas komerciālas darbības;

               —

               TV2 nav guvis ekonomisku priekšrocību, kuru tas nebūtu guvis normālos tirgus apstākļos, jo TV2 gūtā peļņa nepārsniedz saprātīgas peļņas apmērus, veicot sabiedrisko pakalpojumu pienākumu, tādēļ TV2 pašu kapitāla izveidošana bija attaisnota ar tirgus apstākļiem;

               —

               TV2 pašu kapitāla izveidošana nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai TV2 pildītu sabiedriskā pakalpojuma pienākumu;

               —

               nevar pieprasīt atmaksāšanu no akciju sabiedrības TV2/DANMARK A/S, kura izveidota pēc izmeklēšanas laika, jo tā nav netaisni iedzīvojusies;

               —

               jānoraida prasība par procentu maksājumu no atmaksājamās summas, jo atmaksāšanai pieprasīta summa jau iekļauj procentus.


title: Lieta C-217/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā  – Eiropas Komisija/Īrija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/6

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. maijā – Eiropas Komisija/Īrija
   (Lieta C-217/14)
   2014/C 223/09
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – P. Hetsch, L. Flynn un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Īrija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka saistībā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvu 2009/72/EK (1) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu, Īrija līdz, vēlākais, 2011. gada 3. martam nav pieņēmusi tiesību normas, ar kurām tiktu transponētas tās 2. panta 8., 18., 21., 22., 32., 33. un 34. punktā paredzētās definīcijas un prasības, kas paredzētas 9. panta 1.–7. un 12. punktā kopsakarā ar 9. panta 11. punktu, 16. panta otrajā un trešajā teikumā, kā arī 16. panta 2. un 3. punktā, 38. panta 1. punkta otrajā teikumā, 39. panta 1., 4. un 8. punktā, 40. panta 1., 3., 5. un 7. punktā vai, katrā ziņā, nav informējusi Komisiju par šādiem pasākumiem, Īrija nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir paredzēti šīs direktīvas 49. panta 1. punktā;

               —

               uzlikt Īrijai soda maksājumu saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu EUR 20  358 dienā no Tiesas sprieduma pasludināšanas datuma un šis maksājums ir jāiemaksā Savienības pašu resursu kontā par to, ka nav izpildīts tās pienākums paziņot par direktīvas, kas pieņemta saskaņā ar likumdošanas procedūru, transponēšanas pasākumiem;

               —

               piespriest Īrijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas transponēšanai paredzētais termiņš beidzās 2011. gada 3. martā.

      (1)  OV L 211, 55. lpp.


title: Lieta C-105/07: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 17. janvārī ( Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — N. V. Lammers & Van Cleeff / Belgische Staat (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — Nodokļu tiesību akti — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Procenti, kurus meitas sabiedrība ir pārskaitījusi kā atlīdzību par citā dalībvalstī reģistrētas mātes sabiedrības aizdotajiem līdzekļiem — Procentu pārkvalificēšana par dividendēm, kas apliekamas ar nodokļiem — Nepārkvalificēšana, ja procenti ir pārskaitīti sabiedrībai rezidentei)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/12

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2008. gada 17. janvārī (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — N. V. Lammers & Van Cleeff/Belgische Staat

   (Lieta C-105/07) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Nodokļu tiesību akti - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Procenti, kurus meitas sabiedrība ir pārskaitījusi kā atlīdzību par citā dalībvalstī reģistrētas mātes sabiedrības aizdotajiem līdzekļiem - Procentu pārkvalificēšana par dividendēm, kas apliekamas ar nodokļiem - Nepārkvalificēšana, ja procenti ir pārskaitīti sabiedrībai rezidentei)
   (2008/C 64/17)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Atbildētāja: Belgische Staat

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — EKL 12., 43., 48., 56. un 58. panta interpretācija — Valsts nodokļu tiesību akti, kas paredz procentus, kurus meitas sabiedrība ir pārskaitījusi kā atlīdzību par citā dalībvalstī reģistrētas mātes sabiedrības aizdotajiem līdzekļiem, pārkvalificēt par dividendēm, kas apliekamas ar nodokļiem, tomēr pārkvalificēšanu neveikt, ja procenti ir pārskaitīti sabiedrībai rezidentei
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 43. un 48. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesību akts kā pamata lietā minētais, saskaņā ar kuru dalībvalsts sabiedrības rezidentes pārskaitītie procenti valdes loceklim, kurš ir citā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība, tiek pārkvalificēti par dividendēm un tādējādi ir apliekami ar nodokli, ja nodokļa aprēķināšanas perioda sākumā kopējā iemaksa, no kuras maksājami procenti, bijusi lielāka nekā iemaksātais pamatkapitāls, pieskaitot ar nodokli apliekamās rezerves, lai gan, ja, pastāvot tādiem pašiem apstākļiem, procenti tiek pārskaitīti valdes loceklim, kurš ir tajā pašā dalībvalstī reģistrēta sabiedrība, tie netiek pārkvalificēti par dividendēm un tādējādi nav apliekami ar nodokli.

      (1)  OV C 95, 28.4.2007.


title: Lieta C-377/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. augustā iesniedza Krajský soud v Praze (Čehijas Republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. augustā iesniedza Krajský soud v Praze (Čehijas Republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.

      (Lieta C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Tiesvedības valoda – čehu

         Iesniedzējtiesa

         Krajský soud v Praze

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Ernst Georg Radlinger un Helena Radlingerová

         Atbildētāja: Finway a.s.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK (1) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (“Direktīva par negodīgiem noteikumiem”) 7. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīvas 2008/48/EK (2) par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Direktīvu 87/102/EEK (“Direktīva par patēriņa kredītlīgumiem”) 22. panta 2. punkts vai citi ES tiesību akti par patērētāju aizsardzību, neļauj piemērot:

                              —

                              likuma Nr. 182/2006 par maksātnespēju un tās atrisināšanas veidiem (zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení) (Likums par maksātnespēju), kurā izdarīti grozījumi ar Likumu Nr. 185/2013 (“Maksātnespējas likums”) koncepciju, kas ļauj tiesai pārbaudīt to prasību pareizību, summu vai klasifikāciju, kādas izriet no attiecībām ar patērētājiem, pamatojoties tikai uz ar to saistītu pieteikumu, ko iesniedzis maksātnespējas procesa administrators, kreditors vai (saskaņā ar iepriekš minētajiem ierobežojumiem) debitors (patērētājs)?

                              —

                              normas, kas maksātnespējas procesu reglamentējošo valsts tiesību aktu kontekstā ierobežo parādnieka (patērētāja) tiesības pieprasīt tiesai pārbaudīt kreditoru (preču piegādātāju vai pakalpojumu sniedzēju) reģistrētos prasījumus tikai gadījumos, kad ir apstiprināta patērētāja maksātnespējas procesa pabeigšana parādsaistību dzēšanas formā, un šajā kontekstā tikai saistībā ar kreditoru nenodrošinātajiem prasījumiem, kad parādnieka iebildumi ar to tiek papildus ierobežoti gadījumā, ja izpildāmie prasījumi ir atzīti ar kompetentās iestādes lēmumu, vienīgi ar iespēju apgalvot, ka prasījums ir zaudējis spēku vai tam ir iestājies noilgums, kā noteikts Maksātnespējas likuma 192. panta 3. punkta un 410. panta 2. un 3. punkta normās?

                  2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša: vai tiesvedībā par prasījumu izskatīšanu saskaņā ar patērētāja kreditēšanas līgumu ex officio, pat tad, ja nav nekādu iebildumu no patērētāja puses, tiesai jāņem vērā kredīta nodrošinātāja informēšanas prasību neizpildīšana saskaņā ar Direktīvas par patēriņa kredītlīgumiem 10. panta 2. punktu un jāsecina sekas, kas paredzētas valsts tiesību aktos, līguma noteikumu spēkā neesamības veidā?

            Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša:

                  3)

                  Vai iepriekš piemēroto direktīvu noteikumiem ir tieša iedarbība un vai tos tieši piemērot neļauj tas, ka, ja tiesa ierosina ar to saistītu prasību ex officio (vai, no valsts tiesību aktu viedokļa, nepieņemamu prasības pārskatīšanu, pamatojoties uz neefektīvu apstrīdēšanu, ko veic parādnieks-patērētājs), tas aizskar horizontālās attiecības starp patērētāju un preču vai pakalpojumu piegādātāju?

                  4)

                  Kāda summa ir vienāda ar “kredīta kopsummu” atbilstoši Direktīvas par patēriņa kredītlīgumiem 10. panta 2. punkta d) apakšpunktam un kādas summas ir iekļautas kā “izņemtās summas”, aprēķinot gada procentu likmi (GPL) saskaņā ar formulu, kas norādīta Direktīvas par patēriņa kredītlīgumiem I pielikumā, ja kreditēšanas līgumā formāli tiek apsolīts maksāt konkrētu finanšu summu, bet tajā pašā laikā ir panākta vienošanās, ka, tiklīdz kredīts ir izmaksāts, kredīta nodrošinātāja prasījumi maksas par kredīta nodrošināšanu un kredīta atmaksas pirmā maksājuma (vai sekojošo maksājumu) izpratnē zināmā mērā tiks ieskaitīti šajā summā, tā ka summas, par kurām veikts ieskaits, īstenībā nekad netiek izmaksātas patērētājam vai uz viņa kontu, un pilnīgi paliek kreditora rīcībā? Vai šo summu, kas faktiski nekad netiek izmaksātas, iekļaušana ietekmē aprēķināto GPL summu?

            Neatkarīgi no atbildes uz iepriekš minētajiem jautājumiem:

                  5)

                  Novērtējot, vai iepriekš minētā saskaņotā kompensācija ir nesamērīga Direktīvas par negodīgiem noteikumiem pielikuma 1. punkta e) apakšpunkta nozīmē, vai ir jāizvērtē visu soda klauzulu kumulatīvais efekts atbilstoši secinājumiem, neatkarīgi no tā, vai kreditors faktiski uzstāj, lai tās tiek pilnībā izpildītas, un neatkarīgi no tā, vai dažas no tām, ņemot vērā attiecīgās valsts tiesību aktu noteikumus, var uzskatīt par spēkā neesošām kopš noslēgšanas brīža, vai ir jāņem vērā tikai sodu kopējā summa, ko faktiski pieprasa un var pieprasīt?

                  6)

                  Ja tiek konstatēts, ka līgumsodi tiek izmantoti ļaunprātīgi, vai nav jāpiemēro visi tie daļējie sodi, kas, tikai apskatot tos kopā, tiesai lika secināt, ka kompensācijas summa ir neproporcionāla Direktīvas par negodīgiem noteikumiem pielikuma 1. punkta e) apakšpunkta nozīmē, vai tikai daži no tiem (un tādā gadījumā, pēc kādiem kritērijiem tas ir jāvērtē)?

         (1)  OV 1993, L 95, 29. lpp.

         (2)  OV 2008, L 133, 66. lpp.