title: Lieta C-675/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-626/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/15

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-626/13 The Tea Board/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)2015. gada 15. decembrī iesniedza The Tea Board

   (Lieta C-675/15 P)
   (2016/C 106/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Tea Board (pārstāvji – M. C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-626/13, ciktāl Vispārējā tiesa noraidīja prasību attiecībā uz tālāk uzskaitītajiem pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. klasē:

                  Konsultācijas uzņēmējdarbībā attiecībā uz mazumtirdzniecības punktu, mazumtirdzniecības centrāļu un reklāmas izveidi un ekspluatēšanu; tirdzniecības veicināšana (trešo personu interesēs), reklāma, komercdarījumu vadīšana, komerciāla administrēšana, tiešsaistes reklāma datortīklā, reklāmas materiāla izplatīšana (informācijas lapiņas, prospekti, bezmaksas laikraksti, paraugi), avīžu abonēšanas pakalpojumi trešo personu interesēs; darījumu informācijas sniegšana un izpēte; pasākumu, izstāžu rīkošana komerciālos vai reklāmas nolūkos, reklāmas vadība, reklāmas laukumu noma, radio un televīzijas reklāma, veicināšana ar reklāmu (35. klase);

                  Telekomunikācijas, paziņojumu un attēlu pārraide ar datoru palīdzību, interaktīvās teleapraides pakalpojumi saistībā ar preču prezentāciju, sakari, izmantojot datortermināļus, sakari (pārraides) atvērtā vai slēgtā globālajā tīmeklī (38. klase).

               —

               attiecīgā gadījumā nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Ar apelācijas sūdzību tiek lūgts daļēji atcelt Vispārējās tiesas 2015. gada 2. oktobra spriedumu lieta T-626/13, ciktāl ar to Vispārējā tiesa noraidījusi prasību attiecībā uz pakalpojumiem, kas aptverti ar apstrīdēto preču zīmi un kas ietilpst 35. un 38. klasē.

               2.

               Apelācijas sūdzība ir balstīta uz diviem pamatiem: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpumu.

               3.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuras veido norāde uz konkrēto preču ģeogrāfisko izcelsmi, galvenā funkcija saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu nav norādīt komerciālo izcelsmi, bet vienīgi garantēt ar šo preču zīmi piedāvāto un pārdoto preču un pakalpojumu kolektīvo izcelsmi, proti, ka produkti nāk no uzņēmuma, kas atrodas tādā ģeogrāfiskā reģionā, kas atzīts kā Kopienas kolektīva preču zīme, un kuram ir tiesības izmantot šo Kopienas kolektīvo preču zīmi.

               4.

               Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā ir jāsecina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu ģeogrāfiskā izcelsme ir jāņem vērā kā atbilstošs faktors gan novērtējot konkrēto preču un/vai pakalpojumu līdzību, gan/vai, veicot sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu.

               5.

               Tādējādi saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punktu salīdzinot ar agrāku Kopienas kolektīvu preču zīmi, kuru veido ģeogrāfiska norāde, aptvertās preces un/vai pakalpojumus ar precēm un/vai pakalpojumiem, kas aptverti ar Kopienas individuālu preču zīmi, apelācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā tam, vai konkrētās preces un pakalpojumi ir vai nav līdzīgi, ņemot vērā to raksturu, galamērķi, gala lietotājus un/vai to izplatīšanas kanālus, nav izšķiroša nozīme. Drīzāk ir jāmēģina noskaidrot, vai konkrētajām precēm un/vai pakalpojumiem var būt tā pati ģeogrāfiskā izcelsme.

               6.

               No Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkta interpretācijas, uz kuru atsaucas prasītāja, izriet:

                           1)

                           Regulas Nr. 207/2009 iekšējā struktūra, it īpaši tas, ka

                                       —

                                       Regulas Nr. 207/2009 66. panta 2. punkts veido izņēmumu minētās regulas kontekstā, jo saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu nereģistrē preču zīmes, kas sastāv tikai no apzīmējuma vai norādes, kas tirdzniecībā var kalpot, lai norādītu preču ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas ģeogrāfisko izcelsmi;

                                       —

                                       saskaņā ar Regulas Nr. 207/2009 67. panta 2. punktu noteikumos, kas reglamentē Kopienas kolektīvās preču zīmes, kuru veido ģeogrāfiska norāde, izmantošanu, jebkurai personai, kuras preces vai pakalpojumi nāk no attiecīgā ģeogrāfiskā reģiona, ir jāatļauj kļūt par asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, biedri un līdz ar to Kopienas kolektīvā preču zīme, kuru veido ģeogrāfiska norāde, nekad neļauj nošķirt asociācijas, kas ir preču zīmes īpašniece, preces un pakalpojumus no pārējo uzņēmumu precēm un pakalpojumiem.

                           2)

                           minētās tiesību normas interpretācija Regulas Nr. 1151/2012 (2) un TRIPS nolīguma gaismā, saskaņā ar kuru ir jānodrošina augsts aizsardzības līmenis ģeogrāfiskajām norādēm un saskaņā ar kuru ir jāaizliedz tāds preces izskats, kas norāda vai ļauj pieņemt, ka konkrētās preces izcelsme ir ģeogrāfisks reģions, kas nav tās faktiskā izcelsmes vieta, tādējādi maldinot sabiedrību par preces ģeogrāfisko izcelsmi.

               7.

               Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka pazīmes, kuras Vispārējā tiesa ir konstatējusi saistībā ar “DARJEELING”, var tikt attiecinātas uz tādiem pakalpojumiem, kā piemēram, konsultācijas uzņēmējdarbībā vai telekomunikācijās un šajā ziņā palielinātu apstrīdētās preču zīmes pievilcību. Turklāt apelācijas sūdzības iesniedzēja uzsver, ka Vispārējā tiesa nav pamatojusi savu secinājumu, saskaņā ar kuru ar preču zīmi “DARJEELING” asociētās pazīmes nevar tikt attiecinātas uz 35. un 38. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem, kas pats par sevi ir uzskatāms par kļūdu tiesību piemērošanā.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV L 343, 1. lpp.).


title: Lieta T-434/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Doux/Komisija Lauksaimniecība — Eksporta kompensācija — Mājputnu gaļa — Īstenošanas regula, kurā kompensācija ir noteikta 0 euro apmērā — Prasība atcelt tiesību aktu — Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem — Tieša ietekme — Pieņemamība — Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta 3. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas (ES) Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkts — Tiesiskā paļāvība

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/16

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. janvāra spriedums – Doux/Komisija
   (Lieta T-434/13) (1)

   (Lauksaimniecība - Eksporta kompensācija - Mājputnu gaļa - Īstenošanas regula, kurā kompensācija ir noteikta 0 euro apmērā - Prasība atcelt tiesību aktu - Reglamentējošs akts, kas nav saistīts ar īstenošanas pasākumiem - Tieša ietekme - Pieņemamība - Regulas (ES) Nr. 182/2011 3. panta 3. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas (ES) Nr. 1234/2007 164. panta 3. punkts - Tiesiskā paļāvība)
   (2016/C 078/24)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Doux SA (Châteaulin, Francija) (pārstāvis – J. Vogel, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Bianchi un K. Skelly)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francija) (pārstāvji – R. Milchior, F. Le Roquais un S. Charbonnel, avocats)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2013. gada 18. jūlija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 689/2013, ar ko nosaka eksporta kompensācijas par mājputnu gaļu (O L 196, 13. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Doux SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Tilly-Sabco sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 291, 5.10.2013.


title: Lieta C-583/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nediskriminācijas princips — LESD 18. pants — Savienības pilsonība — LESD 20. pants — Personu brīva pārvietošanās — LESD 63. pants — Kapitāla brīva aprite — Ceļu satiksme — Vadītāji, kuri dzīvo attiecīgajā dalībvalstī — Pienākums policijas pārbaudes laikā uzreiz sniegt pierādījumu, ka citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekļu izmantošana ir tiesiska

text:
               21.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 429/6

         Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 29. oktobra spriedums (Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

   (Lieta C-583/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nediskriminācijas princips - LESD 18. pants - Savienības pilsonība - LESD 20. pants - Personu brīva pārvietošanās - LESD 63. pants - Kapitāla brīva aprite - Ceļu satiksme - Vadītāji, kuri dzīvo attiecīgajā dalībvalstī - Pienākums policijas pārbaudes laikā uzreiz sniegt pierādījumu, ka citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekļu izmantošana ir tiesiska)
   (2015/C 429/07)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Benjámin Dávid Nagy

      Atbildētāja: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 63. panta 1. punktam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēts, ka principā ceļu satiksmē attiecīgās dalībvalsts ceļu tīklā drīkst piedalīties tikai transportlīdzekļi ar šīs valsts iestāžu izsniegtu administratīvu atļauju un numura zīmēm un ka šīs pašas dalībvalsts iedzīvotājam, kurš vēlas atsaukties uz atkāpi no šā noteikuma, pamatojoties uz to, ka viņš izmanto transportlīdzekli, ko viņa rīcībā nodevis minētā transportlīdzekļa valdītājs, kurš ir nodibināts citā dalībvalstī, ir jāspēj policijas pārbaudes laikā uzreiz pierādīt, ka viņš atbilst šīs atkāpes piemērošanas nosacījumiem, kādi paredzēti attiecīgajā valsts tiesiskajā regulējumā, pretējā gadījumā viņam nekavējoties un bez iespējas tikt no tā atbrīvotam uzliek naudassodu, kas atbilst naudassodam, kāds ir piemērojams reģistrācijas pienākuma pārkāpuma gadījumā.

      (1)  OV C 96, 23.3.2015.


title: Lieta C-433/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 1. oktobrī rīkojumu — Yaesu Europe BV / Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Bundesfinanzhof (Vācija) 2008. gada 1. oktobrī rīkojumu — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern

   (Lieta C-433/08)
   (2008/C 313/26)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Bundesfinanzhof
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Yaesu Europe BV

      Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai jēdziens “paraksts”, kas ir lietots Padomes 1979. gada 6. decembra Astotās direktīvas 79/1072/EEK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem — kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, (1) A pielikumā ietvertajā paraugā iesniegumam par apgrozījuma nodokļa atmaksāšanu saskaņā ar [šīs direktīvas] 3. panta a) apakšpunktu, ir Kopienu tiesību jēdziens, kas ir jāinterpretē vienveidīgi?

               2.

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai jēdziens “paraksts” ir jāsaprot tādējādi, ka iesniegums par atmaksāšanu obligāti ir jāparaksta pašam nodokļu maksātājam vai juridiskas personas gadījumā — tās likumīgam pārstāvim, vai arī to var parakstīt [nodokļu maksātāja] pilnvarota (piem., nodokļu maksātāja pārstāvis nodokļu lietās vai nodokļu maksātāja darbinieks)?

      (1)  OV L 331, 11. lpp.


20150731011616632015/C 270/10582014CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL201506119911Lieta C-58/14: Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Regula (EEK) Nr. 2658/87 – Muitas savienība un kopējais muitas tarifs – Kombinētā nomenklatūra – Pozīcija 8543 70 – Elektriskās iekārtas un ierīces ar īpašām funkcijām, kas citur Kombinētās nomenklatūras 85. nodaļā nav minētas un iekļautas – Apakšpozīcijas 8543 70 10 un 8543 70 90 – Lasītājs e-grāmatām ar tulkošanas vai vārdnīcas funkciju
 ---documentbreak--- C2702015LV910120150611LV00109191Tiesas (septītā palāta) 2015. gada 11. jūnija spriedums (Bundesfinanzhof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl

   (Lieta C-58/14) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Muitas savienība un kopējais muitas tarifs — Kombinētā nomenklatūra — Pozīcija 8543 70 — Elektriskās iekārtas un ierīces ar īpašām funkcijām, kas citur Kombinētās nomenklatūras 85. nodaļā nav minētas un iekļautas — Apakšpozīcijas 8543 70 10 un 8543 70 90 — Lasītājs e-grāmatām ar tulkošanas vai vārdnīcas funkciju”2015/C 270/10Tiesvedības valoda – vācu
      Iesniedzējtiesa

      Bundesfinanzhof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Hauptzollamt Hannover

      Atbildētājs: Amazon EU Sàrl

      Rezolutīvā daļa:

   Kombinētā nomenklatūra, kas ietverta I pielikumā Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulai (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulu (ES) Nr. 861/2010, ir jāinterpretē tādējādi, ka lasītājs e-grāmatām ar tulkošanas vai vārdnīcas funkciju, ja šī funkcija nav tā galvenā funkcija – kas jāpārbauda iesniedzējtiesai – ir jāklasificē apakšpozīcijā 8543 70 90, nevis apakšpozīcijā 8543 70 10.
   (
         1
      )	OV C 142, 12.5.2014.


title: Lieta C-113/06: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko  2006. gada 27. februārī  iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

text:
               8.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 86/23

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko 2006. gada 27. februārī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-113/06)
   (2006/C 86/45)
   tiesvedības valoda — franču
   Eiropas Kopienu Tiesā 2006. gada 27. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Joanna Hottiaux un Lorence Simonetti, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2004. gada 23. aprīļa Direktīvu 2004/57/EK par pirotehnikas izstrādājumu un dažu munīcijas izstrādājumu identifikāciju saistībā ar Padomes Direktīvu 93/15/EEK par noteikumu saskaņošanu attiecībā uz civilām vajadzībām paredzēto sprāgstvielu laišanu tirgū un pārraudzību (1), Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 127, 73. lpp.


title: Apvienotās lietas T-98/13 un T-99/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūlija spriedums – CMT/ITSB – Camomilla (“Camomilla”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Camomilla” — Agrāka valsts grafiska preču zīme “CAMOMILLA” — Absolūts atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticības neesamība — Relatīvs atteikuma pamats — Preču līdzības neesamība — Kaitējuma reputācijai neesamība — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts — Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/32

         Vispārējās tiesas 2015. gada 9. jūlija spriedums – CMT/ITSB – Camomilla (“Camomilla”)
   (Apvienotās lietas T-98/13 un T-99/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Camomilla” - Agrāka valsts grafiska preču zīme “CAMOMILLA” - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Kopienas preču zīmes īpašnieka ļaunticības neesamība - Relatīvs atteikuma pamats - Preču līdzības neesamība - Kaitējuma reputācijai neesamība - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts - Regulas Nr. 207/2009 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2015/C 279/39)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapole, Itālija) (pārstāvji – G. Floridia, R. Floridia, M. Franzoni un G. Rubino, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – L. Rampini)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Camomilla SpA (Buccinasco, Itālija) (pārstāvji – A. Tornato un M. Mussi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasības par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2012. gada 29. novembra lēmumiem lietās R 1615/2011-1 un R 1617/2013-1 par spēkā neesamības atzīšanas procesiem starp CMT – Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) un Camomilla SpA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasības noraidīt;

               2)

               CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 141, 18.5.2013.


title: Lieta C-260/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 17. jūnijā

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

         Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 17. jūnijā
   (Lieta C-260/04)
   (2004/C 217/27)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 17. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner, C. Cattabriga un L. Visaggio, pārstāvji.
   Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka Finanšu ministrijai atjaunojot 329 koncesijas līgumus derību rīkošanai zirgu skriešanās sacīkstēs, pirms tam neizsludinot konkursu, Itālijas Republika ir pārkāpusi caurskatāmības pamatprincipu un paziņojuma pienākumu, kas izriet no Līguma noteikumiem par brīvību veikt uzņēmējdarbību (43. un turpmākie panti), tāpat arī pakalpojumu sniegšanas brīvības principu (49. un turpmākie panti);

               —

               piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kaut arī derību rīkošana un likmju pieņemšana zirgu skriešanās sacīkstēs neietilpst Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (1) piemērošanas jomā, no sprieduma lietā C-324/98 Telaustria (2) izriet, ka valstu iestādēm, kas piešķir šādas koncesijas, tomēr ir jāievēro Līguma pamatprincipi, un, konkrēti, diskriminācijas aizlieguma princips pilsonības dēļ, kas ietverts EK līguma noteikumos par brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību (attiecīgi, 43. un turpmākie panti un 49. un turpmākie panti).
   Tādējādi gan uz koncesijas līgumu piešķiršanu, gan uz to pagarināšanu un atjaunošanu attiecas minētie principi. Kopienu tiesībās koncesijas līguma pagarināšana vai atjaunošana ir līdzvērtīga jauna koncesijas līguma noslēgšanai, kurai tādēļ jānotiek, ievērojot šīs tiesības.
   Kā Tiesa ir norādījusi 1999. gada 18. novembra spriedumā lietā C-275/98 Unitron Scandinavia un 3-S (3), diskriminācijas aizliegums pilsonības dēļ “jo īpaši, nozīmē caurskatāmības pienākumu, kas ļauj konkursa rīkotājam pārliecināties par tā ievērošanu”.
   Šis caurskatāmības pienākums prasa, lai konkursa rīkotājs garantētu katram iespējamajam pretendentam pietiekamu informāciju, kas nodrošinātu konkurenci pieejā valsts līgumiem par pakalpojumiem, kā arī procesa objektivitātes kontroli.
   Saskaņā ar Komisijas viedokli ir skaidrs, ka Itālijas iestādes, līdz 2006. gada 1. janvārim bez konkursa atjaunojot iepriekšminētos 329 koncesijas līgumus par derību rīkošanu un likmju pieņemšanu zirgu skriešanās sacīkstēs, tādu personu labā, ar ko šādi līgumi iepriekš bija noslēgti, nav ievērojušas caurskatāmības principu, uz kuru norādīts iepriekš.

      (1)  EKOV L 209, 24.7.1992., 1. lpp.

      (2)  Recueil I-10745. lpp.

      (3)  Recueil I-8291. lpp., motīvu daļas 31. punkts.


title: Lieta C-320/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/33

         Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. jūlijā
   (Lieta C-320/04)
   (2004/C 228/69)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 27. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv D. Martin, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Eiropas Kopienu Komisija prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atzīt, ka nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvai 2000/43/EK (1) par principa, kas paredz vienādu attieksmi pret personām bez rases vai etniskās izcelsmes atšķirības, piemērošanu, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šo Direktīvu.

               —

               piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanas valsts iekšējās tiesībās termiņš ir notecējis 2003. gada 19. jūlijā.

      (1)  OV L 180, 19.07.2000., 22.lpp.


title: Lieta C-551/09: Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 17. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/45

      Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 17. oktobra rīkojums — Eiropas Komisija/Austrijas Republika
      (Lieta C-551/09) (1)

      (2012/C 25/84)
      Tiesvedības valoda — vācu
      Tiesas otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 63, 13.03.2010.


title: Lieta C-528/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Regula (EK) Nr. 1186/2009 — 3. pants — Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem — Personiskā manta — Dzīvesvietas pārcelšana no trešās valsts uz dalībvalsti — Jēdziens “pastāvīgā dzīvesvieta” — Iespējas apvienot pastāvīgo dzīvesvietu dalībvalstī un trešajā valstī neesamība — Vietas, kur atrodas pastāvīgā dzīvesvieta, noteikšanas kritēriji

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/10

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 27. aprīļa spriedums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X/Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-528/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Regula (EK) Nr. 1186/2009 - 3. pants - Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem - Personiskā manta - Dzīvesvietas pārcelšana no trešās valsts uz dalībvalsti - Jēdziens “pastāvīgā dzīvesvieta” - Iespējas apvienot pastāvīgo dzīvesvietu dalībvalstī un trešajā valstī neesamība - Vietas, kur atrodas pastāvīgā dzīvesvieta, noteikšanas kritēriji)
   (2016/C 243/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: X

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2009. gada 16. novembra Regulas (EK) Nr. 1186/2009, ar kuru izveido Kopienas sistēmu atbrīvojumiem no muitas nodokļiem, 3. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta piemērošanas vajadzībām fiziskajai personai pastāvīgā dzīvesvieta nevar vienlaicīgi būt dalībvalstī un trešajā valstī;

               2)

               tādos apstākļos kā pamatlietā, kad ieinteresētajai personai trešajā valstī ir gan personīgas, gan arī profesionālas saistības un dalībvalstī – personīgas saistības, lai noteiktu, vai ieinteresētās personas pastāvīgā dzīvesvieta Regulas Nr. 1186/2009 3. panta izpratnē ir trešajā valstī, vispārīgi izvērtējot atbilstošos faktiskos apstākļus, īpaša nozīme ir jāpiešķir attiecīgās personas uzturēšanās ilgumam šajā trešajā valstī.

      (1)  OV C 56, 16.2.2015.


title: Lieta T-96/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Tsakiris Mallas /ITSB — Late Editions ( exē ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes exē reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts vārdiska preču zīme EXE — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Preču un apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.10.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/20

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedums — Tsakiris Mallas/ITSB — Late Editions (“exē”)
   (Lieta T-96/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “exē’ reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EXE’ - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Preču un apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 272/36)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Tsakiris-Mallas AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvis — C. Samaras, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Late Editions Ltd, Leighton Buzzard, Bedfordshire (Apvienotā Karaliste)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. janvāra lēmumu lietā R 1127/2004-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Late Editions Ltd un Tsakiris-Mallas EPE(pārveidota par Tsakiris Mallas AE).
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Tsakiris Mallas AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta T-289/13: Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Ledra Advertising /Komisija un ECB

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/13

         Prasība, kas celta 2013. gada 24. maijā — Ledra Advertising/Komisija un ECB
   (Lieta T-289/13)
   (2013/C 226/21)
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ledra Advertising Ltd (Nicosia, Kipra) (pārstāvji — C. Paschalides, Solicitor, un A. Paschalides, lawyer)

      Atbildētājas: Eiropas Centrālā Banka un Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest kompensāciju EUR 958 920,00 apmērā pamatojoties uz to, ka 2013. gada 26. aprīļa Saprašanās Memoranda starp Kipru un atbildētājām 1.23.–1.27. punktā paredzētie nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku, proti, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantam un Eiropas Cilvēktiesību [un pamatbrīvību aizsardzības] konvencijas 1. Protokola 1. pantam;

               —

               atzīt attiecīgos nosacījumus par spēkā neesošiem un steidzami piespriest līguma par Eiropas Stabilitātes mehānismu (turpmāk tekstā — “ESM līgums”) 14.–18. pantam paredzēto finansiālās palīdzības instrumentu pārskatīšanu atbilstoši tā 19. pantam saskaņā ar Tiesas spriedumu un ņemot vērā izmaiņas, lai izpildītu Tiesas spriedumu, un

               —

               ciktāl pirmajā punktā prasītā kompensācija nenozīmē, ka attiecīgie nosacījumi tiktu atcelti, izdot rīkojumu par kompensāciju par LESD 263. panta pārkāpumu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka attiecīgie Saprašanās Memoranda nosacījumi ietvēra prasības, kuras ir nopietnā pretrunā privātpersonu aizsardzībai paredzētām normām ar augstāku likuma spēku (1), jo:

                           —

                           minētā norma ir ar augstāku likuma spēku, jo tās ir tiesības, kas ir iekļautas Hartā un ECPAK [Eiropas cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija];

                           —

                           atbilstoši Hartas 51. panta 1. punktam un LES 6. panta 2. punktam atbildētājiem ir pienākums ievērot un likt ievērot Hartā un ECPAK garantētās pamattiesības, un

                           —

                           noguldījumi bankā ir īpašums iepriekš minētā Hartas 17. panta un ECPAK 1. Protokola 1. panta izpratnē.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie pārkāpumi, tos ņemot kopā, ir tik plaši, ka tie ir uzskatāmi par nopietnu normu ar augstāku likuma spēku pārkāpumu, jo:

                           —

                           laikā, kad prasītājai tika atņemti tās noguldījumi bankā, nepastāvēja “nosacījumi, kuri ir paredzēti tiesību aktos”, kuri būtu ietverti acquis attiecībā uz noguldījumu bankā atņemšanu, pretrunā Hartai un Protokolam;

                           —

                           prasītājai tika atņemti tās noguldījumi “laikus [ne]izmaksā[jot] taisnīgu kompensāciju”, pretrunā Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam;

                           —

                           noguldījumu atņemšana ir pretlikumīga prima facie, izņemot, ja “ievērojot proporcionalitātes principu […] t[ā] ir nepieciešam[a] un patiešām atbilst vispārējas nozīmes mērķiem, ko atzinusi Savienība, vai vajadzībai aizsargāt citu personu tiesības un brīvības.” (2);

                           —

                           atbilstoši Hartas 17. pantam un Protokola 1. pantam izvērtējot sabiedrības intereses, netika ņemta vērā svarīgā sabiedrības interese novērst paniku un līdzekļu izņemšanu no bankām īsā un vidējā termiņā;

                           —

                           mērķis bija nevis kaitēt Kiprai vai to sodīt, bet gan palīdzēt tai un eurozonai, nodrošinot stabilitāti un tādējādi atvieglot, nevis izsist no līdzsvara, tās finanšu institūcijas un ekonomisko dzīvotspēju, un

                           —

                           iejaukšanās nebija samērīga attiecībā pret leģitīmo mērķi, jo 2012. gada ESM līguma 3. panta mērķis ir “mobilizēt finanšu resursus un, ievērojot stingrus nosacījumus […] sniegt atbalstu ESM dalībniekiem, kuriem ir vai draud smagas finanšu problēmas, stabilitātei, ja tas ir obligāti nepieciešams, lai pasargātu visas eurozonas un tās dalībvalstu finanšu stabilitāti”, neparalizējot to ekonomiku.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītājas noguldījumu bankā atņemšana nebija ne nepieciešama, ne samērīga.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka rezultātā atbildētāju dēļ prasītajiem tika atņemti viņu noguldījumi bankā, jo, ja nebūtu acīmredzamā pārkāpuma, prasītājas noguldījumi bankā būtu bijuši aizsargāti ar Hartā un Protokolā paredzētajām tiesībām, tādējādi prasītājas zaudējumi bija pietiekami tieši un paredzami.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka iepriekš minētie apgalvojumi ir pamatoti un attiecīgie nosacījumi ir jāatceļ, neskatoties uz to, ka attiecīgo nosacījumu adresāts bija Kipra, jo tie skar tieši un individuāli katru no prasītajiem tādēļ, ka attiecīgie nosacījumi un veids, kā tie tika ieviesti, ir pretrunā Līgumam un/vai tiesiskumam tā piemērošanā un/vai, ciktāl tiek apgalvots, ka prasītājas noguldījumu bankā atņemšana bija pilnvaru nepareiza izmantošana, jo tā bija prettiesiska un pretrunā LES 6. panta 1. punktam.

      (1)  Skat. 1971. gada 2. decembra spriedumu lietā 5/71 Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Padome, Recueil, 975. lpp.

      (2)  Hartas 52. panta 1. punkts.


title: Lieta T-486/07: Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Ford Motor /ITSB — Alkar Automotive ( CA )

text:
               23.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/58

         Prasība, kas celta 2007. gada 21. decembrī — Ford Motor/ITSB — Alkar Automotive (“CA”)
   (Lieta T-486/07)
   (2008/C 51/105)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Ford Motor Co, Dearborn (Savienotās Valstis) (pārstāvis — R. Ingerl, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Alkar Automotive SA, Derio (Spānija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 25. oktobra lēmumu lietā R 85/2006-4;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Iebildumu nodaļas 2005. gada 22. novembra lēmumu (iebildumu raksts Nr. B 684052);

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: Alkar Automotive SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “CA”, kas cita starpā attiecas uz precēm, kuras ietilpst 9., 11. un 12. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 186 764

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas vārdiska un grafiska preču zīme “KA” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 12., 14., 16., 18., 20., 21., 27., 32. un 37. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo pastāv konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja, ņemot vērā fonētisko un vizuālo līdzību starp “KA” un “CA”, preču identiskumu un agrāko preču zīmju paaugstināto atšķirtspēju.


title: Lieta F-104/14: Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 30. novembra rīkojums – O'Riain/Komisija Civildienests — Konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AD/241/12 — Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā — Vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem princips — Atlases komisijas objektivitāte — Acīmredzami nepamatota prasība

text:
               25.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 27/77

         Civildienesta tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 30. novembra rīkojums – O'Riain/Komisija
   (Lieta F-104/14) (1)

   (Civildienests - Konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AD/241/12 - Lēmums neiekļaut prasītāju rezerves sarakstā - Vienlīdzīgas attieksmes pret kandidātiem princips - Atlases komisijas objektivitāte - Acīmredzami nepamatota prasība)
   (2016/C 027/98)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Donncha O'Riain (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Salerno, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Ehrbar un G. Gattinara)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju konkursa EPSO AD/241/12 – GA rezerves sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā daļēji acīmredzami nepieņemamu un daļēji acīmredzami nepamatotu.

               2)

               D. O'Riain sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 52. lpp.


title: Lieta C-56/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. februārī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer u.c.

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 5. februārī iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Beļģija) – Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer u.c.
   (Lieta C-56/14)
   2014/C 135/24
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Openbaar Ministerie

      Atbildētāji: Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeeuws, Staalbeton NV/SA

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai 2006. gada 27. decembra Ietvarlikuma 137.–152. pantā paredzētais pienākums veikt iepriekšējo paziņošanu par darba ņēmējiem LIMOSA sistēmā ir nesaderīgs ar EKL 49. pantā un LESD 56. pantā paredzēto pakalpojumu sniegšanas brīvību?


title: Lieta T-237/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — Abadía Retuerta /ITSB ( “CUVÉE PALOMAR” ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes “CUVÉE PALOMAR” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Vīna preču zīmes, kas ietver ģeogrāfiskas norādes — TRIPs līgums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts))

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/35

         Vispārējās tiesas 2010. gada 11. maija spriedums — Abadía Retuerta/ITSB (“CUVÉE PALOMAR”)
   (Lieta T-237/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “CUVÉE PALOMAR” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Vīna preču zīmes, kas ietver ģeogrāfiskas norādes - TRIPs līgums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta j) apakšpunkts))
   2010/C 179/59
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abadía Retuerta, SA (Sardona de Dvero, Spānija) (pārstāvji — X. Fàbrega Sabaté un M-l. Curell Aguilà, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 2. aprīļa lēmumu lietā R 1185/2007-1 par vārdiska apzīmējuma “CUVÉE PALOMAR” reģistrāciju kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Abadía Retuerta, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-503/10: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums ( Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Evroetil AD/Direktor na Agentsia “Mitnitsi” (Direktīva 2003/30/EK — 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts — Bioetanola jēdziens — No biomasas iegūts produkts, kurā etilspirta daudzums pārsniedz 98,5 % un kurš nav denaturēts — Faktiskas izmantošanas par biodegvielu atbilstība — Regula (EEK) Nr. 2658/87 — Kombinētā nomenklatūra — Bioetanola tarifa klasifikācija akcīzes nodokļa iekasēšanas nolūkā — Direktīva 2003/96/EK — Energoprodukti — Direktīva 92/83/EEK — 20. panta pirmais ievilkums un 27. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts — Etilspirta jēdziens — Atbrīvojums no saskaņota akcīzes nodokļa — Denaturēšana)

text:
               18.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 49/12

         Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. decembra spriedums (Varhoven administrativen sad (Bulgārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Evroetil AD/Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

   (Lieta C-503/10) (1)

   (Direktīva 2003/30/EK - 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts - Bioetanola jēdziens - No biomasas iegūts produkts, kurā etilspirta daudzums pārsniedz 98,5 % un kurš nav denaturēts - Faktiskas izmantošanas par biodegvielu atbilstība - Regula (EEK) Nr. 2658/87 - Kombinētā nomenklatūra - Bioetanola tarifa klasifikācija akcīzes nodokļa iekasēšanas nolūkā - Direktīva 2003/96/EK - Energoprodukti - Direktīva 92/83/EEK - 20. panta pirmais ievilkums un 27. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts - Etilspirta jēdziens - Atbrīvojums no saskaņota akcīzes nodokļa - Denaturēšana)
   2012/C 49/19
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Varhoven administrativen sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Evroetil AD

      Atbildētājs: Direktor na Agentsia “Mitnitsi”

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālo nolēmumu — Varhoven administrativen sad — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvas 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā (OV L 123, 42. lpp.) 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta un Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas 1991. gada 26. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2587/91 (OV L 259, 1. lpp.), I pielikuma interpretācija — Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvas 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.) 2. panta 1. punkta un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (OV L 316, 21. lpp.) 20. panta 1. punkta pirmā ievilkuma interpretācija — No biomasas iegūts produkts, kas satur esteri, augstākos spirtus un aldehīdus, kura alkohola daudzums ir lielāks par 98 % un kas nav denaturēts — Jēdziens “bioetanols” — Klasificēšana apakšpozīcijā 2207 20 00 (etilspirts un citi jebkāda stipruma denaturēti spirti) vai apakšpozīcijā 2207 10 00 (nedenaturēts etilspirts ar spirta tilpumkoncentrāciju 80 tilp. % vai vairāk) saistībā ar akcīzes nodokļa piemērošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīvas 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā ietvertā bioetanola definīcija ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ietver tādu produktu, kāds tiek aplūkots pamatlietā, kas tostarp ir iegūts no biomasas un kurā etilspirta daudzums pārsniedz 98,5 %, līdzko tas tiek pārdots kā transportlīdzekļiem paredzēta biodegviela;

               2.

               Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tādam produktam kā pamatlietā aplūkojamais, kurā etilspirta daudzums pārsniedz 98,5 % un kas nav denaturēts saskaņā īpaši paredzētu denaturēšanas procedūru, ir jāpiemēro Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 19. panta 1. punktā paredzētais akcīzes nodoklis, pat ja tas ir iegūts no biomasas atbilstoši tehnoloģijai, kas atšķiras no tās, kāda tiek izmantota lauksaimniecības izcelsmes etilspirta ražošanai, ietver vielas, kas to padara nepiemērotu patēriņam, atbilst Eiropas standarta projektā pr EN 15376 paredzētajām prasībām attiecībā uz bioetanolu, kas tiek izmantots kā degviela, un eventuāli atbilst Direktīvas 2003/30 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā ietvertajai bioetanola definīcijai.

      (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-33/07: Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 12. februārī — Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta T-33/07)
   (2007/C 82/91)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji — I. Chalkias, G. Kanellopoulos)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto Komisijas lēmumu vai arī grozīt to atbilstoši tālāk norādītajiem pamatojumiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Grieķijas Republika savā prasībā pret Komisijas 2006. gada 14. decembra Lēmumu K(2006) 5993, galējais lēmums, (OV 2006, L 355, 96. lpp.), ar kuru Komisija kopienas finansējumā neiekļāva atsevišķus dalībvalstu izdevumus — un it īpaši izdevumus, kas radās Grieķijas Republikai — saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Garantijas nodaļu (ELVGF), norāda uz šādiem lēmuma atcelšanas iemesliem.
   Kā pirmo vispārējo atcelšanas iemeslu, kas attiecas uz korektīvajiem pasākumiem, prasītāja norāda, ka atbildētāja ir būtiski pārkāpusi procedūras prasību, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1663/95 (1) 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā teikumā, attiecībā uz nespēju veikt divpusējās sarunas ar Grieķijas iestādēm par iestāžu veikto pārkāpumu smagumu un zaudējumiem, kas radušies Eiropas Savienībai; vai pakārtoti lēmums ir atceļams tādēļ, ka Komisijai nebija pilnvarojuma, lai pieņemtu šo lēmumu, jo tajā ir noteiktas korekcijas, kuras jāattiecina uz periodu, kas attiecas uz 24 mēnešiem pirms tam, kad Komisija izteica savu galējo viedokli attiecībā uz korekcijām un to apmēru.
   Prasītāja apgalvo, ka it īpaši attiecībā uz olīveļļas nozari atbildētāja pārkāpa savu rīcības brīvību, jo tā divkāršoja korekciju no 5 % uz 10 %, neņemot vērā to, ka uzraudzības sistēmā tika novērota nevis pasliktināšanās, bet gan, gluži otrādi -uzlabošanās. Turklāt prasītāja apgalvo, ka atbildētāja kļūdaini interpretēja Kopienu tiesību normas un kļūdaini novērtēja faktiskos apstākļus, tādējādi pārkāpjot samērīguma principu.
   Attiecībā uz kokvilnas nozari prasītāja uzskata, ka lēmums ir jāatceļ, jo ir veikts kļūdains faktisko apstākļu novērtējums, nepareizs pamatojums, nav juridiskā pamatojuma korekcijas noteikšanai, nepareizi ir interpretēts un piemērots Regulas (EEK) Nr. 1201/89 (2) 12. panta 1. punkts, kā arī pārkāpts tiesiskās noteiktības princips, jo procedūras ilgums attiecībā uz noteiktajiem izdevumiem pārsniedz 10 gadus.
   Attiecībā uz vīnogu nozari prasītāja uzskata, ka atbildētāja kļūdaini interpretēja korekciju vadlīnijas, nosakot 10 % likmi par neatbilstīgām otrreizējām pārbaudēm, un nepietiekoši pamatoja lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Corinto vīnogām.
   Attiecībā uz citrusaugu nozari prasītāja uzskata, ka atbildētāja kļūdaini atsaucās un nenorādīja pietiekoši pamatotus iemeslus attiecībā uz minētajiem trūkumiem administratīvajā uzraudzībā, tādējādi pārkāpjot samērīguma principu; vai pakārtoti, tā kļūdījās Dokumenta Nr. 17933/2000 16 pielikuma interpretācijā un tā piemērošanas laikā attiecībā uz šo un pamatpārbaužu klasifikāciju.
   Visbeidzot, attiecībā uz procentu iekasēšanu par kavētiem maksājumiem prasītāja uzskata, ka ir veikts kļūdains faktisko apstākļu novērtējums, jo tika noteikta dubultkorekcija attiecībā uz budžeta posteni B01-1210-160 un kļūdaini interpretēts un piemērots Regulas (EK) Nr. 296/96 (3) 4. panta 2. punkts attiecībā uz 4 % rezerves aprēķina bāzi, kā arī veikts kļūdains novērtējums un nepietiekošs pamatojums tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pieņemtajiem īpašajiem apstākļiem un īpašajiem pārvaldes noteikumiem.

      (1)  Komisijas 1995. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1663/95, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 729/70 attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas grāmatojumu noskaidrošanas procedūru (OV L 158, 8.7.1995., 6. lpp.).

      (2)  Komisijas 1989. gada 3. maija Regula (EEK) Nr. 1201/89, ar ko paredz noteikumus, ar kuriem ievieš atbalsta shēmu kokvilnai (OV L 259, 6.9.1989, 18. lpp.).

      (3)  Komisijas 1996. gada 16. februāra Regula (EK) Nr. 296/96 par datiem, kas dalībvalstīm jānosūta, un par izdevumu, kurus finansē Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļa, ikmēneša iegrāmatošanu, un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 2776/88 (OV L 39, 17.2.1996, 5. lpp.).


title: Lieta T-321/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra spriedums – GSA un SGI/Parlaments Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Iepirkuma procedūra — Ugunsdrošības pakalpojumu sniegšana, palīdzības sniegšana personām un Eiropas Parlamenta teritorijas Briselē ārēja novērošana — Pretendenta piedāvājuma noraidīšana — Pienākums iesniegt atbilstoši valsts tiesību aktiem izsniegtu iepriekšēju atļauju — Samērīgums — Vienlīdzīga attieksme — Atklātības princips — Pakalpojumu sniegšanas brīvība

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/29

         Vispārējās tiesas 2015. gada 10. novembra spriedums – GSA un SGI/Parlaments
   (Lieta T-321/15) (1)

   (Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Iepirkuma procedūra - Ugunsdrošības pakalpojumu sniegšana, palīdzības sniegšana personām un Eiropas Parlamenta teritorijas Briselē ārēja novērošana - Pretendenta piedāvājuma noraidīšana - Pienākums iesniegt atbilstoši valsts tiesību aktiem izsniegtu iepriekšēju atļauju - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme - Atklātības princips - Pakalpojumu sniegšanas brīvība)
   (2016/C 007/39)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Roma, Itālija) un Security Guardian’s Institute (SGI) (Louvain-la-Neuve, Beļģija) (pārstāvis – E. van Nuffel d’Heynsbroeck, avocat)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji – P. López-Carceller un B. Simon)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Parlamenta lēmumus, kas ietverti 2015. gada 12. jūnija vēstulē, ar kuru tas informēja prasītājas par to, ka, pirmkārt, tiek noraidīts piedāvājums, kuru tās bija iesniegušas atklātā konkursā EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 saistībā ar ugunsdrošības pakalpojumu sniegšanu, palīdzības sniegšanu personām (1. joma) un Parlamenta teritorijas Briselē ārēju novērošanu (2. joma) (OV 2014/S 246-433095), un, otrkārt, ka šī konkursa līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas citam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) un Security Guardian’s Institute (SGI) atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

      (1)  OV C 262, 10.8.2015.


title: Lieta C-190/13: Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums ( Juzgado de lo Social n °3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Márquez Samohano / Universitat Pompeu Fabra Sociālā politika — Direktīva 1999/70/EK — UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku — Universitātes — Asociētie pasniedzēji — Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi — 5. klauzulas 1. punkts — Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu — Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens — 3. klauzula — “Uz nenoteiktu laiku noslēgta darba līguma” jēdziens — Sankcijas — Tiesības saņemt atlīdzību — Atšķirīga attieksme pret pastāvīgajiem darba ņēmējiem

text:
               5.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 135/17

         Tiesas (astotā palāta) 2014. gada 13. marta spriedums (Juzgado de lo Social n
      o
      3 de Barcelona (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra

   (Lieta C-190/13) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 1999/70/EK - UNICE, CEEP un EAK noslēgtais pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku - Universitātes - Asociētie pasniedzēji - Secīgi uz noteiktu laiku noslēgti darba līgumi - 5. klauzulas 1. punkts - Pasākumi, kuru mērķis ir novērst uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu - Šādus līgumus attaisnojošu “objektīvu iemeslu” jēdziens - 3. klauzula - “Uz nenoteiktu laiku noslēgta darba līguma” jēdziens - Sankcijas - Tiesības saņemt atlīdzību - Atšķirīga attieksme pret pastāvīgajiem darba ņēmējiem)
   2014/C 135/18
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

   Juzgado de lo Social no
      3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Antonio Márquez Samohano

      Atbildētāja: Universitat Pompeu Fabra

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Juzgado de lo Social n 3 de Barcelona – Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp.) pielikuma 3. un 5. klauzulas interpretācija – Ar valsts pārvaldi noslēgtie darba līgumi – Universitāšu pasniedzēji – Pasākumi, kas paredzēti, lai novērstu secīgu uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, neesamība

      Rezolutīvā daļa:

   1999. gada 18. martā noslēgtā Pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku, kas ir ietverts Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku pielikumā, 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tai nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, ar kuru universitātēm atļauts atjaunot secīgus darba līgumus, kas uz noteiktu laiku noslēgti ar asociētajiem pasniedzējiem, neparedzot nekādus ierobežojumus attiecībā uz šo līgumu maksimālo ilgumu un atjaunojumu skaitu, ja šādus līgumus attaisno objektīvs iemesls šīs klauzulas 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. Tomēr iesniedzējtiesai ir arī konkrēti jāpārbauda, vai pamatlietā konkrēto secīgo uz noteiktu laiku noslēgto darba līgumu atjaunošana faktiski tika veikta, lai apmierinātu pagaidu vajadzības, un vai tiesiskais regulējums, kāds ir pamatlietā aplūkotais, nav ticis izmantots, lai faktiski apmierinātu pastāvīgas un ilgstošas vajadzības saistībā ar pasniedzēju pieņemšanu darbā.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-265/00: Pirmās instances tiesas  2005. gada 20. oktobra  rīkojums — Comitato  Venezia Vuole Vivere /Komisija

text:
               24.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 330/25

         Pirmās instances tiesas 2005. gada 20. oktobra rīkojums — Comitato “Venezia Vuole Vivere”/Komisija
   (Lieta T-265/00) (1)

   (2005/C 330/61)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 335, 25.11.2000.


title: Lieta T-466/13: Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Hermann Trollius/ECHA

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/44

         Prasība, kas celta 2013. gada 28. augustā — Hermann Trollius/ECHA

   (Lieta T-466/13)
   2013/C 325/72
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hermann Trollius GmbH (Lauterhofen, Vācija) (pārstāvji — M. Ahlhaus un J. Schrotz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ECHA2013. gada 31. janvāra Lēmumu Nr. SME(2013) 0191, kā arī ECHA2013. gada 4. februāra rēķinu Nr. 10035033; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt arī prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota atbildētājas kompetences neesamība.

                           —

                           prasītāja apgalvo, ka atbildētājas kompetencē neesot bijis pieņemt apstrīdēto Lēmumu Nr. SME(2013) 0191, jo nedz Regulā (EK) Nr. 1907/2006 (1), nedz Regulā (EK) Nr. 340/2008 (2) atbildētājai nav piešķirtas tiesības pieņemt atsevišķu lēmumu jautājumā par to, vai reģistrētājs atbilst MVU kritērijiem.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots REACH regulas 104. panta 1. punkta pārkāpums saistībā ar 1958. gada 15. aprīļa Regulu Nr. 1 (3).

                           —

                           prasītāja apgalvo, ka saziņā ar prasītāju atbildētāja neesot ne reizi ievērojusi savu pienākumu pie kādas dalībvalsts jurisdikcijā esošas personas vērsties attiecīgās valsts oficiālajā valodā, un ka šis tiesībpārkāpums esot liedzis prasītājai izpildīt tai izvirzītās prasības attiecībā uz savu atrašanos maza uzņēmuma statusā pierādīšanu.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka prasītāja patiesībā esot mazs uzņēmums atbilstoši Komisijas Ieteikumam 2003/361/EK (4), un tādējādi apstrīdētie lēmumi esot nepareizi pēc būtības.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru, groza Direktīvu 1999/45/EK un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 un Komisijas Regulu (EK) Nr. 1488/94, kā arī Padomes Direktīvu 76/769/EEK un Komisijas Direktīvu 91/155/EEK, Direktīvu 93/67/EEK, Direktīvu 93/105/EK un Direktīvu 2000/21/EK (turpmāk tekstā — “REACH regula”).

      (2)  Komisijas 2008. gada 16. aprīļa Regula (EK) Nr. 340/2008 par maksājumiem Eiropas Ķimikāliju aģentūrai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH).

      (3)  EEK Padomes Regula Nr. 1, ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienā lietojamās valodas.

      (4)  Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikums 2003/361/EK par mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu definīciju.


title: Apvienotās lietas C-283/14 un C-284/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Regula (ES) Nr. 158/2013 — Spēkā esamība — Antidempinga maksājums, kas uzlikts dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu importam — Sprieduma izpilde, pirms konstatēta iepriekšējās regulas spēkā neesamība — Sākotnējās izmeklēšanas atkārtota sākšana attiecībā uz normālās vērtības noteikšanu — Antidempinga maksājuma atkārtota noteikšana, pamatojoties uz tiem pašiem datiem — Izmeklēšanas periods, kas jāņem vērā

text:
               21.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 28. janvāra spriedums (Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)
   (Apvienotās lietas C-283/14 un C-284/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Regula (ES) Nr. 158/2013 - Spēkā esamība - Antidempinga maksājums, kas uzlikts dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu importam - Sprieduma izpilde, pirms konstatēta iepriekšējās regulas spēkā neesamība - Sākotnējās izmeklēšanas atkārtota sākšana attiecībā uz normālās vērtības noteikšanu - Antidempinga maksājuma atkārtota noteikšana, pamatojoties uz tiem pašiem datiem - Izmeklēšanas periods, kas jāņem vērā)
   (2016/C 106/04)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesas

      Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: CM Eurologistik GmbH (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (C-284/14)

      Atbildētājas: Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)

      Rezolutīvā daļa:

   uzdoto jautājumu pārbaudē nav konstatēts neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulas (ES) Nr. 158/2013, ar ko atkārtoti nosaka galīgo antidempinga maksājumu dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importam, spēkā esamību.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Lieta T-6/12: Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Godrej Industries un VVF /Padome (Dempings — Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports — Valūtu konvertācijas dēļ pieprasīta korekcija — Pierādīšanas pienākums — Zaudējumi — Galīgais antidempinga maksājums)

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/17

         Vispārējās tiesas 2013. gada 6. septembra spriedums — Godrej Industries un VVF/Padome
   (Lieta T-6/12) (1)

   (Dempings - Konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu imports - Valūtu konvertācijas dēļ pieprasīta korekcija - Pierādīšanas pienākums - Zaudējumi - Galīgais antidempinga maksājums)
   2013/C 304/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Godrej Industries Ltd un VVF Ltd (Mumbaja, Indija) (pārstāvis — B. Servais, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, pārstāvis, kam palīdz G. Berrisch un A. Polcyn, advokāti)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburga, Vācija), Sasol Germany GmbH (Hamburga) (pārstāvji — V. Akritidis, advokāts, un J. Beck, solicitor) un Eiropas Komisija (pārstāvji — M. França un A. Stobiecka-Kuik)

      Priekšmets

   Prasība atcelt 2011. gada 8. novembra Padomes Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1138/2011, ar kuru piemēro galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas noteikts konkrētu Indijas, Indonēzijas un Malaizijas izcelsmes alifātisko spirtu un to maisījumu importam (OV L 293, 1. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Godrej Industries Ltd un VVF Ltd sedz savus un atlīdzina Eiropas Savienības Padomes, kā arī Sasol Olefins & Surfactants GmbH un Sasol Germany GmbH tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 49, 18.2.2012.


title: Lieta T-279/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. jūlijā — Francija/Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/56

         Prasība, kas celta 2007. gada 23. jūlijā — Francija/Komisija
   (Lieta T-279/07)
   (2007/C 211/104)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Francijas Republika (pārstāvji — E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel un S. Ramet)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja prasa atcelt Komisijas 2007. gada 10. maija Lēmumu K (2007) 2110 galīgajā redakcijā, ar kuru Code Monétaire et Financier français normas, ar kurām trim kredītiestādēm Banque Postale, Caisse d' Épargne et Prévoyance un Crédit Mutuel ir nodrošinātas īpašas tiesības izplatīt A un zilās grāmatiņas, ir atzītas par nesaderīgām ar EKL 86. panta 1. punktu, skatītu kopā ar EKL 43. un 49. pantu.
   Savas prasības atbalstam tā izvirza piecus pamatus.
   Pirmais pamats attiecas uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu un sacīkstes principa neievērošanu.
   Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka attiecīgās īpašās tiesības ir brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojums un tādēļ nav savienojamas ar EKL 43. pantu, nepierādot, ka šīs tiesības nav nepieciešamas un samērīgas, ņemot vērā svarīgus vispārējo interešu iemeslus, kas ir mērķis panākt dzīvokļu un banku pakalpojumu pieejamību.
   Ar savu trešo pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot EKL 86. panta 2. punkta trešo nosacījumu, uzskatīdama, ka vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu pieejamība attiecas tikai uz personām, kurām ir īpašas grūtības piekļūt banku pamatpakalpojumiem. Tā apgalvo, ka Komisija ir pārsniegusi savas kontroles pilnvaras definēt vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu un katrā ziņā ir pārāk šauri interpretējusi piekļuves bankas pakalpojumiem uzdevumu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir arī pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot EKL 86. panta 2. punkta otro nosacījumu attiecībā uz pienākumu piešķirt pakalpojumu ar publiskās varas aktu, kā arī piemērojot minētā panta ceturto un piekto nosacījumu. Tā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, aprēķinot īpašo tiesību atcelšanas ietekmi uz valsts finansēm, un ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, piemērojot samērīguma principu, uzskatīdama, ka pastāv citi līdzekļi, kas mazāk ierobežo brīvību veikt uzņēmējdarbību, nekā īpašo tiesību piešķiršana, lai nodrošinātu līdzsvarotu vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu pieejamību bankām un sociālo dzīvokļu finansēšanu.
   Ar ceturto pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka attiecīgās īpašās tiesības nav saderīgas ar EKL 49. pantu.
   Piektais prasītājas iesniegtais pamats ir saistīts ar apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkuma.


title: Lieta T-467/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Flir Systems Trading Belgium/Komisija

text:
               17.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 383/19

         Prasība, kas celta 2016. gada 19. augustā – Flir Systems Trading Belgium/Komisija
   (Lieta T-467/16)
   (2016/C 383/27)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Flir Systems Trading Belgium (Meer, Beļģija) (pārstāvji – N. Reypens, C. Docclo un T. Verstraeten, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāja prasījumi:

               —

               apvienot šo lietu un lietu T-131/16, ievērojot saistību to starpā, tiesvedības mutvārdu daļai un galīgā sprieduma taisīšanai;

               —

               atzīt par pieņemamiem un apmierināt šajā prasības pieteikumā izvirzītos prasījumus atcelt tiesību aktu;

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma (1) 1. un 2. pantu;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 2. pantu, ciktāl tajā nav paredzēti pārejas noteikumi;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza septiņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, identificējot tiesību aktus, ar kuriem ir paredzēts apgalvotais valsts atbalsts, un kļūda tiesību piemērošanā, interpretējot Regulas Nr. 2015/1589 (2) 1. panta d) punktu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota kļūda faktos atskaites sistēmas aprakstā, acīmredzama kļūda vērtējumā tās analīzē un kļūda LESD 107. panta 1. punkta un Regulas Nr. 2015/1589 1. panta a) punkta piemērošanā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvota kļūda ekonomisko priekšrocību vērtējumā un kļūda LESD 107. panta 1. punkta un Regulas Nr. 2015/1589 1. panta a) punkta piemērošanā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota kļūda vērtējumā par selektivitāti, kāda ir nepieciešama, lai apstrīdēto shēmu kvalificētu par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta un Regulas Nr. 2015/1589 1. panta a) punkta izpratnē, un kļūda vērtējumā, analizējot strīdīgās shēmas mehānismus.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvota kļūda vērtējumā, analizējot strīdīgās shēmas piemērošanas nosacījumu attaisnojumu.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota kļūda apgalvoto priekšrocību vērtējumā, kuras izriet no strīdīgās shēmas, un precizitātes trūkums strīdīgās shēmas pārbaudē.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots nodokļu maksātāju tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības pārkāpums.

      (1)  Komisijas 2016. gada 11. janvāra lēmums par Beļģijas īstenoto virspeļņas nodokļa atlaidi [valsts atbalsta shēma SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN)].

      (2)  Padomes 2015. gada 13. jūlija Regula (ES) Nr. 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).


title: Lieta T-465/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra spriedums — Jurašinović /Padome (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Pieteikums par piekļuvi Horvātijā esošo Eiropas Savienības novērotāju 1995. gada 1. līdz 31. augusta ziņojumiem — Piekļuves atteikums — Kaitējuma starptautisko attiecību aizsardzībai iespēja — Agrāka publiskošana)

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/23

         Vispārējās tiesas 2012. gada 3. oktobra spriedums — Jurašinović/Padome
   (Lieta T-465/09) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Pieteikums par piekļuvi Horvātijā esošo Eiropas Savienības novērotāju 1995. gada 1. līdz 31. augusta ziņojumiem - Piekļuves atteikums - Kaitējuma starptautisko attiecību aizsardzībai iespēja - Agrāka publiskošana)
   2012/C 355/47
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Ivan Jurašinović (Angers, Francija) (pārstāvji — M. Jarry un N. Amara-Lebret, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji C. Fekete un K. Zieleśkiewicz, vēlāk — C. Fekete un J. Herrmann)

      Priekšmets

   Galvenokārt, prasība atcelt Padomes 2009. gada 21. septembra lēmumu par piekļuves piešķiršanu noteiktiem ziņojumiem, ko laikposmā no 1995. gada 1. līdz 31. augustam sagatavojuši Eiropas Savienības novērotāji, kas atradās Horvātijā, Kninas [Knin] zonā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Ivan Jurašinović sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.1.2010.


title: Lieta T-93/08: Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/59

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 16. jūnija rīkojums — Kipra/Komisija
   (Lieta T-93/08) (1)

   (2008/C 223/109)

      Tiesvedības valoda — grieķu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 142, 7.6.2008.


title: Lieta T-585/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā  – Slovēnija/Komisija

text:
               20.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 4. augustā – Slovēnija/Komisija
   (Lieta T-585/14)
   2014/C 372/24
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Slovēnijas Republika (pārstāvis – L. Bembič, državni pravobranilec)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, kas ietverts Eiropas Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāta 2014. gada 2. jūnija vēstulē Nr. BUDG/B/03MV D(2014) 1782918 un kurā, pirmkārt, ir konstatēta prasītājas finansiālā atbildība par Savienības pašu resursu zaudēšanu tāpēc, ka ārpus importa tarifu kvotu sistēmas ir ievests noteikts daudzums cukura un saistībā ar šo ievešanu nav tikuši aprēķināti resursi, un, otrkārt, prasītājai tiek uzdots Savienības budžeta rīcībā nodot summu, kas vienāda ar zaudētajiem pašu resursiem, kas šajā gadījumā, kad ievešanas atļauja ir tikusi pilnībā izmantota, ir EUR 1 2 57  000,00 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā.

                           —

                           Attiecīgajā vēstulē Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka pašu resursu zaudējums ir radies importētāja ievešanas atļaujas pieteikumā pieļautas kļūdas dēļ un ka Slovēnijas iestādes šo kļūdu nav pienācīgi izlabojušas.

                           —

                           Taču importētājs savu pieteikumu esot aizpildījis un izlabojis savlaicīgi, savukārt kļūda patiesībā esot radusies datu ierakstos, kas veikti, Slovēnijas Republikas Lauksaimniecības tirgus un lauku attīstības aģentūrai nosūtot Komisijai pieteikumus ievešanas atļaujām atbilstoši AMIS kvotām, proti, tikai un vienīgi AMIS kvotu sistēmas nepilnību dēļ.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Komisijas lēmumpieņemšanas kārtību reglamentējošās tiesību normas.

                           —

                           Attiecīgo vēstuli esot parakstījis Budžeta ģenerāldirektorāta direktors, lai arī minētajā vēstulē iztirzātie jautājumi par prasītājas finansiālo atbildību par Savienības pašu resursu zaudējumu ietilpst Komisijas kā koleģiāla orgāna kompetencē.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pietiekams pamatojums un juridiskais pamats esot kļūdains.

                           —

                           Komisija esot nepietiekami pamatojusi attiecīgo vēstuli, kurā ir ietverts lēmums par prasītājas finansiālo atbildību, un tādējādi neesot iespējams izvērtēt, vai šī vēstule ir tiesiska un atbilstoša materiālajām tiesībām, un tas savukārt esot LESD 296. panta un Komisijas reglamenta pārkāpums.

                           —

                           Turklāt Komisija neesot norādījusi pienācīgu juridisko pamatojumu, uz kuru balstīts tās lēmums par to, ka šajā gadījumā ir noticis resursu zaudējums un ka par to atbildīga ir tikai pati prasītāja.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītam.

                           —

                           Pirms attiecīgās vēstules sagatavošanas Komisija nav informējusi prasītāju par tās lēmuma pamatā esošajiem faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, tādējādi pārkāpjot tiesības uz aizstāvību un tiesības tikt uzklausītam.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas veiktā kontrole esot nepilnīga.

                           —

                           Kļūda, ko prasītāja pieļāvusi ievešanas atļaujas pieteikuma apstrādē, izrietot no nepilnībām informātikas un elektroniskajā AMIS kvotu sistēmā, kuru izveidojusi un pārvalda Komisija; tāpēc par pieļauto kļūdu prasītāja neesot atbildīga.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti samērīguma, tiesiskās noteiktības un nepamatotas iedzīvošanās aizlieguma principi.

                           —

                           Prasītāja apgalvo, ka tā kā pašu resursu zaudējums nav noticis, saukšana pie finansiālās atbildības par kļūdu, kas pieļauta, reģistrējot datus Komisijas nepilnīgajā informātikas sistēmā, ir Savienības nepamatota iedzīvošanās.

                           —

                           Esot pārkāpts arī tiesiskās noteiktības princips, jo nav paredzēta kārtība kļūdas labošanai gadījumos, kad varētu notikt nepamatota iedzīvošanās.

                           —

                           Prasītāja piebilst, ka tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru nav iespējams labot ievešanas atļaujas izsniegšanas gaitā pieļautās administratīvās kļūdas, lai arī nevienam no ieinteresētajiem saimnieciskās darbības subjektiem no šīs administratīvās kļūdas netiek nodarīts kaitējums – un kas tādējādi noteikti rada dalībvalsts finansiālo atbildību – esot pretrunā arī samērīguma principam.

                           —

                           Visbeidzot, Komisija, nenoslēgdama finansiālās atbildības konstatēšanas procesu saprātīgā laikā, esot pārkāpusi arī tiesiskās paļāvības principu.


title: Lieta T-71/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-82/12 De Nicola/EIB 2016. gada 17. februārī iesniedza Carlo De Nicola

text:
               4.4.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/37

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā F-82/12 De Nicola/EIB 2016. gada 17. februārī iesniedza Carlo De Nicola

   (Lieta T-71/16 P)
   (2016/C 118/42)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburga) (pārstāvis – G. Ferabecoli, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Investīciju banka

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               apmierināt šo apelācijas sūdzību un, daļēji grozot pārsūdzēto spriedumu, atcelt tā rezolutīvās daļas 2. un 3. punktu, kā arī minētā sprieduma 68.–75. punktu;

               —

               līdz ar to piespriest EIB atlīdzināt C. De Nicola nodarīto kaitējumu, kā lūgts pieteikumā par lietas ierosināšanu, vai pakārtoti, nodot lietu atpakaļ citai Civildienesta tiesas palātai citā sastāvā, lai tā pieņemtu jaunu nolēmumu par atceltajiem punktiem;

               —

               piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2015. gada 18. decembra spriedumu lietā De Nicola/Eiropas Investīciju banka (F-82/12).
   Pamati un galvenie argumenti ir tādi paši kā lietā T-55/16 P De Nicola/Eiropas Investīciju banka.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs it īpaši norāda, ka prasība par zaudējumu atlīdzību, kas celta lietā F-82/12, esot kļūdaini pielīdzināta prasībai, kas celta lietā F-55/08, kā arī kļūdaini esot konstatēts, ka ir jau ticis nospriests par kādu no prasībām par zaudējumu atlīdzību.


title: Lieta T-233/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. aprīļa spriedums — Nīderlande/Komisija (Valsts atbalsts — Direktīva 2001/81/EK — Valsts pasākums, ar ko paredz slāpekļa oksīdu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu — Lēmums, ar ko atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu — Pieņemamība — Priekšrocība — Pasākuma selektīvā rakstura neesamība)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. aprīļa spriedums — Nīderlande/Komisija
   (Lieta T-233/04) (1)

   (Valsts atbalsts - Direktīva 2001/81/EK - Valsts pasākums, ar ko paredz slāpekļa oksīdu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu - Lēmums, ar ko atbalsts atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu - Pieņemamība - Priekšrocība - Pasākuma selektīvā rakstura neesamība)
   (2008/C 128/64)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. Sevenstere (H. Sevenster), J. van Bakela (J. van Bakel) un M. de Hrāfe (M. de Grave))

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vlīts (H. van Vliet) un V. di Buči (V. Di Bucci))

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: Vācija Federatīvā Republika (pārstāvji — V. D. Plesings (W.-D. Plessing) un M. Lumma (M. Lumma))
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 24. jūnija Lēmumu C (2003) 1761, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 35/2003 attiecībā uz slāpekļa oksīdu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu, ko paziņojusi Nīderlandes Karaliste.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2003. gada 24. jūnija Lēmumu C (2003) 1761, galīgā redakcija, par valsts atbalstu Nr. 35/2003 attiecībā uz slāpekļa oksīdu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu, ko paziņojusi Nīderlandes Karaliste;

               2)

               Komisija sedz tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 275, 15.11.2003. (iepriekš — Lieta C-388/03)


title: Lieta C-521/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 6. panta 2. punkts — Jurisdikcija — Prasība par garantiju vai galvojumu, ko trešā persona cēlusi pret pusi tiesvedībā tiesā, kas izskata pamatprasību

text:
               14.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/14

         Tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 21. janvāra spriedums (Korkein oikeus (Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

   (Lieta C-521/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 6. panta 2. punkts - Jurisdikcija - Prasība par garantiju vai galvojumu, ko trešā persona cēlusi pret pusi tiesvedībā tiesā, kas izskata pamatprasību)
   (2016/C 098/17)
   Tiesvedības valoda – somu

      Iesniedzējtiesa

   Korkein oikeus

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Atbildētāja: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 6. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas joma attiecas uz prasību, ko trešā persona saskaņā ar valsts tiesībām ir cēlusi pret atbildētāju un kam ir cieša saikne ar šo pamatprasību, ar kuru ir paredzēts saņemt atmaksu par atlīdzībām, kuras šī trešā persona ir izmaksājusi prasītājam minētajā pamattiesvedībā, ar nosacījumu, ka šī prasība nav tikusi celta vienīgi ar mērķi liegt jurisdikciju tai tiesai, kas minētā atbildētāja lietā būtu kompetenta.

      (1)  OV C 34, 2.2.2015.


title: Lieta T-635/16: Prasība, kas celta 2016. gada 1. septembrī – IPA/Komisija

text:
               21.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 428/17

         Prasība, kas celta 2016. gada 1. septembrī – IPA/Komisija
   (Lieta T-635/16)
   (2016/C 428/19)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SC IPA SA (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis – L. Vasilescu, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2016. gada 28. jūnija paziņojumus par parādu Nr. 3241608864 par summu EUR 63 653,58, Nr. 3241608865 par summu EUR 9 630,30, kurus bija izdevusi atbildētāja.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka būtībā strīds ir par to, kā aprēķināt netiešās izmaksas saistībā ar līgumu, attiecībā uz kuru atbildētāja ir kā saņēmēja. Dažus gadus pēc līguma noslēgšanas Komisija piemēroja kļūdainu formulu netiešo izmaksu aprēķināšanai, proti, formulu, kas neatbilst līguma nosacījumiem un kas ir pretrunā grāmatvedības vadības vispārpieņemtiem principiem un praksei.
   Prasītāja apgalvo, ka Komisija pamatoja savas pretenzijas ar auditu un piekrita visiem auditora secinājumiem, nepamanot, ka auditoru piemērotā netiešo izmaksu aprēķina metode pārkāpa: (i) saņēmējas grāmatvedības un vadības principus un praksi, kas arī ir noteikts līgumā, un (ii) vispārpieņemtus grāmatvedības vadības principus un praksi.
   Tāpat prasītāja apgalvo, ka līguma netiešo izmaksu aprēķina metodes, kādas izmantoja auditors un kurām piekrita Komisija, atšķīrās no saņēmējas grāmatvedības sistēmas, kaut arī saskaņā ar līgumu visas izmaksas bija jānosaka atbilstoši parastajiem saņēmējas grāmatvedības un vadības principiem un praksei. Saņēmējas grāmatvedības sistēma bija vienīgā sistēma, kāda bija atļauta saskaņā ar līgumu, un nebija iemesla aizstāt vai nepiekrist saņēmējas grāmatvedības sistēmām, kādas tika izmantotas, lai aprēķinātu līguma netiešās izmaksas.
   Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka revīzijas procedūrā auditors nenovērtēja patiesās līguma netiešās izmaksas un ka Komisija, pilnībā piekrītot auditora secinājumiem, izdeva 2016. gada 28. jūnija paziņojumus par parādu Nr. 3241608864 par summu EUR 63 653,58 un Nr. 3241608865 par summu EUR 9 690,30 apmērā, lai atgūtu revīzijā norādītās izmaksu atšķirības.


title: Lieta T-70/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Feralpi /Komisija Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus — Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 — Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana — Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole — Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums — Kompetences neesamība — Juridiskais pamats — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Labas pārvaldības, samērīguma un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips — Kritēriji atzīšanai par vainojamu — Tirgus definīcija — EOTKL 65. panta pārkāpums — Naudas sodi — Noilgums — Smagums — Ilgums

text:
               2.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 34/22

         Vispārējās tiesas 2014. gada 9. decembra spriedums – Feralpi/Komisija
   (Lieta T-70/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Stiegrojuma apaļtērauda stieņos vai ruļļos tirgus - Lēmums, kurā konstatēts EOTKL 65. panta pārkāpums pēc EOTK līguma darbības beigām, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1/2003 - Cenu un maksāšanas termiņu noteikšana - Ražošanas vai pārdošanas ierobežošana vai kontrole - Būtisku procedūras noteikumu pārkāpums - Kompetences neesamība - Juridiskais pamats - Tiesību uz aizstāvību pārkāpums - Labas pārvaldības, samērīguma un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības princips - Kritēriji atzīšanai par vainojamu - Tirgus definīcija - EOTKL 65. panta pārkāpums - Naudas sodi - Noilgums - Smagums - Ilgums)
   (2015/C 034/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Feralpi Holding SpA (Brescia, Itālija) (pārstāvji – G. Roberti un I. Perego, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji– sākotnēji R. Sauer un B. Gencarelli, vēlāk R. Sauer, R. Striani un T. Vecchi un visbeidzot R. Sauer un T. Vecchi, kuriem palīdz P. Manzini, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 30. septembra Lēmumu C(2009) 7492, galīgā redakcija, par EOTKL 65. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/37.956 – Stiegrojuma apaļtērauds, atkārtota pieņemšana), kas grozīts ar Komisijas 2009. gada 8. decembra Lēmumu C(2009) 9912, galīgā redakcija, ar kuru Komisija prasītajai ir uzlikusi naudas sodu EUR 10,25 miljonu apmērā par EOTKL 65. panta 1. punkta pārkāpumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Feralpi Holding SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta T-630/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra rīkojums – Primo Valore/Komisija

text:
               16.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/60

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. septembra rīkojums – Primo Valore/Komisija
   (Lieta T-630/14) (1)

   (2015/C 381/83)
   Tiesvedības valoda – itāļu
   Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 361, 13.10.2014.


20150731020616722015/C 270/056862013CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL201506105511Lieta C-686/13: Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 10. jūnija spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X AB/Skatteverket Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – LESD 49. pants – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Nodokļu tiesību akti – Uzņēmumu ienākuma nodoklis – Līdzdalību apliecinošas daļas – Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko kapitāla pieaugumu atbrīvo no nodokļa un attiecīgi kapitāla zaudējumus neatskaita – Sabiedrībai rezidentei piederošu meitasuzņēmuma nerezidenta daļu atsavināšana – Zaudējumi, kas izriet no valūtas kursu svārstību radītajiem zaudējumiem
 ---documentbreak--- C2702015LV510120150610LV00055151Tiesas (otrā palāta) 2015. gada 10. jūnija spriedums (Högsta förvaltningsdomstolen (Zviedrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – X AB/Skatteverket

   (Lieta C-686/13) (
         1
      )
   “Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Līdzdalību apliecinošas daļas — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko kapitāla pieaugumu atbrīvo no nodokļa un attiecīgi kapitāla zaudējumus neatskaita — Sabiedrībai rezidentei piederošu meitasuzņēmuma nerezidenta daļu atsavināšana — Zaudējumi, kas izriet no valūtas kursu svārstību radītajiem zaudējumiem”2015/C 270/05Tiesvedības valoda – zviedru
      Iesniedzējtiesa

      Högsta förvaltningsdomstolen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: X AB

      Atbildētāja: Skatteverket

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādus dalībvalsts nodokļu tiesību aktus, saskaņā ar kuriem no uzņēmumu ienākuma nodokļa principā tiek atbrīvots kapitāla pieaugums, kas gūts no līdzdalību apliecinošām daļām, un attiecīgi netiek atskaitīti kapitāla zaudējumi saistībā ar tādām daļām, pat ja šos kapitāla zaudējumus ir izraisījuši valūtas kursu svārstību dēļ radušies zaudējumi.
   (
         1
      )	OV C 71, 8.3.2014.


title: Lieta C-155/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. martā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               6.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 200/9

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 16. martā iesniedza Cour de cassation (Francija) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt/Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

   (Lieta C-155/16)
   (2016/C 200/14)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay un Patrick Legras de Grandcourt

      Atbildētāji: Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB) un Fédération nationale porcine

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 1. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka privāttiesību apvienības, ko ir izveidojušas attiecīgās profesionālās organizācijas, – lai noslēgtu līgumus par gaļas izciršanas pakalpojumu sniegšanu, kas ir jāfinansē šo organizāciju biedriem, kuri šajā nolūkā veic iemaksas, – ir jākvalificē kā publisko tiesību subjekti, ņemot vērā kritēriju, saskaņā ar kuru šādi tiesību subjekti ir jāveido, lai konkrēti apmierinātu ar vispārējām interesēm saistītas vajadzības, kas nav rūpnieciskas vai komerciālas?

               2)

               Vai iepriekš minētās Direktīvas 2004/18/EK 1. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā raksturotās apvienības, it īpaši apvienības, kuras iekasē obligātas iemaksas, atbilst kritērijam to kvalificēšanai par publisko tiesību subjektiem, kas ir saistīts ar valsts iestāžu veiktas kontroles esamību attiecībā uz to vadību, jo šī valsts ekonomiskā un finanšu kontrole ir ārēja kontrole pār uzņēmumu un tiesību subjektu, uz kuriem tas attiecas, saimniecisko darbību un finanšu vadību, un šīs kontroles ietvaros tiek analizēti šo uzņēmumu un tiesību subjektu riski un izvērtēta to darbība, rūpējoties par valsts finansiālajām interesēm, un ka sava uzdevuma izpildei darbiniekam, kas ir atbildīgs par kontroles veikšanu, ir visas izmeklēšanas pilnvaras attiecībā uz dokumentiem un pārbaudēm uz vietas; ka kontrolējamajam uzņēmumam vai tiesību subjektam ir jāsniedz viņam visas ziņas, kas ir nepieciešamas viņa uzdevuma izpildei, tostarp viņa prasītās ziņas, kas attiecas uz meitasuzņēmumiem, kuri ir ietverti tā konsolidācijas lokā, attiecīgā gadījumā – visa papildu informācija; ka tas ar konsultatīvām tiesībām piedalās valdes vai uzraudzības padomes vai citas līdzīgas lēmējinstitūcijas sēdēs un komiteju un komisiju, ko tas var izveidot, sēdēs; ka viņš var piedalīties komiteju, komisiju un visu uzņēmuma vai tiesību subjekta iekšienē esošo konsultatīvo institūciju sēdēs, kā arī kopsapulcēs, un ka viņš ar tādiem pašiem nosacījumiem kā to locekļi saņem uzaicinājumus, darba kārtības un jebkādus citus dokumentus, kas ir jānosūta pirms katras sēdes?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta C-542/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2008. gada 4. decembra rīkojumu – Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/7

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 2008. gada 4. decembra rīkojumu – Friedrich G. Barth/Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung
   (Lieta C-542/08)
   2009/C 90/10
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Friedrich G. Barth

      Atbildētājs: Bundesministerium für Wissenschaft und Forschung

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikuma par noilgumu ar paredzēto noilguma termiņu trīs gadi piemērošana attiecībā uz īpašām piemaksām par darba stāžu, kuras tādos gadījumos kā pamata lietā, pamatojoties uz ar Kopienu tiesībām nesaderīgu valsts tiesisko regulējumu, migrējošam darba ņēmējam pirms Eiropas Kopienu Tiesas 2003. gada 30. septembra sprieduma lietā C-224/01 (Köbler) netika piešķirtas, ir migrējošu darba ņēmēju netieša diskriminācija EKL (1) 39. panta un Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. panta 1. punkta izpratnē vai arī šajos noteikumos garantētās darba ņēmēju brīvas pārvietošanās ierobežojums?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai tādos gadījumos kā pamata lietā ar EKL 39. pantu un Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. panta 1. punktu netiek pieļauts šādu noteikumu par noilgumu piemērot attiecībā uz īpašām piemaksām par darba stāžu, kuras, pamatojoties uz ar Kopienu tiesībām nesaderīgu valsts tiesisko regulējumu, pirms Eiropas Kopienu Tiesas 2003. gada 30. septembra sprieduma lietā C-224/01 (Köbler) migrējošam darba ņēmējam netika piešķirtas?

               3)

               Vai tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, ar efektivitātes principu netiek pieļauts attiecībā uz prasījumu uz īpašām piemaksām par darba stāžu, kas radušies pagātnē, īstenošanu, kurus atbilstoši viennozīmīgi formulētam valsts tiesību normām, pārkāpjot Kopienu tiesības, [agrāk] netika ļauts īstenot, piemērot noteikumu par noilgumu ar paredzēto noilguma termiņu trīs gadi?

      (1)  OV L 257, 2. lpp.