title: Lieta C-819/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. novembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV u.c.

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/13

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 6. novembrī iesniedza Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV u.c.
      (Lieta C-819/19)
      (2020/C 95/12)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Rechtbank Amsterdam

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV

         Atbildētājas: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Société Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Singapore Airlines Ltd, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, Swiss International Air Lines AG, British Airways plc, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, SAS AB, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS Cargo Group A/S, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, British Airways plc

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai valsts tiesas strīdā starp cietušajām personām (šajā gadījumā – pārvadātājiem, kravu aviopārvadājumu saņēmējiem) un aviosabiedrībām – vai tas būtu, pamatojoties uz LESD 101. panta tiešo iedarbību vai jebkurā gadījumā uz EEZ līguma 53. pantu, vai tas būtu, pamatojoties uz Regulas Nr. 1/2003 (1) 6. pantu (tā tiešo iedarbību), ir kompetentas neierobežoti piemērot LESD 101. pantu vai jebkurā gadījumā EEZ līguma 53. pantu aviosabiedrību vienošanās gadījumiem vai saskaņotām darbībām saistībā ar kravu pārvadājumiem pirms 2004. gada 1. maija veiktajos lidojumos starp lidostām ES un lidostām ārpus EEZ vai attiecīgi pirms 2005. gada 19. maija veiktajos lidojumos starp Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju un lidostām ārpus EEZ, vai attiecīgi pirms 2002. gada 1. jūnija veiktajos lidojumos starp lidostām ES un Šveici, pat ja runa šajā ziņā ir par laikposmu, uz kuru attiecās LESD 104. un 105. pantā noteiktais pārejas režīms, vai arī ar pārejas režīmu tas netiek pieļauts?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1/2003 (2002. gada 16. decembris) par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003, L 1, 1. lpp.).


title: Lieta C-867/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. novembrī Confédération nationale du Crédit Mutuel iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-13/18 Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (“Crédit Mutuel”)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/13

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 25. novembrīConfédération nationale du Crédit Mutuel iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. septembra spriedumu lietā T-13/18 Crédit mutuel Arkéa/EUIPO – Confédération nationale du Crédit mutuel (“Crédit Mutuel”)
      (Lieta C-867/19 P)
      (2020/C 95/13)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Confédération nationale du Crédit mutuel (pārstāvji: B. Moreau-Margotin, M. Merli, C. Thomas-Raquin, M. Le Guerer, avocats)

         Pārējie lietas dalībnieki: Crédit Mutuel Arkéa, Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
      Ar 2020. gada 13. februāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu.


title: Lieta C-887/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrī Susanne Rutzinger-Kurpas iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-491/18 Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/14

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 4. decembrīSusanne Rutzinger-Kurpas iesniedza par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2019. gada 3. oktobra spriedumu lietā T-491/18 Vafo Praha/EUIPO – Rutzinger-Kurpas

      (Lieta C-887/19 P)
      (2020/C 95/14)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Susanne Rutzinger-Kurpas (pārstāvis: F. Lichtnecker, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs, Vafo Praha s.r.o.

      Ar 2020. gada 11. februāra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda Susanne Rutzinger-Kurpas pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-910/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Bankia S.A./Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/14

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Bankia S.A./Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

      (Lieta C-910/19)
      (2020/C 95/15)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bankia S.A.

         Atbildētāja: Unión Mutua Asistencial de Seguros (UMAS)

         Prejudiciālie jautājumi

      Interpretējot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/71/EK (2003. gada 4. novembris) par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem (1) 3. panta 2. punktu un 6. pantu:

                  1.

                  Ja akciju publiskais piedāvājums attiecas gan uz privātajiem ieguldītājiem, gan uz kvalificētajiem ieguldītājiem, un tiek izdots prospekts privātajiem ieguldītājiem, vai prasību par atbildību par prospektu var celt abu veidu ieguldītāji vai tikai privātie ieguldītāji?

                  2.

                  Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir tāda, ka prasību var celt arī kvalificētie ieguldītāji, vai ir iespējams izvērtēt to informētības līmeni par sākotnējā publiskā piedāvājuma emitenta ekonomisko stāvokli neatkarīgi no prospekta, ņemot vērā to juridiskās vai komercattiecības ar minēto emitentu (tie ietilpst emitenta akcionāru, pārvaldes struktūru sastāvā u.c.)?

         (1)  OV 2003, L 345, 64. lpp.


title: Lieta C-912/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Agrimotion S.A./ADAMA Deutschland GmbH

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. decembrī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Agrimotion S.A./ADAMA Deutschland GmbH

      (Lieta C-912/19)
      (2020/C 95/16)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Agrimotion S.A.

         Atbildētāja: ADAMA Deutschland GmbH

         Prejudiciālais jautājums

      Vai uzņēmums, kas izcelsmes dalībvalstī apstiprinātu augu aizsardzības līdzekli laiž tirgū ieviešanas dalībvalstī, var atsaukties uz ieviešanas dalībvalsts kompetentās iestādes trešajam uzņēmumam piešķirtu paralēlas tirdzniecības atļauju, ja uz kannām, kurās ir iepildīts augu aizsardzības līdzeklis un kurās tas tiek laists tirgū ieviešanas dalībvalstī, ir atrodama norāde uz atļaujas turētāju un importētāju uzņēmumu? Ja ir izvirzītas papildu prasības, kādas tās ir? (1)

         (1)  Atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV 2009, L 309, 1. lpp.), 52. pantam.


title: Lieta C-915/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Eco Fox Srl/Fallimento Mythen Spa u.c.

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Eco Fox Srl/Fallimento Mythen Spa u.c.
      (Lieta C-915/19)
      (2020/C 95/17)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Eco Fox Srl

         Atbildētājas: Fallimento Mythen Spa, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Prejudiciālais jautājums

      Eiropas Savienības Tiesai tiek lūgts noteikt, vai – ņemot vērā LESD 107. un 108. pantu, Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) (1) ar vēlākiem grozījumiem, Komisijas Regulu (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis) (2), kā arī citas iespējamās atbilstošās [Eiropas Savienības] tiesību normas – valsts atbalstu, kas tādējādi ir iepriekš jāpaziņo Eiropas Komisijai, veido tāds sekundārs normatīvs akts kā apstrīdētie noteikumi, kuri ir pieņemti ar Ministrijas dekrētu Nr. 37/2015 un kuri, tieši izpildot Consiglio di Stato [Valsts padomes] spriedumus, ar kuriem ir daļēji atcelti iepriekšējie noteikumi, kuri jau bija paziņoti Komisijai, izmaina “ar atpakaļejošu spēku” samazinātās akcīzes nodokļa likmes biodīzeļdegvielai piemērošanas kārtību, ar atpakaļejošu spēku izmainot priekšrocību sadalījuma kritērijus uzņēmumiem, kuri to lūdz, nepagarinot nodokļu atvieglojumu programmas ilgumu?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.).


title: Lieta C-916/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Alpha Trading SpA unipersonale/Ministero dell’Economia e delle Finanze u.c.

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Alpha Trading SpA unipersonale/Ministero dell’Economia e delle Finanze u.c.
      (Lieta C-916/19)
      (2020/C 95/18)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Alpha Trading SpA unipersonale

         Atbildētājas: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Ministero dello Sviluppo Economico

         Prejudiciālais jautājums

      Eiropas Savienības Tiesai tiek lūgts noteikt, vai – ņemot vērā LESD 107. un 108. pantu, Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) (1) ar vēlākiem grozījumiem, Komisijas Regulu (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis) (2), kā arī citas iespējamās atbilstošās [Eiropas Savienības] tiesību normas – valsts atbalstu, kas tādējādi ir iepriekš jāpaziņo Eiropas Komisijai, veido tāds sekundārs normatīvs akts kā apstrīdētie noteikumi, kuri ir pieņemti ar Ministrijas dekrētu Nr. 37/2015 un kuri, tieši izpildot Consiglio di Stato [Valsts padomes] spriedumus, ar kuriem ir daļēji atcelti iepriekšējie noteikumi, kuri jau bija paziņoti Komisijai, izmaina “ar atpakaļejošu spēku” samazinātās akcīzes nodokļa likmes biodīzeļdegvielai piemērošanas kārtību, ar atpakaļejošu spēku izmainot priekšrocību sadalījuma kritērijus uzņēmumiem, kuri to lūdz, nepagarinot nodokļu atvieglojumu programmas ilgumu?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.).


title: Lieta C-917/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Novaol Srl/Ministero dell’Economia e delle Finanze u.c.

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 12. decembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Novaol Srl/Ministero dell’Economia e delle Finanze u.c.
      (Lieta C-917/19)
      (2020/C 95/19)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

         Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Novaol Srl

         Atbildētājas: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali e del Turismo, Ministero dello Sviluppo Economico

         Prejudiciālais jautājums

      Eiropas Savienības Tiesai tiek lūgts noteikt, vai – ņemot vērā LESD 107. un 108. pantu, Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts) (1) ar vēlākiem grozījumiem, Komisijas Regulu (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis) (2), kā arī citas iespējamās atbilstošās [Eiropas Savienības] tiesību normas – valsts atbalstu, kas tādējādi ir iepriekš jāpaziņo Eiropas Komisijai, veido tāds sekundārs normatīvs akts kā apstrīdētie noteikumi, kuri ir pieņemti ar Ministrijas dekrētu Nr. 37/2015 un kuri, tieši izpildot Consiglio di Stato [Valsts padomes] spriedumus, ar kuriem ir daļēji atcelti iepriekšējie noteikumi, kuri jau bija paziņoti Komisijai, izmaina “ar atpakaļejošu spēku” samazinātās akcīzes nodokļa likmes biodīzeļdegvielai piemērošanas kārtību, ar atpakaļejošu spēku izmainot priekšrocību sadalījuma kritērijus uzņēmumiem, kuri to lūdz, nepagarinot nodokļu atvieglojumu programmas ilgumu?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV 1999, L 83, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Regula (EK) Nr. 794/2004 (2004. gada 21. aprīlis), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (OV 2004, L 140, 1. lpp.).


title: Lieta C-918/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. decembrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – GDVI Verbraucherhilfe GmbH/Swiss International Air Lines AG

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/17

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. decembrī iesniedza Landgericht Hamburg (Vācija) – GDVI Verbraucherhilfe GmbH/Swiss International Air Lines AG

      (Lieta C-918/19)
      (2020/C 95/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Landgericht Hamburg

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GDVI Verbraucherhilfe GmbH

         Atbildētāja: Swiss International Air Lines AG

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Šveices Konfederācijas un Eiropas Kopienas 1999. gada 21. jūnija Nolīgums par gaisa transportu (1)2010. gada 26. novembra Lēmuma Nr. 2/2010 (2), kuru pieņēmusi Kopienas un Šveices gaisa transporta komiteja, redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (3), atbilstoši tās 3. panta 1. punkta [b]) apakšpunktam piemēro arī pasažieriem, kuru lidojums no trešās valsts noslēdzas lidostā Šveicē un viņi pēc tam lido uz kādu no dalībvalstīm?

                  2)

                  Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai no šīs piemērojamības izriet pienākums dalībvalsts tiesām ņemt vērā arī Tiesas judikatūru, atbilstoši kurai lidojumu, kas kavējas, pasažieri tiesību saņemt kompensāciju piemērošanas ziņā var tikt pielīdzināti atceltu lidojumu pasažieriem (Tiesas spriedums, 2009. gada 19. novembris, apvienotās lietas C-402/07 un C-432/07, Sturgeon u.c. (4))?

                  3)

                  Vai tiesības saņemt kompensāciju saskaņā ar Regulas 7. pantu var būt arī tad, ja pasažieris relatīvi neliela ielidošanas nokavējuma dēļ nepaspēj uz tiešu savienojuma lidojumu un tāpēc galamērķī ierodas ar trīs vai vairāk stundu ilgu kavēšanos, bet abus lidojumus ir veikuši atšķirīgi gaisa pārvadātāji un rezervācijas apstiprinājumu ir izsniedzis ceļojumu rīkotājs, kurš klientiem ir izveidojis lidojumu kombināciju?

         (1)  OV 2002, L 114, 73. lpp.

         (2)  OV 2010, L 347, 54. lpp.

         (3)  OV 2004, L 46, 1. lpp.

         (4)  EU:C:2009:716.


title: Lieta C-937/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. decembrī iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – KA

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/18

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. decembrī iesniedza Amtsgericht Köln (Vācija) – KA
      (Lieta C-937/19)
      (2020/C 95/21)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Amtsgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: KA

         Piedaloties: Staatsanwaltschaft Köln, Bundesamt für Güterverkehr

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1072/2009 (1) (2009. gada 21. oktobris) 8. panta 2. punkta pirmais teikums ir jāinterpretē tādējādi, ka starptautisks pārvadājums minētās tiesību normas izpratnē notiek arī tad, ja šis pārvadājums tiek veikts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1072/2009 1. panta 5. punkta d) apakšpunktu?

         (1)  Regula par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi starptautisko kravas autopārvadājumu tirgum (OV 2009, L 300, 72. lpp.).


title: Lieta C-20/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – E. M. T./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      (Lieta C-20/20)
      (2020/C 95/22)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Conseil d'État

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: E. M. T.

         Atbildētājs: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Prejudiciālie jautājumi

      Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (1) (pārstrādāta versija) 46. pants, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzējiem ir jābūt tiesībām uz efektīvu tiesisko aizsardzību saistībā ar pieņemtajiem lēmumiem “par to starptautiskās aizsardzības pieteikumu”, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pants, skatot tos kopsakarā ar iepriekš minētās Direktīvas 2013/32/ES 20. un 26. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāda valsts procesuālā tiesību norma kā 1980. gada 15. decembraloi sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers [likuma par ārvalstnieku ieceļošanu, uzturēšanos, apmešanos uz dzīvi un izraidīšanu] 39/57. pants, ar kuru termiņš pārsūdzības celšanai par lēmumu par secīga starptautiskās aizsardzības pieteikuma noraidīšanu ir noteikts desmit “kalendārās” dienas, skaitot no administratīvā lēmuma paziņošanas dienas, “ja prasību ir cēlis ārvalstnieks, kurš lēmuma paziņošanas brīdī atrodas noteiktā vietā, kas minēta [tā paša likuma] 74/8. un 74/9. pantā, vai ir nodots valdības rīcībā”, it īpaši, ja prasītājam – pēc iepriekš minētā administratīvā lēmuma paziņošanas – ir jāatrod jauns advokāts bezmaksas juridiskās palīdzības ietvaros, lai uzsāktu pārsūdzības procedūru?

         (1)  OV 2013, L 180, 60. lpp.


title: Lieta C-21/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/19

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Administrativen sad Sofia-grad (Bulgārija) – Balgarska natsionalna televizia/Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      (Lieta C-21/20)
      (2020/C 95/23)
      Tiesvedības valoda – bulgāru

         Iesniedzējtiesa

         Administrativen sad Sofia-grad

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Balgarska natsionalna televizia

         Atbildētājs: Direktor na Direktsia “Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia pri Zentralno upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai sabiedriskās televīzijas audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu televīzijas skatītājiem var uzskatīt par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību Direktīvas 2006/112/EK (1) 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta izpratnē, ja valsts to finansē subsīdiju veidā, turklāt televīzijas skatītāji par apraidi nemaksā nodevas, vai arī tā nav pakalpojumu sniegšana par atlīdzību šīs tiesību normas izpratnē un neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā?

                  2)

                  Ja atbilde ir tāda, ka sabiedriskās televīzijas skatītājiem sniegtie audiovizuālo mediju pakalpojumi ietilpst Direktīvas 2006/112/EK 2. panta 1. punkta c) apakšpunkta darbības jomā, vai tad ir jāuzskata, ka tie ir no nodokļa atbrīvotas piegādes direktīvas 132. panta 1. punkta q) apakšpunkta izpratnē, un vai ir pieļaujams valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru šī darbība ir atbrīvota no nodokļa tikai no valsts budžeta saņemtā maksājuma dēļ, ko sabiedriskā televīzija saņem neatkarīgi no tā, vai šai darbībai ir arī komerciāls raksturs?

                  3)

                  Vai saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 168. pantu ir pieļaujama prakse, saskaņā ar kuru tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu par pirkumiem ir atkarīgas ne tikai no pirkumu izmantošanas veida (darbībai, par kuru uzliek vai neuzliek nodokli), bet arī no šo pirkumu finansēšanas veida, proti, no saviem ieņēmumiem (reklāmas pakalpojumi u.c.), no vienas puses, un no valsts subsīdijām, no otras puses, un saskaņā ar kuru tiesības uz pilnīgu priekšnodokļa atskaitīšanu ir tikai par pirkumiem, kas finansēti no saviem ieņēmumiem, bet ne tiem, kas finansēti no valsts subsīdijām, un turklāt ir nepieciešama to nošķiršana?

                  4)

                  Ja tiek uzskatīts, ka sabiedriskās televīzijas darbība ietver piegādes, par kurām uzliek un par kurām neuzliek nodokli, un, ņemot vērā to jaukto finansējumu: kādā apmērā ir tiesības uz priekšnodokļa atskaitīšanu šādu pirkumu gadījumā un kādi kritēriji ir jāpiemēro to noteikšanai?

         (1)  Padomes Direktīva 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV 2006, L 347, 1. lpp.).


title: Lieta C-23/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Klagenævnet for Udbud (Dānija) – Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland un Region Syddanmark

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/20

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 17. janvārī iesniedza Klagenævnet for Udbud (Dānija) – Simonsen & Weel A/S/Region Nordjylland un Region Syddanmark

      (Lieta C-23/20)
      (2020/C 95/24)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Klagenævnet for Udbud

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Simonsen & Weel A/S

         Atbildētāji: Region Nordjylland un Region Syddanmark

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi, kas ir noteikti Direktīvas 2014/24 (1) 18. panta 1. punktā un Direktīvas 2014/24 49. pantā, lasot kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 V pielikuma C daļas 7. punktu un 10. punkta a) apakšpunktu, ir interpretējami tādējādi, ka paziņojumā par līgumu tādā gadījumā kā šis ir jāietver informācija par saskaņā ar pamatnolīgumu, uz kuru attiecas piedāvājums, veicamo piegāžu paredzamo daudzumu un/vai paredzamo vērtību?
                  Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, Tiesai tiek uzdots arī jautājums, vai iepriekš minētie noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka informācija ir jānorāda attiecībā uz pamatlīgumu a) kopumā un/vai b) attiecībā uz sākotnējo līgumslēdzēju iestādi, kas paziņojusi par savu nodomu noslēgt līgumu, pamatojoties uz uzaicinājumu pretendentiem (šajā gadījumā: Region Nordjylland), un/vai c) attiecībā uz sākotnējo līgumslēdzēju iestādi, kura tikai paziņojusi, ka tā piedalās vienā variantā (šajā gadījumā: Region Syddanmark).

                  2)

                  Vai vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi, kas ir noteikti Direktīvas 2014/24 18. panta 1. punktā un Direktīvas 2014/24 33. un 49. pantā, lasot kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 V pielikuma C daļas 7. punktu un 10. punkta a) apakšpunktu, ir interpretējami tādējādi, ka paziņojumā par līgumu vai specifikācijās jānosaka saskaņā ar pamatnolīgumu, uz kuru attiecas piedāvājums, veicamo piegāžu maksimālais apjoms un/vai maksimālā vērtība tā, ka, attiecīgajam pamatlīgumam sasniedzot šo robežu, tas vairs nebūtu spēkā?
                  Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša, Tiesai tiek uzdots arī jautājums, vai iepriekš minētie noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā maksimālā robeža ir jānorāda attiecībā uz pamatlīgumu a) kopumā un/vai b) attiecībā uz sākotnējo līgumslēdzēju iestādi, kas paziņojusi par savu nodomu noslēgt līgumu, pamatojoties uz uzaicinājumu pretendentiem (šajā gadījumā: Region Nordjylland), un/vai c) attiecībā uz sākotnējo līgumslēdzēju iestādi, kura tikai paziņojusi, ka tā piedalās vienā variantā (šajā gadījumā: Region Syddanmark).
                  Ja atbilde uz 1. un/vai 2. jautājumu ir apstiprinoša, Tiesai tiek lūgts – ciktāl tas ir vajadzīgs, ņemot vērā šo atbilžu saturu – atbildēt uz šādu jautājumu:

                  3)

                  Vai Direktīvas 92/13 2.d panta 1. punkta a) apakšpunkts, lasot to kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 33. un 49. pantu kopsakarā ar Direktīvas 2014/24 V pielikuma C daļas 7. punktu un 10. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka apstāklis, ka “līgumslēdzējs līguma slēgšanas tiesības ir piešķīris bez paziņojuma iepriekšējas publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī”, attiecas uz tādu lietu kā šī, kurā līgumslēdzēja iestāde par paredzamo pamatnolīgumu ir publicējusi paziņojumu par līgumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, bet

                              a)

                              paziņojums par līgumu neatbilst prasībai norādīt paredzamo piegāžu daudzumu un/vai paredzamo vērtību saskaņā ar pamatnolīgumu, uz kuru attiecas piedāvājums, jo tā aprēķins ir noteikts iepirkuma specifikācijās, un

                              b)

                              līgumslēdzēja iestāde ir pārkāpusi prasību paziņojumā par līgumu vai iepirkuma specifikācijās noteikt maksimālo piegāžu daudzumu un/vai maksimālo vērtību piegādēm saskaņā ar pamatnolīgumu, uz kuru attiecas iepirkuma konkurss?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).


title: Lieta C-27/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. janvārī iesniedza Tribunal de grande instance de Rennes (Francija) – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. janvārī iesniedza Tribunal de grande instance de Rennes (Francija) – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

      (Lieta C-27/20)
      (2020/C 95/25)
      Tiesvedības valoda – franču

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal de grande instance de Rennes

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: PF, QG

         Atbildētāja: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Savienības tiesības, it īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. un 45. pants, kā arī Regulas Nr. 883/2004 (1) 4. pants un Regulas Nr. 492/2011 (2) 7. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu kā Sociālā nodrošinājuma kodeksa R 532-3. pants, kurā kā atsauces kalendārais gads ģimenes pabalstu aprēķināšanai ir noteikts priekšpēdējais gads pirms izmaksas perioda, kura piemērošanas rezultātā situācijā, kad pabalsta saņēmēja ienākumi ir ievērojami palielinājušies vienā dalībvalstī un pēc viņa atgriešanās izcelsmes valstī tie ir būtiski samazinājušies, šim pabalsta saņēmējam, atšķirībā no iedzīvotājiem, kuri nav izmantojuši savas brīvas pārvietošanās tiesības, ir atņemta daļa no tiesībām uz ģimenes pabalstiem?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (OV 2004, L 166, 1. lpp.)

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 492/2011 (2011. gada 5. aprīlis) par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienībā (OV 2011, L 141, 1. lpp.).


title: Lieta C-28/20: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. janvārī iesniedza Attunda tingsrätt (Zviedrija) – Airhelp Ltd/Scandinavian Airlines System SAS

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2020. gada 21. janvārī iesniedza Attunda tingsrätt (Zviedrija) – Airhelp Ltd/Scandinavian Airlines System SAS

      (Lieta C-28/20)
      (2020/C 95/26)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Iesniedzējtiesa

         Attunda tingsrätt

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Airhelp Ltd

         Atbildētāja: Scandinavian Airlines System SAS

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai pilotu, kurus nodarbina gaisa pārvadātājs un kuru līdzdalība ir nepieciešama lidojumu veikšanai, streiks ir “ārkārtējs apstāklis” Regulas 261/2004 (1) 5. panta p) punkta 3. apakšpunkta izpratnē, ja streiks nenotiek saistībā ar pasākumu, par kuru lēmumu ir pieņēmis vai par to ir paziņojis gaisa pārvadātājs, bet kuru kā protesta akciju ir pieteikušas darba ņēmēju organizācijas nolūkā panākt, lai gaisa pārvadātājs paaugstina atalgojumu, nodrošina priekšrocības vai maina nodarbināšanas kārtību darba ņēmēju organizāciju prasību izpildei?

                  2)

                  Kāda nozīme attiecīgajā gadījumā ir jāpiešķir darba ņēmēju organizāciju prasībai un it īpaši faktam, ka prasība paaugstināt atalgojumu ir ievērojami augstāka nekā algas palielinājums, kas parasti tiek piemērots konkrētajiem valsts darba tirgiem?

                  3)

                  Kāda nozīme konkrētajā gadījumā ir apstāklim, ka gaisa pārvadātājs, lai izvairītos no streika, piekrīt valsts mediāciju iestādes iesniegtam priekšlikumam par izlīgumu kolektīvā darba strīdā, taču darba ņēmēju organizācijas tam nepiekrīt?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV 2004, L 46, 1. lpp.).


title: Lieta T-320/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – WD/EFSA (Civildienests – Pagaidu darbinieki – Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums – Lēmums nemainīt amata klasifikāciju – Novērtējuma ziņojumu neesamība – Ar ziņojumu piešķirtie punkti amata klasifikācijas maiņai – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Lēmums nepagarināt darba līgumu – Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Pilnvaru nepareiza izmantošana – Tiesiskā paļāvība – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības tikt uzklausītam – Atbildība)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – WD/EFSA

      (Lieta T-320/18) (1)

      (Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts darba līgums - Lēmums nemainīt amata klasifikāciju - Novērtējuma ziņojumu neesamība - Ar ziņojumu piešķirtie punkti amata klasifikācijas maiņai - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Lēmums nepagarināt darba līgumu - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pilnvaru nepareiza izmantošana - Tiesiskā paļāvība - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Atbildība)
      (2020/C 95/27)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: WD (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (pārstāvji: D. Detken un F. Volpi, kuriem palīdz D. Waelbroeck, A. Duron un C. Dekemexhe, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, atcelt EFSA2017. gada 14. jūlijā lēmumu nepaaugstināt prasītāju AST 6 amata pakāpē 2017. gada klasifikācijas maiņas procesā, EFSA2017. gada 9. augusta lēmumu nepagarināt prasītāja darba līgumu, kā arī 2018. gada 9. februāra un 12. marta lēmumus, ar kuriem ir noraidītas sūdzības par abiem minētajiem lēmumiem, un, otrkārt, saņemt atlīdzību par mantiskajiem un morālajiem zaudējumiem, kas prasītājam esot radušies šo lēmumu rezultātā.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  WD atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-485/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra spriedums – Compañia de Tranvías de la Coruña/Komisija (Piekļuve dokumentiem – Regula (EK) Nr. 1049/2001 – Komisijas dokumenti, kas saistīti ar Savienības tiesību normas interpretāciju – Trešo personu izdoti dokumenti – Dalībvalsts izdoti dokumenti – Regula (EK) Nr. 1370/2007 – Daļējs piekļuves atteikums – Pilnīgs piekļuves atteikums – Pienākums norādīt pamatojumu – Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību – Sevišķi svarīgas sabiedrības intereses)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/23

      Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra spriedums – Compañia de Tranvías de la Coruña/Komisija
      (Lieta T-485/18) (1)

      (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Komisijas dokumenti, kas saistīti ar Savienības tiesību normas interpretāciju - Trešo personu izdoti dokumenti - Dalībvalsts izdoti dokumenti - Regula (EK) Nr. 1370/2007 - Daļējs piekļuves atteikums - Pilnīgs piekļuves atteikums - Pienākums norādīt pamatojumu - Izņēmums saistībā ar tiesvedības aizsardzību - Sevišķi svarīgas sabiedrības intereses)
      (2020/C 95/28)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Compañía de Tranvías de la Coruña, SA (La Corogne, Spānija) (pārstāvis: J. Monrabà Bagan, avocat)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: W. Mölls unt C. Ehrbar)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2018. gada 7. jūnija lēmumu, ar ko daļēji vai pilnībā ir atteikts piešķirt prasītājai piekļuvi dokumentiem, kas saistīti ar Francijas Republikai nosūtīto Komisijas atzinumu par metro līniju līguma spēkā esamību līdz 2039. gadam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Komisijas 2018. gada 7. jūnija lēmums, ar ko daļēji vai pilnībā ir atteikts Compañía de Tranvías de la Coruña, SA piešķirt piekļuvi dokumentiem, kas saistīti ar Francijas Republikai nosūtīto Komisijas atzinumu par metro līniju līguma spēkā esamību līdz 2039. gadam, tiek atcelts daļā, ar kuru daļēji ir tikusi atteikta piekļuve informācijai, kas nav saistīta ar personas datiem, Komisijas 2010. gada 25. oktobra vēstulē Francijas iestādēm, kā arī Komisijas priekšsēdētāja vietnieka S. Kallasa 2012. gada 27. jūlija un 2013. gada 5. jūnija vēstulēs RATP.

                  2)

                  Prasību pārējā daļā noraidīt.

                  3)

                  Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus un vienu piektdaļu Compañía de Tranvías de la Coruña tiesāšanās izdevumu.

                  4)

                  Compañía de Tranvías de la Coruña sedz četras piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

         (1)  OV C 381, 22.10.2018.


title: Lieta T-487/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Stada Arzneimittel/EUIPO (“ViruProtect”) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ViruProtect” reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Aprakstošs raksturs – Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) – Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/24

      Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Stada Arzneimittel/EUIPO (“ViruProtect”)
      (Lieta T-487/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “ViruProtect” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu)
      (2020/C 95/29)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Vācija) (pārstāvji: J.-C. Plate un R. Kaase, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: S. Hanne)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 4. jūnija lēmumu lietā R 1886/2017-5 attiecībā uz pieteikumu par vārdiska apzīmējuma “ViruProtect” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Stada Arzneimittel AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta T-505/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Ungārija/Komisija (ELGF un ELFLA – No finansējuma izslēgti izdevumi – Atbalsts lauku attīstībai – Atbalsts ražotāju grupām – Ungārijas izdevumi – Regulas (EK) Nr. 1698/2005 35. pants – Kvalificēta atzīšana – Atbalsta saņēmēja tiesības saņemt atbalstu – Aprēķināta finanšu korekcija – Regulas (EK) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkts – Lojāla sadarbība – Tiesiskās paļāvības aizsardzība – Samērīgums – Tiesiskā drošība – Neatlīdzināmas summas)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/25

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Ungārija/Komisija
      (Lieta T-505/18) (1)

      (ELGF un ELFLA - No finansējuma izslēgti izdevumi - Atbalsts lauku attīstībai - Atbalsts ražotāju grupām - Ungārijas izdevumi - Regulas (EK) Nr. 1698/2005 35. pants - Kvalificēta atzīšana - Atbalsta saņēmēja tiesības saņemt atbalstu - Aprēķināta finanšu korekcija - Regulas (EK) Nr. 1306/2013 52. panta 2. punkts - Lojāla sadarbība - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Samērīgums - Tiesiskā drošība - Neatlīdzināmas summas)
      (2020/C 95/30)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Ungārija (pārstāvji: M. Fehér, M. Tátrai, A. Pokoraczki un G. Koós)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un J. Aquilina)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts daļēji atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2018/873 (2018. gada 13. jūnijs), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2018, L 152, 29. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Ungārija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-573/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Hickies/EUIPO (Apavu auklas forma) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Apavu auklas forma – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Ar agrāku dizainparaugu saistītu tiesību aizsardzība – Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/25

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Hickies/EUIPO (Apavu auklas forma)
      (Lieta T-573/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Apavu auklas forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Ar agrāku dizainparaugu saistītu tiesību aizsardzība - Pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti Vispārējā tiesā)
      (2020/C 95/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hickies, Inc. (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji: I. Fowler, solicitor, un S. Petivlasova, advokāte)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis: H. O’Neill)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 28. jūnija lēmumu lietā R 2693/2017-5 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi trīsdimensiju apzīmējumu, ko veido apavu auklas forma.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Hickies, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 408, 12.11.2018.


title: Lieta T-732/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Dalasa/EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (“charantea”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “charantea” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CHARITÉ” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/26

      Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Dalasa/EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (“charantea”)
      (Lieta T-732/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “charantea” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CHARITÉ” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 95/32)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Vīne, Austrija) (pārstāvis: I. Hödl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Söder)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: A. Wulff un K. Schmidt-Hern, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 15. oktobra lēmumu lietā R 539/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Charité un Dalasa.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 15. oktobra lēmumu lietā R 539/2018-4.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Dalasa Handelsgesellschaft mbH tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

                  3)

                  Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts sedz savus tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā pati.

                  4)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

         (1)  OV C 54, 11.2.2019.


title: Lieta T-44/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (“TC Touring Club”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TC Touring Club” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TOURING CLUB ITALIANO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts – Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana – Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts – Papildu pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē – Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts – Pretprasība)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/28

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Globalia Corporación Empresarial/EUIPO – Touring Club Italiano (“TC Touring Club”)
      (Lieta T-44/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “TC Touring Club” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TOURING CLUB ITALIANO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrākas preču zīmes faktiska izmantošana - Regulas 2017/1001 47. panta 2. punkts - Papildu pierādījumi, kas pirmo reizi iesniegti procesā apelācijas padomē - Regulas 2017/1001 95. panta 2. punkts - Pretprasība)
      (2020/C 95/34)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Spānija) (pārstāvis: A. Gómez López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Kusturovic, J. F. Crespo Carrillo un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Touring Club Italiano (Milāna, Itālija) (pārstāvis: G. Guglielmetti, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 9. novembra lēmumu lietā R 448/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Touring Club Italiano un Globalia Corporación Empresarial.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pretprasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  3)

                  Saistībā ar pamatprasību Globalia Corporación Empresarial, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp Touring Club Italiano procesā EUIPO Apelācijas padomē radušos izdevumus.

                  4)

                  Saistībā ar pretprasību Touring Club Italiano sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Globalia Corporación Empresarial un EUIPO tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV, C 93, 11.3.2019.


title: Lieta T-135/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra spriedums – Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO – Dalmat (“LaTV3D”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LaTV3D” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “TV3” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Pakalpojumu līdzība – Apzīmējumu līdzība – Atšķirtspēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/28

      Vispārējās tiesas 2020. gada 6. februāra spriedums – Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals/EUIPO – Dalmat (“LaTV3D”)
      (Lieta T-135/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LaTV3D” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “TV3” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Pakalpojumu līdzība - Apzīmējumu līdzība - Atšķirtspēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 95/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Barselona, Spānija) (pārstāvis: J. Erdozain López, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: H. O’Neill)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Stéphane Dalmat (Parīze, Francija)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 13. decembra lēmumu lietā R 874/2018-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals un S. Dalmat.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2018. gada 13. decembra lēmumu lietā R 874/2018-2, ciktāl ar to tika izslēgta sajaukšanas iespējas esamība saistībā ar pakalpojumiem, kas nav “rakstiskās un mutiskās tulkošanas” pakalpojumi, kuri ietilpst 41. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

                  2)

                  Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                  Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 148, 29.4.2019.


title: Lieta T-248/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Bilde/Parlaments (Privilēģijas un imunitāte – Parlamenta loceklis – Lēmums atcelt parlamenta deputāta imunitāti – Acīmredzama kļūda vērtējumā – “Electa una via” – Princips non bis in idem – Pilnvaru nepareiza izmantošana)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/29

      Vispārējās tiesas 2020. gada 12. februāra spriedums – Bilde/Parlaments
      (Lieta T-248/19) (1)

      (Privilēģijas un imunitāte - Parlamenta loceklis - Lēmums atcelt parlamenta deputāta imunitāti - Acīmredzama kļūda vērtējumā - “Electa una via” - Princips non bis in idem - Pilnvaru nepareiza izmantošana)
      (2020/C 95/36)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dominique Bilde (Lagarde, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta 2019. gada 12. marta Lēmumu P8_TA(2019)0137 atcelt parlamenta deputāta imunitāti prasītājai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Dominique Bilde sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Parlamenta tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 213, 24.6.2019.


title: Lieta T-262/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Jakober/EUIPO (Tases forma) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums – Tases forma – Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 11. februāra spriedums – Jakober/EUIPO (Tases forma)
      (Lieta T-262/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīmes reģistrācijas pieteikums - Tases forma - Apelācijas sūdzības nepieņemamība apelācijas padomē)
      (2020/C 95/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Philip Jakober (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis: J. Klink, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: M. Fischer)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 11. februāra lēmumu lietā R 1153/2018-4 attiecībā uz pieteikumu par trīsdimensiju apzīmējuma, ko veido tases forma, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas ceturtās padomes 2019. gada 11. februāra lēmumu lietā R 1153/2018-4.

                  2)

                  EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 206, 17.6.2019.


title: Lieta T-331/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Pierre Balmain/EUIPO (Gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/30

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Pierre Balmain/EUIPO (Gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls)
      (Lieta T-331/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 95/38)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Pierre Balmain (Parīze, Francija) (pārstāvji: J. M. Iglesias Monravá un S. Mainar Roger, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 21. marta lēmumu (lieta R 1223/2018-5) attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pierre Balmain atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 246 22.7.2019.


title: Lieta T-332/19: Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Pierre Balmain/EUIPO (Gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls) (Eiropas Savienības preču zīme – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, reģistrācijas pieteikums – Absolūts atteikuma pamats – Atšķirtspējas neesamība – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 5. februāra spriedums – Pierre Balmain/EUIPO (Gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls)
      (Lieta T-332/19) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2020/C 95/39)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Pierre Balmain (Parīze, Francija) (pārstāvji: J. M. Iglesias Monravá un S. Mainar Roger, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: V. Ruzek)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 21. marta lēmumu lietā R 1224/2018-5 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma, kurā attēlots gredzenu ķēdē ieskautas lauvas galvas attēls, kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Pierre Balmain atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV, C 246, 22.7.2019.


title: Lieta T-293/18: Vispārējās tiesas 2020. gada 30. janvāra rīkojums – Latvija/Komisija (Prasība atcelt aktu – Kopējā zivsaimniecības politika – Parīzes līgums par Špicbergenas arhipelāgu (Norvēģija) – Sniega krabju zvejas iespējas apgabalā ap Svalbāru (Norvēģija) – Regula (ES) 2017/127 – Zvejas atļauju saņēmuši Savienībā reģistrēti kuģi – Latvijas kuģa arests – LESD 265. pants – Aicinājums rīkoties – Komisijas nostājas formulēšana – Akts, kas nerada saistošas tiesiskās sekas – Nepieņemamība)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/31

      Vispārējās tiesas 2020. gada 30. janvāra rīkojums – Latvija/Komisija
      (Lieta T-293/18) (1)

      (Prasība atcelt aktu - Kopējā zivsaimniecības politika - Parīzes līgums par Špicbergenas arhipelāgu (Norvēģija) - Sniega krabju zvejas iespējas apgabalā ap Svalbāru (Norvēģija) - Regula (ES) 2017/127 - Zvejas atļauju saņēmuši Savienībā reģistrēti kuģi - Latvijas kuģa arests - LESD 265. pants - Aicinājums rīkoties - Komisijas nostājas formulēšana - Akts, kas nerada saistošas tiesiskās sekas - Nepieņemamība)
      (2020/C 95/40)
      Tiesvedības valoda – latviešu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Latvijas Republika (pārstāve: V. Soņeca)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Bouquet, E. Paasivirta, I. Naglis un A. Sauka)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts, pirmkārt, atcelt Komisijas 2018. gada 12. marta vēstuli, kurā šī iestāde formulējusi savu nostāju par aicinājumu rīkoties, ko Latvijas Republika tai bija adresējusi ar 2017. gada 22. decembra vēstuli, pamatojoties uz LESD 265. pantu, un kurā tā pēc būtības aicināja Komisiju veikt darbības attiecībā uz Eiropas Savienības zvejas tiesību un interešu aizstāvību Svalbāras zvejas apgabalā (Norvēģija), un, otrkārt, uzlikt par pienākumu Komisijai formulēt nostāju šajā jautājumā, kas Latvijas Republikai neradītu nelabvēlīgas tiesiskās sekas.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                  Par Spānijas Karalistes pieteikumu par iestāšanos lietā vairs nav jālemj.

                  3)

                  Latvijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, izņemot ar pieteikumu par iestāšanos lietā saistītos tiesāšanās izdevumus.

                  4)

                  Spānijas Karaliste, Latvijas Republika un Komisija katra sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar pieteikumu par iestāšanos lietā.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta T-808/19 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. janvāra rīkojums – Silgan International un Silgan Closures/Komisija (Pagaidu noregulējums – Konkurence – Informācijas pieprasījums – Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts – Pieteikums par izpildes apturēšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/33

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2020. gada 29. janvāra rīkojums – Silgan International un Silgan Closures/Komisija
      (Lieta T-808/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Konkurence - Informācijas pieprasījums - Regulas (EK) Nr. 1/2003 18. panta 3. punkts - Pieteikums par izpildes apturēšanu - Steidzamības neesamība)
      (2020/C 95/43)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Silgan International Holdings BV (Amsterdama, Nīderlande), Silgan Closures GmbH (Minhene, Vācija) (pārstāvji: D. Seeliger, H. Wollmann, R. Grafunder, B. Meyring un E. Venot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Ernst, L. Wildpanner, A. Keidel un G. Meessen)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar ko tiek lūgts apturēt Komisijas 2019. gada 20. novembra Lēmuma C(2019) 8501 final saistībā ar Padomes Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. punkta un 24. panta 1. punkta piemērošanas procedūru (lieta AT.40522 – Metāla iepakojumi) izpildi.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-13/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Valiante/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/34

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Valiante/Komisija
      (Lieta T-13/20)
      (2020/C 95/44)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki:

         Prasītājs: Diego Valiante (Antverpene–Berhema, Beļģija) (pārstāvis: R. Wardyn, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 14. marta lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums pielaist viņu pie iekšējā konkursa COM/1/AD10/18 (AD10);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu, ar ko tika atteikts pielaist prasītāju pie iekšējā konkursa tādēļ, ka viņam nebija vajadzīgās minimālās pakāpes, esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 27. pants.

                              —

                              Prasītājs apgalvo, ka vajadzīgā minimālā pakāpe neesot patiesais kompetenču rādītājs. Tā rezultātā prasība par minimālo pakāpi traucējot pieņemt darbā pieredzējušus un kvalificētus kandidātus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar prasību par minimālo pakāpi, kas pagaidu darbiniekus un ierēdņus neietekmē tādā pašā veidā, esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un Civildienesta noteikumu 27. pants.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar prasību, saskaņā ar kuru var pieteikties tikai uz vienu jomu, kas traucē pieņemt darbā visspējīgākos, visefektīvākos un visgodprātīgākos kandidātus pēc iespējas plašākā mērogā, esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 27. pants.


title: Lieta T-14/20: Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Tratkowski/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 8. janvārī – Tratkowski/Komisija
      (Lieta T-14/20)
      (2020/C 95/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki:

         Prasītājs: Michal Tratkowski (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: R. Wardyn, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2019. gada 14. marta lēmumu, ar ko noraidīts prasītāja lūgums pielaist viņu pie iekšējā konkursa COM/2/AD12/18.

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanas izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar lēmumu, ar ko tika atteikts pielaist prasītāju pie iekšējā konkursa tādēļ, ka viņam nebija vajadzīgās minimālās pakāpes, esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 27. pants. Prasītājs apgalvo, ka vajadzīgā minimālā pakāpe neesot patiesais kompetenču rādītājs. Tā rezultātā prasība par minimālo pakāpi traucējot pieņemt darbā pieredzējušus un kvalificētus kandidātus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar prasību par minimālo pakāpi, kas pagaidu darbiniekus un ierēdņus neietekmē tādā pašā veidā, esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips un Civildienesta noteikumu 27. pants.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ar prasību, saskaņā ar kuru var pieteikties tikai uz vienu jomu, kas traucē pieņemt darbā visspējīgākos, visefektīvākos un visgodprātīgākos kandidātus pēc iespējas plašākā mērogā, esot pārkāpts Civildienesta noteikumu 27. pants.


title: Lieta T-20/20: Prasība, kas celta 2020. gada 14. janvārī – Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis/Parlaments

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/35

      Prasība, kas celta 2020. gada 14. janvārī – Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis/Parlaments
      (Lieta T-20/20)
      (2020/C 95/46)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis AE (Kallithea Attikis, Grieķija) (pārstāvis: N. Korogiannakis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Eiropas Parlamenta 2019. gada 5. decembra lēmumu, ar kuru prasītājai tika piešķirta otrā vieta uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu konkursā TRA/EU19/2019: tulkošanas pakalpojumu 5. daļa (tulkošana uz angļu valodu);

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam segt zaudējumus, kas prasītājai ir radušies zaudēto līguma slēgšanas tiesību rezultātā;

                  —

                  pakārtoti, piespriest Eiropas Parlamentam segt zaudējumus, kas prasītājai ir radušies iespējas zaudēšanas rezultātā;

                  —

                  piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt prasītājai radušos juridiskos un citus izdevumus, kā arī visus izdevumus saistībā ar šo prasību, pat ja tā tiek noraidīta.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats ir balstīts uz nepietiekamu pamatojumu – neesot ievērots pienākums norādīt pamatojumu, esot pārkāpts LESD 296. pants, Finanšu regulas (ES) 2018/1046 (1) I pielikuma 1. nodaļas “Kopēji noteikumi” 1. iedaļas 31. punkts un Deleģētās regulas (ES) 2019/715 (2) 89. pants, kā arī esot pārkāpts būtisks procedūras noteikums un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību.

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka sniegtais pamatojums esot nekonkrēts, jo tajā neesot norādīts, kura konkrētā apakškritērija neizpildei atbilst par katru it kā pieļauto tulkošanas kļūdu samazinātie punkti. Tādējādi prasītāja nevarot nedz saprast, uz ko tieši attiecoties kļūda, nedz arī varot to izvērtēt un celt atbilstošus iebildumus.

                  2.

                  Otrais pamats ir balstīts uz acīmredzamām kļūdām vērtējumā.

                              —

                              Novērtējumā esot pieļautas vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā saistībā ar apakškritērijiem “Stils – skaidrība”, “Plūdums – interpunkcija”, kā arī “Izklāstījums un precizitāte” un “kļūdas tulkojumā”.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka vērtēšanas kritēriji nav bijuši skaidri, viens un tas pats kritērijs ir ticis izmantots atkārtoti, kā arī par vieniem un tiem pašiem konkursa elementiem punkti ir tikuši piešķirti atbilstoši diviem dažādiem kritērijiem.

                              —

                              Viens no kļūdu tipoloģijas veidiem esot bijis neskaidrs, jo konkursa specifikācijas glosārijā tas neesot paskaidrots un profesionālajā tulkošanā to neuzskatot par tehnisku terminu. Konkursa specifikācijā arī esot paredzēts, ka viens un tas pats elements tiekot analizēts atbilstoši diviem dažādiem kritērijiem, tādējādi izkropļojot vērtējumu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apbalvots, ka esot pārkāpts Finanšu regulas (ES) 2018/1046 I pielikuma 21.2. pants, pieļaujot nepamatotu svēršanas un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju.

                              —

                              Tā kā cena veido 33 %, savukārt kvalitāte – 66 %, cenai tiekot piedēvēta pārāk maza nozīme, tādējādi mazinot cenas ietekmi līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procesā un veicinot nepamatoti dārgu pakalpojumu iegādi, kā rezultātā tiek pieļauta nepareiza finanšu pārvaldība.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērota konkursa specifikācija un esot pārkāpts Finanšu regulas (ES) 2018/1046 175. pants attiecībā uz nogaidīšanas periodu.

                              —

                              Lai gan Eiropas Parlaments bija paziņojis par attiecīgā līguma parakstīšanas apturēšanu, ES Oficiālajā Vēstnesī ir publicēta informācija, ka līgums ir ticis parakstīts 2019. gada 4. decembrī, un šī informācija nav tikusi labota, tādējādi neievērojot konkursa specifikāciju un Finanšu regulas (ES) 2018/1046 175. pantu attiecībā uz nogaidīšanas periodu.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (OV 2018, L 193, 1. lpp.).

         (2)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/715 (2018. gada 18. decembris) par finanšu pamatregulu struktūrām, kas izveidotas saskaņā ar LESD un Euratom līgumu un minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 70. pantā (OV 2019, L 122, 1. lpp.).


title: Lieta T-28/20: Prasība, kas celta 2020. gada 16. janvārī – ID/EĀDD

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/37

      Prasība, kas celta 2020. gada 16. janvārī – ID/EĀDD
      (Lieta T-28/20)
      (2020/C 95/47)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ID (pārstāvis: C. Bernard-Glanz, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt viņas prasību par pieņemamu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, kā arī, ciktāl nepieciešams, lēmumu, ar kuru ir noraidīta sūdzība;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt summu 449 397,05 EUR apmērā, lai atlīdzinātu mantisko kaitējumu, ar procentiem atbilstoši likumā noteiktajai likmei līdz naudas summas pilnīgai samaksai;

                  —

                  piespriest atbildētājam izmaksāt summu 20 000 EUR apmērā, lai atlīdzinātu morālo kaitējumu, ar procentiem atbilstoši likumā noteiktajai likmei līdz naudas summas pilnīgai samaksai; un

                  —

                  piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 84. pants attiecībā uz:

                              —

                              pierādījumiem, saistībā ar kuriem ir konstatējama tāda neatbilstība, ar ko var attaisnot darba attiecību izbeigšanu pirms pārbaudes laika beigām;

                              —

                              neatbilstības pakāpi, kas ir jāsasniedz, lai varētu attaisnot darba attiecību izbeigšanu pirms pārbaudes laika beigām.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka neesot norādīts pietiekams pamatojums un esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz:

                              —

                              nepietiekamu pamatojumu un acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

                              —

                              to, kā ir tikuši vērtēti fakti, uz kuriem ir balstīts konstatējums par acīmredzamu neatbilstību.

                  3.

                  Ar trešo pamatu ir apgalvots, ka esot nepareizi izmantotas pilnvaras.


title: Lieta T-37/20: Prasība, kas celta 2020. gada 22. janvārī – Apvienotā Karaliste/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/38

      Prasība, kas celta 2020. gada 22. janvārī – Apvienotā Karaliste/Komisija
      (Lieta T-37/20)
      (2020/C 95/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji – Z. Lavery un T. Buley, Barrister)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/1835 (1) daļā, ar ko jēdziena “aktīvs lauksaimnieks – saistīti uzņēmumi” nepilnības dēļ no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti Apvienotās Karalistes akreditētajām maksājumu aģentūrām radušies konkrēti izdevumi, kurus tās ir attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA); un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt Apvienotās Karalistes tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu prasību, prasītāja izvirza vienu pamatu attiecībā uz Regulas Nr. 1307/2013 (2) 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācijas kļūdu.
      Apvienotā Karaliste šo pamatu balsta uz septiņiem argumentiem.

                  —

                  Pirmkārt, Komisija esot kļūdījusies, interpretēdama 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta formulējumu. Ar to netiekot aizliegts veikt maksājumu tikai tādēļ vien, ka maksājuma pieprasītājs ietilpst uzņēmumu grupā, kurā ietilpstoši atsevišķi citi uzņēmumi veic darbības, kas netiek atbalstītas.

                  —

                  Otrkārt, prasītāja apgalvo, ka šīs normas formulējumu neesot iespējams interpretēt tā, kā to ir darījusi Komisija. Gramatiski interpretējot, esot skaidrs, ka aizliegums attiecas uz gadījumu, ja pati grupa veic attiecīgo darbību. Šis nosacījums neesot izpildīts gadījumā, kad tiešā maksājuma pieprasītājs ir uzņēmējsabiedrība, kura pati kā tāda atbilst jēdzienam “lauksaimnieks” 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, bet kura pati kā tāda neveic attiecīgo darbību.

                  —

                  Treškārt, Apvienotās Karalistes interpretāciju pastiprinot apstāklis, ka 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta formulējums atspoguļojot 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta formulējumu, kurā ir definēts jēdziens “lauksaimnieks”. “Lauksaimnieks” var būt a) viena (fiziska vai juridiska) persona, kura veic lauksaimniecisku darbību, vai b) šādu personu grupa. Pēdējā minētajā gadījumā atsevišķais “lauksaimnieks” 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē ietilpst fizisku vai juridisku personu kopumā. Šis teikums neesot interpretējams tādējādi, lai 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā varētu ieviest “saistītu uzņēmumu” elementu, tādēļ 9. panta 2. punkta a) apakšpunktam šāda nozīme neesot piedēvējama.

                  —

                  Ceturtkārt, vārdu savienojums “fizisku vai juridisku personu grupa” esot ietverts arī citviet regulā, tomēr nešķiet, ka Komisija to konsekventi būtu interpretējusi atbilstoši savai 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācijai. Apvienotā Karaliste uzskata, ka šis izšķirīgais formulējums esot jāinterpretē vienveidīgi skaidri viscaur Regulā Nr. 1307/2013.

                  —

                  Piektkārt, Apvienotā Karaliste arī apgalvo, ka Komisijas interpretācijā esot konstatējama papildu lingvistiska problēma. Izšķirīgajā jēdzienā atsauce uz “fizisku” personu esot lieka. Pietiktu vienīgi atsaukties uz “juridisku personu grupu”. Fiziska persona nevarot nedz piederēt citai fiziskai vai juridiskai personai, nedz arī būt saistīta ar citām šādām personām tādējādi, lai viens uzņēmums būtu saistīts ar citu uzņēmumu.

                  —

                  Sestkārt, Apvienotās Karalistes nostāja tiekot apstiprināta ar plašākiem teleoloģiskas interpretācijas apsvērumiem, ar kuriem tiekot apgāzti Komisijas argumenti. Saskaņā ar 10. apsvērumu tiešos maksājumus nepiešķir “fiziskām un juridiskām personām, ja vien šīs personas nevar pierādīt, ka to lauksaimnieciskā darbība nav maznozīmīga”. Šī pieeja pilnībā atbilstot tam, kā Apvienotā Karaliste interpretē 9. panta 2. punkta a) apakšpunktu, un esot pretēja Komisijas veiktajai interpretācijai.

                  —

                  Visbeidzot, ar 9. panta 2. punkta c) apakšpunktu tiekot piešķirti izņēmumi no 9. panta 2. punkta a) apakšpunktā ietvertā aizlieguma gadījumā, ja maksājuma pieprasītājs (atsevišķa persona vai grupa) atbilst a) un c) apakšpunktiem. Ja maksājuma pieprasītāji var pierādīt, ka viņu lauksaimnieciskā darbība “nav maznozīmīga”, uz viņiem attiecoties b) apakšpunkts. Tādēļ esot skaidrs, ka likumdevējs nav vēlējies automātiski izslēgt maksājumus personām, kuras veic darbības, kas netiek atbalstītas.

         (1)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/1835 (2019. gada 30. oktobris), ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV 2019, L 279, 98. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Padomes Regulu (EK) Nr. 73/2009 (OV 2013, L 347, 608. lpp.).


title: Lieta T-52/20: Prasība, kas celta 2020. gada 30. janvārī – CX/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/39

      Prasība, kas celta 2020. gada 30. janvārī – CX/Komisija
      (Lieta T-52/20)
      (2020/C 95/49)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: CX (pārstāvis: É. Boigelot, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

            līdz ar to

                  —

                  atcelt 2019. gada 21. marta lēmumu ar atsauci Ares(2019)1889562 par prasītāja atjaunošanu darbā amata pakāpē AD 8/5;

                  —

                  atcelt 2019. gada 21. oktobra lēmumu ar atsauci Ares(2019)6485832, kas paziņots tajā pašā dienā un ar ko iecēlējinstitūcija noraidījusi 2019. gada 21. jūnijā iesniegto prasītāja sūdzību ar atsauci R/348/19 par apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  atzīt kaitējumu, kas nodarīts līdz ar to, ka zaudētas iespējas tikt paaugstinātam, un ar to, ka viņam liegtas tiesības palikt amatā; šajā nolūkā piespriest Komisijai samaksāt atlīdzību, kas provizoriski novērtēta 300 000 (trīs simt tūkstoši) euro apmērā, kas tiesvedības gaitā tomēr varētu tikt palielināts vai samazināts;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus atbilstoši Eiropas Savienības Vispārējās tiesas Reglamentam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots pienākums izpildīt Vispārējās tiesas spriedumus atbilstoši LESD 266. pantam, kā arī tiesiskās paļāvības un labticības principi. Prasītājs uzsver, ka Komisija pati atzīst, ka tā nav atjaunojusi viņa karjeru, ko tai bija pienākums darīt, izpildot 2018. gada 13. decembra spriedumu CX/Komisija (T-743/16 RENV, nav publicēts, EU:T:2018:937). Viņš piebilst, ka Komisija nav veikusi nedz atkārtotu pārbaudi par viņa stāvokli, nedz salīdzinošu nopelnu izvērtējumu attiecībā pret citu paaugstināmo ierēdņu nopelniem. Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka iepriekš minētais Vispārējās tiesas spriedums, ar ko tika atcelts lēmums par atstādināšanu no amata, ir uzskatāms par apstiprinājumu, kas var radīt pamatotas cerības attiecībā uz to, ka iecēlējinstitūcija atjaunos viņa karjeru, ievērojot labticības, lojalitātes un godīguma prasības, kā arī piemērojamās normas un principus.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu un ka līdz ar to trūkst pamatojuma. Prasītājs šajā ziņā uzsver, ka apstrīdētā dienesta vēstule neietver pamatojumu attiecībā uz lēmumu par viņa klasificēšanu AD 8 pakāpes 5. līmenī. Viņš norāda, ka runa ir par “nelabvēlīgu aktu”, nevis par “vienīgi apstiprinošu aktu”, jo ar šo dienesta vēstuli tiekot īstenots un paziņots Komisijas lēmums, kas rada nelabvēlīgas sekas, lai arī tas esot izteikts klusējot un neesot iepriekš paziņots prasītājam.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta materiālo tiesību kļūda, acīmredzama kļūda vērtējumā, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “noteikumi”) 45. panta vispārīgo īstenošanas noteikumu pārkāpums un procesuālo noteikumu pārkāpumi. Prasītājs uzskata, ka nekur noteikumos nav paredzēts, ka lēmums disciplinārlietā par pazemināšanu pakāpē automātiski būtu pārāks par vēlāk pieņemtu lēmumu par paaugstināšanu amatā, ja abu lēmumu adresāts ir viens un tas pats ierēdnis un ka paaugstināšana amatā pēc būtības ir juridisks akts, kas nepieļauj nedz apturošu vai atceļošu nosacījumu, nedz ierobežojumu laikā. Tātad prasītāja karjeras atjaunošana brīdī Komisijai esot bijis jāapsver tas, ka viņš kopš 2010. gada 1. janvāra bija klasificēts AD 10 pakāpē. Turklāt prasītājs apgalvo, ka pēc tam, kad Vispārējā tiesa bija atcēlusi lēmumu par atstādināšanu no amata, Komisijai, lai atjaunotu viņu darbā un atjaunotu viņa karjeru, bija arī pienākums atsākt amatā paaugstināšanas procedūru tajā stadijā, kurā tā bija apturēta saskaņā ar noteikumiem, piemērojot noteikumu 45. panta vispārīgo īstenošanas noteikumus. Visbeidzot, kā norāda prasītājs, karjeras lojālas, nopietnas un labticīgas atjaunošanas nolūkā Komisijai bija pienākums, ievērojot labas pārvaldības principu, detalizēti izvērtēt visu informāciju, kas dotu iespēju galu galā pieņemt pamatotu lēmumu attiecībā uz amata pakāpi, kurā tai būtu bijis pienākums viņu atjaunot darbā. Taču tā to neveica, turklāt pirms sava lēmuma pieņemšanas pat neuzklausīja prasītāju.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots ierēdņu vienlīdzīgu iespēju un vienlīdzīgas attieksmes pret ierēdņiem princips un princips par tiesībām veidot karjeru. Prasītājs apgalvo, ka nav ievērots princips par tiesībām veidot karjeru, kas ir ierēdņiem piemērojamā vienlīdzīgas attieksmes principa speciāls veids, ciktāl administrācija laikposmā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2019. gada 1. maijam ignorēja gan šo principu par tiesībām veidot karjeru, gan noteikumu 5. panta 5. punktu kopsakarā ar noteikumu I pielikuma B punkta normām un noteikumu normām par ierēdņu paaugstināšanu amatā, no kuriem izrietot, ka prasītājs 2014. gada 1. janvārī būtu varējis tikt paaugstināts AD 11 pakāpē, bet pēc tam, 2018. gada 1. janvārī – AD 12 pakāpē. Turklāt šie paši apsvērumi ļaujot secināt, ka nav ievērota ierēdņu iespēju un attieksmes pret ierēdņiem vienlīdzība, jo attieksme pret prasītāju neesot bijusi tāda pati kā pret pārējiem ierēdņiem.


title: Lieta T-58/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – NetCologne/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/41

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – NetCologne/Komisija
      (Lieta T-58/20)
      (2020/C 95/50)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: NetCologne Gesellschaft für Telekommunikation mbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji: M. Geppert, P. Schmitz un J. Schulze zur Wiesche, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 5187 final (2019. gada 18. jūlijs), ar kuru Komisija ir atzinusi par saderīgu ar iekšējo tirgu un EEZ līguma darbību koncentrāciju lietā M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un rūpības pienākumu, noliegdama būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei “daudzdzīvokļu ēku klientiem nodrošinātās TV signāla pārraides mazumtirdzniecības tirgū” attiecībā uz:

                              —

                              pieņēmumu, ka koncentrācijas dalībnieki nav tieši konkurenti,

                              —

                              pieņēmumu, ka koncentrācijas dalībnieki nav potenciāli konkurenti, un

                              —

                              koncentrācijas negatīvo ietekmi uz konkurentiem.

                  2.

                  Otrais pamats: Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un rūpības pienākumu, noliegdama būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei “vienģimenes dzīvojamo māju klientiem nodrošinātās TV signāla pārraides mazumtirdzniecības tirgū” attiecībā uz pieņēmumu, ka koncentrācijas dalībnieki nav ne tieši, ne potenciāli konkurenti.

                  3.

                  Trešais pamats: Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 2. un 8. pantu, definējot tirgu un novērtējot ietekmi uz konkurenci no piedāvājuma viedokļa attiecībā uz daudzpakalpojumu piedāvājumiem, un it īpaši kombinētajiem fiksēto telekomunikāciju pakalpojumu un mobilo telekomunikāciju pakalpojumu piedāvājumiem (“FMC piedāvājumi”).

                  4.

                  Ceturtais pamats: Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā un pārkāpusi Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 2. un 8. pantu, neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu un rūpības pienākumu, novērtējot un pieņemot platjoslas kabeļpiekļuves vairumtirdzniecības saistības.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV 2004, L 24, 1. lpp.).


title: Lieta T-64/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – Deutsche Telekom/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/42

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – Deutsche Telekom/Komisija
      (Lieta T-64/20)
      (2020/C 95/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Deutsche Telekom AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji: C. von Köckritz, U. Soltész un M. Wirtz, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 5187 final (2019. gada 18. jūlijs) lietā M.8864 – Vodafone/Certain Liberty Global Assets;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi EK Apvienošanās Regulas (1) 2. panta 2. un 3. punktu, atļaujot darījumu, kas rada dominējošu stāvokli apvienotajam uzņēmumam un būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei Vācijas daudzdzīvokļu ēku (turpmāk tekstā – “MDU”) klientiem nodrošinātās TV signāla pārraides mazumtirdzniecības tirgū. Komisijas secinājumā, ka puses pirms darījuma veikšanas nebija ne faktiskas (tiešas/netiešas), ne potenciālas konkurentes un, ka darījums neizraisīs konkurences apstākļu būtisku pasliktinājumu, esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā. Komisija it īpaši neesot ņēmusi vērā apvienotā uzņēmuma lielākas tirgus varas negatīvās sekas attiecībā uz TV kanālu piegādes un iegādes vairumtirdzniecības un TV signāla pārraides vairumtirdzniecības tirgiem (turpmāk tekstā – “TV vairumtirdzniecības tirgi”) attiecībā uz MDU tirgu.

                  2.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija, konstatēdama būtisku šķēršļu efektīvai konkurencei neesamību vienģimenes dzīvojamo māju (turpmāk tekstā – “SDU”) tirgū, tāpat ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, it īpaši tāpēc, ka arī tas ir balstīts uz apgalvoto būtisku konkurences attiecību neesamību starp pusēm pirms darījuma veikšanas. Darījums izraisot dominējošu stāvokli, no kura izrietot būtiski šķēršļi efektīvai konkurencei SDU tirgū, kas ietver tikai kabeļtelevīziju un IPTV.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas secinājumā attiecībā uz apvienotā uzņēmuma spēju un stimuliem nodarīt kaitējumu Tele Columbus un citiem TV signāla mazumtirgotājiem, kas ir atkarīgi no apvienotā uzņēmuma nodrošinātās TV signāla starpniekpiegādes, ir pieļautas tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas vērtējums par darījuma negatīvo ietekmi uz TV vairumtirdzniecības tirgiem ir nepilnīgs un kļūdains. Komisija it īpaši esot kļūdaini uzskatījusi, ka apvienotajam uzņēmumam nebūs stimula ierobežot apvienotā uzņēmuma konkurentu piekļuvi saturam un ka šādai ierobežošanai nebūs būtiskas negatīvas ietekmes uz MDU un SDU klientiem nodrošinātās TV signāla piegādes mazumtirdzniecības lejupējiem tirgiem. Komisija arī neesot novērtējusi apvienotā uzņēmuma spēju un stimulu nodarīt kaitējumu lejupējiem konkurentiem, pasliktinot to piekļuves nosacījumus TV saturam, tostarp digitālās funkcijas (t.i., tūlītējs restarts, pauze utt.), citādi, nevis ar pilnīgu piekļuves ierobežošanu (“daļēja piekļuves ierobežošana”), tādējādi kaitējot patērētājiem.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatīdama, ka darījums ar grozījumiem atbilstoši Vodafone piedāvātajām saistībām, neizraisa būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei TV vairumtirdzniecības tirgos. Tā kā saistības neatbilstot Komisijas Paziņojumā par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem noteiktajiem standartiem un ar tām nepietiekot, lai novērstu būtiskos šķēršļus efektīvai konkurencei šajos un citos tirgos, ar Komisijas atļauju ietverošo lēmumu, ar kuru šie tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir pieņemti, esot pārkāpts Apvienošanās regulas 2. panta 3. punkts.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (OV L 24, 29.1.2004., 1.–22. lpp.).


title: Lieta T-66/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. februārī – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (“HAUZ LONDON”)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/43

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. februārī – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (“HAUZ LONDON”)
      (Lieta T-66/20)
      (2020/C 95/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hauz 1929 Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: N. Lyberis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HAUZ LONDON” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 593 823

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 19. novembra lēmums lietā R 884/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies EUIPO notikušajā procesā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-67/20: Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (“HAUZ NEW YORK”)

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/44

      Prasība, kas celta 2020. gada 3. februārī – Hauz 1929/EUIPO – Houzz (“HAUZ NEW YORK”)
      (Lieta T-67/20)
      (2020/C 95/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Hauz 1929 Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis: N. Lyberis, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Houzz, Inc. (Palo Alto, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “HAUZ NEW YORK” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 593 807

         Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 19. novembra lēmums lietā R 886/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei atlīdzināt prasītājai šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas radušies EUIPO notikušajā procesā.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-69/20: Prasība, kas celta 2020. gada 4. februārī – Tele Columbus/Komisija

text:
               23.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/45

      Prasība, kas celta 2020. gada 4. februārī – Tele Columbus/Komisija
      (Lieta T-69/20)
      (2020/C 95/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Tele Columbus AG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji: C. Wagner un J. Hackl, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt par spēkā neesošu un atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 5187 final (2019. gada 18. jūlijs) (M.8864 – VODAFONE/CERTAIN LIBERTY GLOBAL ASSETS);

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasība ir pamatota ar šādiem pamatiem.

                  1.

                  Pirmais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā un procedūras pārkāpums, izvērtējot horizontālas nekoordinētas ietekmes izraisītus būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei Vācijas mēroga “daudzdzīvokļu ēku mājsaimniecībām (daudzdzīvokļu ēku klientiem) nodrošinātās kabeļtelevīzijas signāla pārraides [..] tirgū” (turpmāk tekstā – “MDU tirgus”).

                  2.

                  Otrais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā, izvērtējot horizontālas nekoordinētas ietekmes izraisītus būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei Vācijas “vienģimenes dzīvojamo māju mājsaimniecībām (vienģimenes dzīvojamo māju klientiem) nodrošinātās [kabeļtelevīzijas] signāla pārraides [..] tirgū”.

                  3.

                  Trešais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā un procedūras pārkāpums, izvērtējot vertikālas nekoordinētas ietekmes izraisītus būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei signāla piegādes tirgū un ar to saistītajā MDU tirgū Vācijā.

                  4.

                  Ceturtais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā, izvērtējot horizontālas nekoordinētas ietekmes izraisītus būtiskus šķēršļus efektīvai konkurencei tā sauktajā iegādes tirgū Vācijā.

                  5.

                  Piektais pamats: acīmredzama kļūda vērtējumā un procedūras pārkāpums, izvērtējot ierosinātās saistības, jo Komisija esot pieņēmusi ierosināto saistību paketi, kas jau sākotnēji – strukturāli – neesot bijusi piemērota tam, lai kompensētu no apvienošanas izrietošos būtiskos konkurences ierobežojumus.