title: Apvienotās lietas C-663/17 P, C-665/17 P un C-669/17 P: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 5. novembra spriedums – Eiropas Centrālā banka (ECB)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Eiropas Komisija/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Eiropas Centrālā banka (ECB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Eiropas Centrālā banka (ECB) (C-669/17 P) (Apelācija – Pieņemamība – Lietas dalībnieka pārstāvība Tiesā – Advokātam izdota pilnvara – Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, likvidatora atsaukta pilnvara – Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, izpildinstitūcijas tiesvedības turpināšana – Eiropas Savienības Pamattiesību harta – 47. pants – Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību – Regula (ES) Nr. 1024/2013 – Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība – Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu – Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celta prasība atcelt tiesību aktu – Pieņemamība – Sabiedrības, kurai anulēta licence, akcionāru tiešs skārums)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/5

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 5. novembra spriedums – Eiropas Centrālā banka (ECB)/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Eiropas Komisija/Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Eiropas Centrālā banka (ECB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA/Eiropas Centrālā banka (ECB) (C-669/17 P)
      (Apvienotās lietas C-663/17 P, C-665/17 P un C-669/17 P) (1)

      (Apelācija - Pieņemamība - Lietas dalībnieka pārstāvība Tiesā - Advokātam izdota pilnvara - Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, likvidatora atsaukta pilnvara - Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, izpildinstitūcijas tiesvedības turpināšana - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - 47. pants - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Regula (ES) Nr. 1024/2013 - Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība - Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu - Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celta prasība atcelt tiesību aktu - Pieņemamība - Sabiedrības, kurai anulēta licence, akcionāru tiešs skārums)
      (2019/C 432/05)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

      (Lieta C-663/17 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Koupepidou un C. Hernández Saseta, pārstāves, kurām palīdz B. Schneider, advokāts, un M. Petite, advokāts)

         Pārējie lietas dalībnieki: AS “Trasta Komercbanka”, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (pārstāvji: M. Kirchner, L. Feddern un O.H. Behrends, advokāti)

         Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Steiblytė, V. Di Bucci un K.-Ph. Wojcik)
      (Lieta C-665/17 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Steiblytė, V. Di Bucci un K.-Ph. Wojcik)

         Pārējie lietas dalībnieki: AS “Trasta Komercbanka”, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (pārstāvji: M. Kirchner, L. Feddern un O.H. Behrends, advokāti), Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Koupepidou un C. Hernández Saseta, pārstāves, kurām palīdz B. Schneider, advokāts, M. Petite, advokāts)
      (Lieta C-669/17 P)

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: AS “Trasta Komercbanka”, Ivan Fursin, Igors Buimisters, SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (pārstāvji: M. Kirchner, L. Feddern un O.H. Behrends, advokāti)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: E. Koupepidou un C. Hernández Saseta, pārstāves, kurām palīdz B. Schneider, advokāts, M. Petite, advokāts)

         Persona, kas iestājusies lietā Eiropas Centrālās bankas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Steiblytė, V. Di Bucci un K.-Ph. Wojcik)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Noraidīt apelācijas sūdzību lietā C-669/17 P kā nepieņemamu, ciktāl to iesnieguši Ivan Fursin un Igors Buimisters, kā arī SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV un Rikam Holding SA.

                  2)

                  Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 12. septembra rīkojumu Fursin u.c./ECB (T-247/16, nav publicēts, EU:T:2017:623).

                  3)

                  Noraidīt Eiropas Centrālās bankas iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz AS “Trasta Komercbanka” celto prasību atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmumu ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 par “Trasta Komercbankai” piešķirtās licences anulēšanu.

                  4)

                  Noraidīt Ivan Fursin un Igora Buimistera, kā arī SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV un Rikam Holding SA celto prasību par Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmuma atcelšanu.

                  5)

                  Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par AS “Trasta Komercbanka” celto prasību par Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmuma atcelšanu.

                  6)

                  Piespriest AS “Trasta Komercbanka”, Ivan Fursin un Igoram Buimisteram, SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, kā arī Rikam Holding SA papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī Eiropas Centrālās bankas un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzībām attiecīgi lietās C-663/17 P un C-665/17 P.

                  7)

                  Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lietu C-663/17 P.

                  8)

                  Piespriest Ivan Fursin un Igoram Buimisteram, SIA “C & R Invest”, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, kā arī Rikam Holding SA papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus pirmās instances tiesvedībā saistībā ar šo akcionāru celto prasību.

                  9)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem lietā C-669/17 P pieņemšanu atlikt.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.

         OV C 42, 5.2.2018.


title: Lieta C-532/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spānija) – QP/Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (Lieta C-532/19)
      (2019/C 432/20)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: QP

         Atbildētāja: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai prasība, ka Spānijas pilsonim, kas nav īstenojis savas pārvietošanās tiesības, ir jāizpilda RD [Real Decreto] 240/2007 7. panta [1. punkta] nosacījumi kā obligāts priekšnoteikums, lai tiktu atzītas viņa laulātā, kas ir trešās valsts valstspiederīgais, uzturēšanās tiesības saskaņā ar šī RD [Real Decreto] 7. panta [2. punktu], šo nosacījumu neizpildes gadījumā var nozīmēt [LESD] 20. panta pārkāpumu, ja šo [uzturēšanās] tiesību atteikuma rezultātā Spānijas pilsonis ir spiests pilnībā izceļot no Savienības teritorijas?
                  Jautājuma kontekstā ir ņemts vērā, ka Spānijas Código Civil [Civilkodeksa] 68. pantā ir noteikts laulāto pienākums dzīvot kopā.

                  2)

                  Vai katrā ziņā – neskarot iepriekš minēto un ja iepriekš minētais neīstenojas –, ar Spānijas valsts RD 240/2007 7. panta automātisku piemērošanas praksi ir pārkāpts [LESD] 20. pants iepriekš minētajos apstākļos, kad, atsakot uzturēšanās atļauju Savienības pilsoņa, kurš nekad nav īstenojis brīvas pārvietošanās tiesības, ģimenes loceklim tā iemesla dēļ vien, ka Savienības pilsonis nav izpildījis šajā tiesību normā paredzētos nosacījumus, un konkrēti un individuāli nepārbaudot, vai starp šo Savienības pilsoni un trešās valsts valstspiederīgo pastāv tādas atkarības attiecības, kuru ietekmē jebkāda iemesla dēļ un, ņemot vērā attiecīgos apstākļus, gadījumā, ja trešās valsts valstspiederīgajam tiek atteiktas uzturēšanās tiesības, Savienības pilsonis nevarētu šķirties no ģimenes locekļa, no kura viņš ir atkarīgs, un viņam būtu jāizceļo no Savienības?
                  Jautājuma kontekstā ir ņemta vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūra, tostarp 2018. gada 8. maija spriedums C-82/16 K.A. u.c. pret Belgische Staat (1).

         (1)  Spriedums, 2018. gada 8. maijs, K.A. u.c. (Ģimenes atkalapvienošanās Beļģijā) (C-82/16, EU:C:2018:308).


title: Lieta T-454/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Biasotto/EUIPO – Oofos (“OO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OO” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “OO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/45

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Biasotto/EUIPO – Oofos (“OO”)
      (Lieta T-454/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “OO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “OO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/52)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Alessandro Biasotto (Trévise, Itālija) (pārstāvji: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni un E. Cammareri, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: E. Markakis un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Klink, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 15. maija lēmumu lietā R 1281/2017-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Oofos un A. Biasotto.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Alessandro Biasotto atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-192/18: Tiesas (virspalāta) 2019. gada 5. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde – LES 19. panta 1. punkta otrā daļa – Tiesiskums – Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības – Tiesnešu neatceļamības un neatkarības principi – Pensionēšanās vecuma samazināšana Polijas vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešiem – Iespēja turpināt pildīt tiesneša amata pienākumus pēc jaunā noteiktā vecuma sasniegšanas, saņemot tieslietu ministra atļauju – LESD 157. pants – Direktīva 2006/54/EK – 5. panta a) punkts un 9. panta 1. punkta f) apakšpunkts – Diskriminācijas dzimuma dēļ aizliegums atalgojuma, nodarbinātības un profesijas jomā – Dažādu pensionēšanās vecumu ieviešana sievietēm un vīriešiem, kas ieņem Polijas vispārējās jurisdikcijas tiesu un Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) tiesnešu, kā arī Polijas prokuratūras prokurora amatus)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/6

      Tiesas (virspalāta) 2019. gada 5. novembra spriedums – Eiropas Komisija/Polijas Republika
      (Lieta C-192/18) (1)

      (Valsts pienākumu neizpilde - LES 19. panta 1. punkta otrā daļa - Tiesiskums - Efektīva tiesību aizsardzība tiesā jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības - Tiesnešu neatceļamības un neatkarības principi - Pensionēšanās vecuma samazināšana Polijas vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešiem - Iespēja turpināt pildīt tiesneša amata pienākumus pēc jaunā noteiktā vecuma sasniegšanas, saņemot tieslietu ministra atļauju - LESD 157. pants - Direktīva 2006/54/EK - 5. panta a) punkts un 9. panta 1. punkta f) apakšpunkts - Diskriminācijas dzimuma dēļ aizliegums atalgojuma, nodarbinātības un profesijas jomā - Dažādu pensionēšanās vecumu ieviešana sievietēm un vīriešiem, kas ieņem Polijas vispārējās jurisdikcijas tiesu un Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa, Polija) tiesnešu, kā arī Polijas prokuratūras prokurora amatus)
      (2019/C 432/06)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Szmytkowska, K. Banks, C. Valero un H. Krämer)

         Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna, K. Majcher un S. Żyrek, pārstāvji, kam palīdz W. Gontarski, advokāts)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (Likums, ar ko groza Likumu par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju un dažus citus likumus) 13. panta 1.–3. punktā ieviešot atšķirīgu pensionēšanās vecumu vīriešiem un sievietēm, kuri ir vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesneši, Sąd Najwyższy (Augstākā tiesa) tiesneši vai Polijas prokuratūras prokurori, Polijas Republika nav izpildījusi LESD 157. pantā, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/54/EK (2006. gada 5. jūlijs) par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos, 5. panta a) punktā un 9. panta 1. punkta f) apakšpunktā paredzētos pienākumus.

                  2)

                  2017. gada 12. jūlija likuma, ar ko groza Likumu par vispārējās jurisdikcijas tiesu organizāciju un dažus citus likumus, 1. panta 26. punkta b) un c) apakšpunktā pilnvarojot tieslietu ministru (Polija) atļaut vai neatļaut Polijas vispārējās jurisdikcijas tiesu tiesnešiem turpināt pildīt amata pienākumus pēc tam, kad šie tiesneši ir sasnieguši jauno pensionēšanās vecumu, kurš ir samazināts šā paša likuma 13. panta 1. punktā, Polijas Republika nav izpildījusi LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā paredzētos pienākumus.

                  3)

                  Polijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 182, 28.5.2018.


title: Lieta T-48/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 7. novembra spriedums – ADDE/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlaments – Lēmums, ar kuru par neatbilstīgiem atzīti daži politiskās partijas izdevumi saistībā ar 2015. gada dotācijām – Lēmums, ar kuru piešķirta dotācija par 2017. gadu un paredzēts priekšfinansējums 33 % apmērā no dotācijas maksimālās summas un pienākums sniegt bankas garantiju – Objektivitātes pienākums – Tiesības uz aizstāvību – Finanšu regula – Finanšu regulas piemērošanas noteikumi – Regula (EK) Nr. 2004/2003 – Samērīgums – Vienlīdzīga attieksme)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/34

      Vispārējās tiesas 2019. gada 7. novembra spriedums – ADDE/Parlaments
      (Lieta T-48/17) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlaments - Lēmums, ar kuru par neatbilstīgiem atzīti daži politiskās partijas izdevumi saistībā ar 2015. gada dotācijām - Lēmums, ar kuru piešķirta dotācija par 2017. gadu un paredzēts priekšfinansējums 33 % apmērā no dotācijas maksimālās summas un pienākums sniegt bankas garantiju - Objektivitātes pienākums - Tiesības uz aizstāvību - Finanšu regula - Finanšu regulas piemērošanas noteikumi - Regula (EK) Nr. 2004/2003 - Samērīgums - Vienlīdzīga attieksme)
      (2019/C 432/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: sākotnēji L. Defalque un L. Ruessmann, vēlāk M. Modrikanen un visbeidzot – Y. Rimokh, avocats)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: C. Burgos un S. Alves)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt, pirmkārt, Parlamenta 2016. gada 21. novembra lēmumu, ar kuru par neatbilstīgiem atzīti daži izdevumi saistībā ar 2015. gada dotāciju, un, otrkārt, Parlamenta 2016. gada 12. decembra lēmumu FINS-2017-13 par dotācijas piešķiršanu prasītājai attiecībā uz 2017. gadu, ciktāl ar minēto lēmumu priekšfinansējums ir aprobežots ar 33 % no dotācijas maksimālās summas, paredzot nosacījumu, ka tiek sniegta bankas garantija.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Parlamenta 2016. gada 21. novembra lēmumu, ar kuru par neatbilstīgiem atzīti daži izdevumi saistībā ar 2015. finanšu gada dotāciju.

                  2)

                     Noraidīt prasību atcelt Parlamenta 2016. gada 12. decembra lēmumu FINS-2017-13 par dotācijas piešķiršanu prasītājai attiecībā uz 2017. finanšu gadu.

                  3)

                     Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL un Eiropas Parlaments paši sedz savus tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

         (1)  OV C 78, 13.3.2017.


title: Lieta C-576/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. jūlijā Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-377/18 Intercept Pharma un Intercept Pharmaceuticals/EMA

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/17

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. jūlijā Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-377/18 Intercept Pharma un Intercept Pharmaceuticals/EMA
      (Lieta C-576/19 P)
      (2019/C 432/21)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Intercept Pharma Ltd, Intercept Pharmaceuticals, Inc. (pārstāvji: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos, Solicitors, un F. Campbell, Barrister)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Zāļu aģentūra

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Vispārējās tiesas 2019. gada 28. jūnija nolēmumu;

                  —

                  atcelt lēmumu, ko atbildētāja 2018. gada 15. maijā darīja zināmu apelācijas sūdzības iesniedzējām, publicēt Periodisko ieguvumu un riska novērtējuma ziņojumu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējām gan tiesāšanās, gan citus ar šo lietu saistītos izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas instancē.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka Regulas 1049/2001 (1) 4. panta 2. punkta ievilkums “tiesvedības aizsardzība” ir atbilstošs tikai tad, ja dokumenti ir sastādīti konkrētas tiesvedības ietvaros vai ja tie satur juridiskas nostājas, kas ir šādas tiesvedības priekšmets. Tas ir nepieņemams ierobežojums 4. panta 2. punkta formulējumam, kas nav iekļauts regulā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini secinājusi, ka Regulas 1049/2001 4. panta 2. punkta “komerciālo interešu” ievilkumu var piemērot tikai tad, ja ir atzīts, ka konkrēti dokumenta elementi apdraud attiecīgās puses komerciālās intereses, un to nevar piemērot, pamatojoties tikai uz to, ka visa dokumenta izpaušana kaitētu tā radītāja komerciālajām interesēm. Šāds uzskats liedza Vispārējai tiesai atzīt atbildētājas pieļauto kļūdu tiesību piemērošanā un vērtējumā, atsakoties izskatīt lūguma par informācijas izpaušanu kontekstu šajā lietā.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


title: Lieta T-750/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 25. oktobra rīkojums – Briois/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta loceklis – Privilēģijas un imunitāte – Lēmums atcelt parlamentāro imunitāti – Deputāta mandāta izbeigšanās – Intereses celt prasību zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/56

      Vispārējās tiesas 2019. gada 25. oktobra rīkojums – Briois/Parlaments
      (Lieta T-750/18) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta loceklis - Privilēģijas un imunitāte - Lēmums atcelt parlamentāro imunitāti - Deputāta mandāta izbeigšanās - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 432/66)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Steeve Briois (Enēna–Bomona [Hénin-Beaumont], Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: S. Alonso de León un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Parlamenta 2018. gada 24. oktobra lēmumu P8_TA(2018)0401 atcelt prasītāja parlamentāro imunitāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 82, 4.3.2019.


title: Lieta T-332/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – E-Control/ACER (Enerģētika – ACER Apelācijas valdes lēmums – Reģionu noteikšana jaudu aprēķināšanai – Prasība atcelt tiesību aktu – Interese celt prasību – Daļēja nepieņemamība – Regula (ES) 2015/1222 – ACER kompetence)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/35

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – E-Control/ACER
      (Lieta T-332/17) (1)

      (Enerģētika - ACER Apelācijas valdes lēmums - Reģionu noteikšana jaudu aprēķināšanai - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Daļēja nepieņemamība - Regula (ES) 2015/1222 - ACER kompetence)
      (2019/C 432/39)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vīne, Austrija) (pārstāvis: F. Schuhmacher, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (pārstāvji: P. Martinet un E. Tremmel)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Verbund AG (Vīne) (pārstāvis: S. Polster, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller, Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ACER apelācijas valdes 2017. gada 17. marta lēmumu A-001-2017 (konsolidēts), ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par ACER lēmumu Nr. 6/2016 saistībā ar reģionu noteikšanu jaudu aprēķināšanai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) apelācijas valdes 2017. gada 17. marta lēmumu A-001-2017 (konsolidēts), ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par ACER lēmumu Nr. 6/2016 saistībā ar reģionu noteikšanu jaudu aprēķināšanai, ciktāl ar to ir noraidīta Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) apelācijas sūdzība.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     ACER sedz savus, kā arī atlīdzina ceturtdaļu E-Control tiesāšanās izdevumu.

                  4)

                     E-Control sedz trīs ceturdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem.

                  5)

                     Čehijas Republika, Polijas Republika un Verbund AG sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta T-145/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 17. oktobra rīkojums – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Dotāciju nolīgums, kas noslēgts finanšu instrumenta videi (LIFE+) ietvaros – Paziņojums par parādu – Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms – Prasības pārkvalificēšanas neesamība – Acīmredzama nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/56

      Vispārējās tiesas 2019. gada 17. oktobra rīkojums – Jap Energéticas y Medioambientales/Komisija
      (Lieta T-145/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Dotāciju nolīgums, kas noslēgts finanšu instrumenta videi (LIFE+) ietvaros - Paziņojums par parādu - Akts, kurš ir saistīts tikai ar līgumiskām attiecībām un ir no tām nenodalāms - Prasības pārkvalificēšanas neesamība - Acīmredzama nepieņemamība)
      (2019/C 432/67)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valensija, Spānija) (pārstāvis: G. Alabau Zabal, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: J. Estrada de Solà un S. Izquierdo Pérez)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt paziņojumu par parādu, kuru Komisija izdevusi 2019. gada 14. janvārī, lai atgūtu summu 82 750,96 EUR apmērā, kas prasītājai izmaksāta saistībā ar finanšu atbalstu projektam, kurā paredzēts izveidot prototipu ūdeņraža ieguvei, izmantojot tīru ūdeni, amonjaku un pārstrādātu alumīniju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu.

                  2)

                     Jap Energéticas y Medioambientales, SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas ir saistīti ar pagaidu noregulējuma tiesvedību.

         (1)  OV C 155, 6.5.2019.


title: Lieta T-498/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (“Happy Moreno choco”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Happy Moreno choco” reģistrācijas pieteikums – Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “MORENO” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) – Ar agrākām valsts grafiskām preču zīmēm aptverto preču saraksta aizstāšana – Apelācijas padomes lēmuma labošana – Regulas 2017/1001 102. panta 1. punkts – Juridiskais pamats – Agrākā lēmumpieņemšanas prakse – Tiesiskā drošība – Tiesiskā paļāvība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/46

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (“Happy Moreno choco”)
      (Lieta T-498/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Happy Moreno choco” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “MORENO” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Ar agrākām valsts grafiskām preču zīmēm aptverto preču saraksta aizstāšana - Apelācijas padomes lēmuma labošana - Regulas 2017/1001 102. panta 1. punkts - Juridiskais pamats - Agrākā lēmumpieņemšanas prakse - Tiesiskā drošība - Tiesiskā paļāvība)
      (2019/C 432/53)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Polija) (pārstāvis: M. Kondrat, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: K. Kompari un H. O’Neill)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Esene, Vācija) (pārstāvji: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen un M. Minkner, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 31. maija lēmumu lietā R 1464/2017-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Aldi Einkauf un ZPC Flis.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 31. maija lēmumu lietā R 1464/2017-1, ciktāl ar to ir atteikta pieteiktās preču zīmes reģistrācija attiecībā uz šādām precēm: “kafijas aizstājēji; tēja, kakao; preces, kas ir izgatavotas no kakao; dzērieni uz šokolādes pamata; visas iepriekš minētās preces arī šķīstošu produktu veidā”, izņemot kakao attiecībā uz pēdējām minētajām precēm.

                  2)

                     Apmierināt iebildumus attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikuma norādītajām precēm un pakalpojumiem, izņemot pakalpojumus, kas ietilpst 35. klasē un atbilst šādam aprakstam: “cepumu izgatavošanas formu mazumtirdzniecība vai vairumtirdzniecība; cepumu izgatavošanas formu vairumtirdzniecība un mazumtirdzniecība tīmeklī”.

                  3)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  4)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 352, 1.10.2018.


title: Lieta C-577/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. jūlijā KID-Systeme GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 16. maija spriedumu lietā T-354/18 KID-Systeme/EUIPO

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/18

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 29. jūlijā KID-Systeme GmbH iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2019. gada 16. maija spriedumu lietā T-354/18 KID-Systeme/EUIPO
      (Lieta C-577/19 P)
      (2019/C 432/22)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: KID-Systeme GmbH (pārstāvji: R. Kunze, G. Würtenberger un T. Wittmann, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      Ar 2019. gada 10. oktobra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda KID-Systeme GmbH pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-188/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra rīkojums – Apvienotā Karaliste/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu – Pētniecība, tehnoloģijas attīstība un kosmoss – Savienības septītā pamatprogramma – Revīzija – Darba laika uzskaites tabulu neaizpildīšana – Par neattiecināmām atzītas personāla izmaksas – Komisijas lēmums par galīgā revīzijas ziņojuma apstiprināšanu – Nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/57

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra rīkojums – Apvienotā Karaliste/Komisija
      (Lieta T-188/19) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Pētniecība, tehnoloģijas attīstība un kosmoss - Savienības septītā pamatprogramma - Revīzija - Darba laika uzskaites tabulu neaizpildīšana - Par neattiecināmām atzītas personāla izmaksas - Komisijas lēmums par galīgā revīzijas ziņojuma apstiprināšanu - Nepieņemamība)
      (2019/C 432/68)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji: S. Brandon un Z. Lavery, kuriem palīdz T. Johnston un J. Scott, barristers)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: R. Lyal, A. Kyratsou un M. Siekierzyńska)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts atzīt, ka, apstiprinot kā galīgu revīzijas ziņojumu ar atsauces numuru 14-BA 262-013 attiecībā uz dotāciju nolīgumu projektiem “Combine”, “EUFAR” un “THOR” izpildi, kuru saņēmēja ir Met Office, nacionālā meteoroloģijas institūcija, kas Apvienotās Karalistes valdības iestāžu struktūras ietvaros ir piesaistīta Komercdarbības, enerģētikas un rūpniecības stratēģijas ministrijai, Komisija nav pareizi interpretējusi un piemērojusi līgumiskos noteikumus attiecībā uz šiem projektiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

                  2)

                     Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 172, 20.5.2019.


title: Lieta T-559/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo medicīnisku plāksteri – Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā – Spēkā neesamības pamats – Individuāls raksturs – Informēts lietotājs – Autora brīvības pakāpe – Atšķirīgs kopējais iespaids – Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/47

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)
      (Lieta T-559/18) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo medicīnisku plāksteri - Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Atšķirīgs kopējais iespaids - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25.panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/54)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Vācija) (pārstāvji: K. Middelhoff, G. Schoenen un S. Biermann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: F. Kramer, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 2215/2016-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Atos Medical un Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Atos Medical GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta C-212/18: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Vide – Direktīva 2008/98/EK – Atkritumi – Ķīmiski apstrādātas izlietotas augu eļļas – 6. panta 1. un 4. punkts – Atkritumu stadijas izbeigšanās – Direktīva 2009/28/EK – Atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšana – 13. pants – Valsts noteikumi attiecībā uz atļauju izsniegšanas, sertificēšanas un licencēšanas procedūrām, kuras piemēro elektroenerģijas un apsildei un dzesēšanai izmantojamās elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamajiem energoresursiem – Bioloģiskā šķidrā kurināmā izmantošana elektroenerģijas ražošanas iekārtas darbināšanai)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/7

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 24. oktobra spriedums (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
      (Lieta C-212/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Direktīva 2008/98/EK - Atkritumi - Ķīmiski apstrādātas izlietotas augu eļļas - 6. panta 1. un 4. punkts - Atkritumu stadijas izbeigšanās - Direktīva 2009/28/EK - Atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšana - 13. pants - Valsts noteikumi attiecībā uz atļauju izsniegšanas, sertificēšanas un licencēšanas procedūrām, kuras piemēro elektroenerģijas un apsildei un dzesēšanai izmantojamās elektroenerģijas ražošanai no atjaunojamajiem energoresursiem - Bioloģiskā šķidrā kurināmā izmantošana elektroenerģijas ražošanas iekārtas darbināšanai)
      (2019/C 432/07)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Prato Nevoso Termo Energy Srl

         Atbildētāji: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

         Piedaloties: Comune di Frabosa Sottana

         Rezolutīvā daļa

      Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK (2008. gada 19. novembris) par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu 6. panta 1. un 4. punkts, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/1513 (2015. gada 9. septembris), 13. panta 1. punkts, lasot tos savstarpējā kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek aizliegts tāds valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pieteikums saņemt atļauju, lai elektroenerģijas ražošanas iekārtas, kas rada emisijas gaisā, darbināšanā metāns tiktu aizstāts ar vielu, kas iegūta no ķīmiski apstrādātām izlietotām augu eļļām, ir jāatsaka tādēļ, ka šī viela nav tikusi iekļauta šādam nolūkam atļauto, no biomasas iegūtu kurināmo kategoriju sarakstā un ka šis saraksts var tikt grozīts tikai ar ministrijas dekrētu, kura pieņemšanas procedūra netiek koordinēta ar administratīvo procedūru attiecībā uz atļauju izmantot šādu vielu kā kurināmo, ja vien dalībvalsts, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, ir varējusi secināt, ka nav pierādīts, ka minētās augu eļļas izmantošana šādos apstākļos ļauj uzskatīt, ka Direktīvas 2008/98 6. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi ir tikuši izpildīti, un it īpaši – ka šai izmantošanai nav nekādas varbūtēji kaitīgas ietekmes uz vidi un cilvēku veselību. Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai pamatlietā tā tas ir.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta T-560/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri) (Kopienas dizainparaugs – Spēkā neesamības atzīšanas process – Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo medicīnisku plāksteri – Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā – Spēkā neesamības pamats – Individuāls raksturs – Informēts lietotājs – Autora brīvības pakāpe – Atšķirīgs kopējais iespaids – Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Atos Medical/EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medicīniskie plāksteri)
      (Lieta T-560/18) (1)

      (Kopienas dizainparaugs - Spēkā neesamības atzīšanas process - Reģistrēts Kopienas dizainparaugs, kas attēlo medicīnisku plāksteri - Agrāku dizainparaugu nodošana atklātībā - Spēkā neesamības pamats - Individuāls raksturs - Informēts lietotājs - Autora brīvības pakāpe - Atšķirīgs kopējais iespaids - Regulas (EK) Nr. 6/2002 6. pants un 25. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/55)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Vācija) (pārstāvji: K. Middelhoff, G. Schoenen un S. Biermann, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāve: D. Walicka)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvis: F. Kramer, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas trešās padomes 2018. gada 29. jūnija lēmumu lietā R 2216/2016-3 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Atos Medical un Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Atos Medical GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 399, 5.11.2018.


title: Lieta T-211/19: Vispārējās tiesas 2019. gada 25. oktobra rīkojums – Le Pen/Parlaments (Institucionālās tiesības – Eiropas Parlamenta deputāts – Privilēģijas un imunitāte – Lēmums atcelt parlamenta deputāta imunitāti – Deputāta pilnvaru termiņa beigšanās – Intereses celt prasību zudums – Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/58

      Vispārējās tiesas 2019. gada 25. oktobra rīkojums – Le Pen/Parlaments
      (Lieta T-211/19) (1)

      (Institucionālās tiesības - Eiropas Parlamenta deputāts - Privilēģijas un imunitāte - Lēmums atcelt parlamenta deputāta imunitāti - Deputāta pilnvaru termiņa beigšanās - Intereses celt prasību zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
      (2019/C 432/69)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francija) (pārstāvis: F. Wagner, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji: N. Görlitz un C. Burgos)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Parlamenta 2019. gada 12. marta Lēmumu P8_TA(2019)0136 atcelt parlamenta deputāta imunitāti prasītājam.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību.

                  2)

                     Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

         (1)  OV C 187, 3.6.2019.


title: Lieta T-568/18: Vispārējās tiesas 2019. gada 7. novembra spriedums – Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (“WE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE” reģistrācijas pieteikums – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “WE” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/48

      Vispārējās tiesas 2019. gada 7. novembra spriedums – Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (“WE”)
      (Lieta T-568/18) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “WE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “WE” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2019/C 432/56)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Local-e-motion GmbH (Dorstena, Vācija) (pārstāvis: D. Sprenger, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: W. Schramek, M. Fischer un D. Hanf)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Volkswagen AG (Volfsburga, Vācija) (pārstāvji: F. Thiering un L. Steidle, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 12. jūlija lēmumu lietā R 128/2018-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Volkswagen un Local-e-motion.

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                     prasību noraidīt;

                  2)

                     Local-e-motion GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 427, 26.11.2018.


title: Lieta C-601/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. augustā BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-888/16 BP/FRA

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/19

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 7. augustā BP iesniedza par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2019. gada 11. jūlija spriedumu lietā T-888/16 BP/FRA
      (Lieta C-601/19 P)
      (2019/C 432/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: BP (pārstāvis: E. Lazar, advokāts)

         Otra lietas dalībniece: Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūra (FRA)

         Prasījumi

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu un līdz ar to

                  —

                  atcelt institūcijas, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (IPNL), 2016. gada 21. aprīļa lēmumu nepagarināt viņas darba līgumu;

                  —

                  piespriest samaksāt kompensāciju par mantisko un nemantisko kaitējumu, kas nodarīts apelācijas sūdzības iesniedzējai, pirmkārt, prettiesiska lēmuma par līguma nepagarināšanu rezultātā un, otrkārt, prettiesiskas sprieduma lietā T-658/13 P izpildes dēļ;

                  —

                  piespriest kompensāciju par mantisko un nemantisko kaitējumu, kas nodarīts apelācijas sūdzības iesniedzējai ar to, ka atbildētāja nav pieņēmusi atbilstošus noteikumus attiecībā uz novērtēšanu, pārkvalificēšanu un līgumu pagarināšanu, un ar to saistīto kaitējumu, kas izriet no šādu noteikumu neesamības;

                  —

                  nospriest, ka FRA Vērtējumu un klasifikācijas pamatnostādnes un FRA direktora lēmums 2009/13 par darba līgumu pagarināšanu ir prettiesiski, jo šos noteikumus ir pieņēmusi persona bez atbilstošas kompetences saskaņā ar prettiesisku procedūru;

                  —

                  īstenot savu neierobežoto kompetenci, lai nodrošinātu sava nolēmuma efektivitāti;

                  —

                  piespriest atbildētājai samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši Eiropas Centrālās bankas piemērotajai likmei, pieskaitot tai divus procentpunktus summai, kura, iespējams, tiks piešķirta, vai jebkādu citu procentu maksājumu, kuru Tiesa atzīst par taisnīgu un atbilstošu;

                  —

                  piespriest FRA atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies gan pirmās instances tiesvedībā, gan apelācijas tiesvedībā.

         Pamati un galvenie argumenti

      Pirmais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu otrā pamata vērtējumā saistībā ar FRA noteikumu prettiesiskumu un ceturtā prasījuma vērtējumā saistībā ar pamatu par prettiesiskumu, kuru apelācijas sūdzības iesniedzēja ir izvirzījusi atbilstoši LESD 277. pantam. Šajā ziņā Vispārējā tiesa esot nepareizi izvērtējusi faktus un pierādījumus, sagrozījusi skaidro pierādījumu jēgu, pieļāvusi tiesību kļūdu, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu un ir pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam.
      Otrais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa neesot spriedusi par trešo prasījumu un neesot īstenojusi savu neierobežoto kompetenci, kā tas tika lūgts piektajā prasījumā. Šajā ziņā Vispārējā tiesa esot pārkāpusi prasību aizsargāt tiesiskumu, kā noteikts LES 19. panta 1. punktā, un esot pārkāpusi LESD 268. pantu.
      Trešais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Vispārējās tiesas Reglamenta 35., 36., 64. un 65. pantu. Šajā ziņā Vispārējā tiesa esot pārkāpusi sacīkstes principu; neesot izsniegusi FRA2017. gada 25. septembra vēstuli un neesot paziņojusi apelācijas sūdzības iesniedzējai par šo izsniegšanu; esot pārkāpusi atbildei pievienoto pierādījumu apstrādi un pārkāpusi noteikumus par pierādījumiem; kļūdaini noraidījusi OLAF ziņojumu apvienotajās lietās OF/2014/0192 un OF/2015/0167; esot pārkāpusi tiesības tikt uzklausītam; esot pārkāpusi tiesības uz taisnīgu tiesu un pārkāpusi Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 52. pantu.
      Ceturtais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un principu par efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas noteikts ES hartas 47. pantā, un neesot pienācīgi norādījusi pamatojumu.
      Piektais apelācijas sūdzības pamats: Vispārējā tiesa esot pārkāpusi sava Reglamenta 134. un 135. pantu par tiesāšanās izdevumiem. Šajā ziņā Vispārēja tiesa neesot izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu.


title: Lieta T-333/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Austrian Power Grid et Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER (Enerģētika – ACER Apelācijas valdes lēmums – Reģionu noteikšana jaudu aprēķināšanai – Prasība atcelt tiesību aktu – Interese celt prasību – Daļēja nepieņemamība – Regula (ES) 2015/1222 – ACER kompetence)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/36

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Austrian Power Grid et Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER
      (Lieta T-333/17) (1)

      (Enerģētika - ACER Apelācijas valdes lēmums - Reģionu noteikšana jaudu aprēķināšanai - Prasība atcelt tiesību aktu - Interese celt prasību - Daļēja nepieņemamība - Regula (ES) 2015/1222 - ACER kompetence)
      (2019/C 432/40)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Austrian Power Grid AG (Vīne, Austrija) un Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH (Bregenz, Austrija) (pārstāvji: H. Kristoferitsch un S. Huber, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūra (pārstāvji: P. Martinet un E. Tremmel)

         Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Verbund AG (Vīne, Austrija) (pārstāvis: S. Polster, advokāts)

         Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Čehijas Republika (pārstāvji: M. Smolek, J. Vláčil un T. Müller, Polijas Republika (pārstāvis: B. Majczyna, Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polija) (pārstāvis: M. Szambelańczyk, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt ACER apelācijas valdes 2017. gada 17. marta lēmumu A-001-2017 (konsolidēts), ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par ACER lēmumu Nr. 6/2016 saistībā ar reģionu noteikšanu jaudu aprēķināšanai.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Atcelt Eiropas Savienības Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) apelācijas valdes 2017. gada 17. marta lēmumu A-001-2017 (konsolidēts), ar kuru ir noraidīta apelācijas sūdzība par ACER lēmumu Nr. 6/2016 saistībā ar reģionu noteikšanu jaudu aprēķināšanai, ciktāl ar to ir noraidīta Austrian Power Grid AG et de Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH apelācijas sūdzība.

                  2)

                     Pārējā daļā prasību noraidīt.

                  3)

                     ACER sedz savus, kā arī atlīdzina ceturtdaļu Austrian Power Grid un Vorarlberger Übertragungsnetz tiesāšanās izdevumu.

                  4)

                     Austrian Power Grid un Vorarlberger Übertragungsnetz sedz trīs ceturtdaļas savu tiesāšanās izdevumu.

                  5)

                     Čehijas Republika, Polijas Republika, Verbund AG un Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

         (1)  OV C 249, 31.7.2017.


title: Lieta C-622/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. augustā Luz Saúde, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedumu lietā T-357/18 Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/20

      Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. augustā Luz Saúde, S.A. iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2019. gada 13. jūnija spriedumu lietā T-357/18 Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz
      (Lieta C-622/19 P)
      (2019/C 432/25)
      Tiesvedības valoda – portugāļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Luz Saúde, S.A. (pārstāvji: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, G. Moreira Rato un M. Stock da Cunha, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs un Clínica La Luz

      Ar 2019. gada 5. novembra rīkojumu Tiesa (apelācijas sūdzību pieļaujamības vērtējuma palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieļaujamu un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai Luz Saúde, S.A. pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-383/19 R: Vispārējās tiesas 2019. gada 23. oktobra rīkojums – Walker u.c./Parlaments un Padome (Pagaidu noregulējums – Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa – Regula (ES) 2018/1806 – Savienības pilsonības zaudēšana – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība – Nepieņemamība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/58

      Vispārējās tiesas 2019. gada 23. oktobra rīkojums – Walker u.c./Parlaments un Padome
      (Lieta T-383/19 R)
      (Pagaidu noregulējums - Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa - Regula (ES) 2018/1806 - Savienības pilsonības zaudēšana - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Pamatprasības acīmredzama nepieņemamība - Nepieņemamība)
      (2019/C 432/70)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Hilary Elizabeth Walker (Cadix, Spānija), Jennifer Ann Cording (Valdagno, Itālija), Douglas Edward Watson (Beaumont-du-Périgord, Francija), Christopher David Randolph (Ballinlassa Belcarra Castlebar, Īrija), Michael Charles Strawson (Serralongue, Francija) (pārstāvis: J. Fouchet, advokāts)

         Atbildētāji: Eiropas Parlaments (pārstāvji: D. Warin un R. van de Westelaken) un Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: S. Cholakova, R. Meyer un M. Bauer)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru tiek lūgts, pirmkārt, apturēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/592 (2019. gada 10. aprīlis), ar kuru attiecībā uz Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības groza Regulu (ES) 2018/1806, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru valstspiederīgajiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru valstspiederīgajiem minētā prasība neattiecas (OV 2019, L 103 I, 1. lpp.), izpildi un, otrkārt, noteikt atsevišķus pagaidu pasākumus.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                     Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-335/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Komisija (Šķīrējklauzula – Programma pārtikas nodrošināšanai Zimbabves lauku mājsaimniecībām, kuras īpaši skāris pārtikas trūkums (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) – Prasības pārkvalificēšana – Revīzijas ziņojumi – Revīzijas palātas revīzijas ziņojums – OLAF ziņojums – Piešķirto līdzekļu atmaksāšana – Samērīgums – Tiesiskā paļāvība)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums – Help – Hilfe zur Selbsthilfe/Komisija
      (Lieta T-335/17) (1)

      (Šķīrējklauzula - Programma pārtikas nodrošināšanai Zimbabves lauku mājsaimniecībām, kuras īpaši skāris pārtikas trūkums (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) - Prasības pārkvalificēšana - Revīzijas ziņojumi - Revīzijas palātas revīzijas ziņojums - OLAF ziņojums - Piešķirto līdzekļu atmaksāšana - Samērīgums - Tiesiskā paļāvība)
      (2019/C 432/41)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV (Bonna, Vācija) (pārstāvji: sākotnēji V. Jungkind un P. Cramer, vēlāk V. Jungkind un F. Geber, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: A. Aresu, K. Blanck un A. Katsimerou)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 21. marta lēmumu Ares(2017) 1515573, ar ko tiek uzdots atgūt daļu no projektam ECHO/ZWE/BUD/2009/02002 piešķirtās dotācijas, kā arī uz šo lēmumu pamatoto samaksas pieprasījumu un, otrkārt, prasība, kas ir pamatota ar LESD 272. pantu un ar kuru tiek lūgts piespriest Komisijai atmaksāt summu 643 627,72 EUR apmērā, ko prasītāja Komisijai pārskaitījusi atbilstoši 2017. gada 21. marta lēmumam, kā arī 2017. gada 7. aprīļa un 5. septembra samaksas pieprasījumiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 239, 24.7.2017.


title: Lieta C-675/19 SA: Pieteikums par atļauju veikt trešo personu mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2019. gada 9. septembrī – Ntinos Ramon/Eiropas Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/21

      Pieteikums par atļauju veikt trešo personu mantas apķīlāšanu, kas iesniegts 2019. gada 9. septembrī – Ntinos Ramon/Eiropas Komisija
      (Lieta C-675/19 SA)
      (2019/C 432/26)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Ntinos Ramon (pārstāvji: Achilleas Demetriades un Charalampos Pogiatzis, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājs lūdz:

                  Α.

                  lai Tiesa nospriež atņemt Eiropas Komisijai imunitāti saskaņā ar Protokola Nr. 7 (1) par privilēģijām un imunitāti Eiropas Savienībā 1. pantu un atļauj paziņot un izpildīt:

                              1)

                              2019. gada 26. jūnija rīkojumu par trešo personu mantas pagaidu apķīlāšanu (Garnishee Order Nisi), ko pieņēmusi Eparchiako Dikastirio Ammochostou (Famagustas rajona tiesa) Kiprā,

                              2)

                              jebkuru pasākumu, ko ir noteikusi minētā tiesa,

                              3)

                              jebkuru citu ar to saistītu pasākumu;

                  Β.

                  noteikt jebkādu pasākumu un/vai līdzekli, ko Tiesa uzskata par taisnīgu un objektīvu šajā lietā;

                  C.

                  piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot PVN.

         (1)  OV 2016, C 202, 266. lpp.


title: Lieta T-601/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Kuba forma, kura skaldnēm ir režģa struktūra) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme – Kuba forma, kura skaldnēm ir režģa struktūra – Absolūts atteikuma pamats – Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts) – Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai – Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts (tagad Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts) – Regulas Nr. 207/2009 75. panta 1. punkta otrais teikums (tagad Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta otrais teikums) – Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts (tagad Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts))

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/37

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Rubik’s Brand/EUIPO – Simba Toys (Kuba forma, kura skaldnēm ir režģa struktūra)
      (Lieta T-601/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības trīsdimensiju preču zīme - Kuba forma, kura skaldnēm ir režģa struktūra - Absolūts atteikuma pamats - Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts (tagad Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta e) apakšpunkta ii) punkts) - Apzīmējums, ko veido vienīgi preces forma, kura ir vajadzīga tehniska rezultāta iegūšanai - Regulas Nr. 207/2009 76. panta 1. punkts (tagad Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkts) - Regulas Nr. 207/2009 75. panta 1. punkta otrais teikums (tagad Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta otrais teikums) - Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts (tagad Regulas 2017/1001 72. panta 6. punkts))
      (2019/C 432/42)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Rubik’s Brand Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji: K. Szamosi un M. Borbás, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Vācija) (pārstāvis: O. Ruhl, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 452/2017-1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Simba Toys un Rubik’s Brand.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Rubik’s Brand Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta C-677/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. septembrī iesniedza Tribunalul Vâlcea (Rumānija) – SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. septembrī iesniedza Tribunalul Vâlcea (Rumānija) – SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Lieta C-677/19)
      (2019/C 432/27)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Vâlcea

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: SC Valoris SRL

         Atbildētājas: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea un Administrația Fondului pentru Mediu

         Prejudiciālais jautājums

      Vai lojālas sadarbības, līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu kā tas, kas ir paredzēts Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 52/2017 (Dekrētlikums Nr. 52/2017) 1. panta 2. punktā, kurā ir paredzēts apmēram viena gada noilguma termiņš, kurā ir jāiesniedz iesniegumi par dažu nodokļu, kas ir iekasēti, pārkāpjot Savienības tiesības, atmaksu, ja valsts tiesiskajā regulējumā nav paredzēts līdzīgs termiņš, kurā ir jāizmanto tiesības atgūt summas, kuras ir iekasētas, pārkāpjot valsts tiesību normas?


title: Lieta T-688/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – VeriGraft/EASME

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/59

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – VeriGraft/EASME
      (Lieta T-688/19)
      (2019/C 432/71)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: VeriGraft AB (Gēteborga, Zviedrija) (pārstāvji: P. Hansson un A. Johansson, advokāti)

         Atbildētāja: Mazo un vidējo uzņēmumu izpildaģentūra (EASME)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  konstatēt un atzīt, ka nav spēkā EASME lēmums, ar ko tā izbeigusi Dotācijas nolīgumu Nr. 778620 P-TEV; un

                  —

                  piespriest EASME atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Lai pamatotu savu prasību, prasītāja izvirza divus galvenos pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka tiesiskais pamats, uz ko EASME atsaukusies, izbeidzot nolīgumu, nav piemērojams un ka līdz ar to šis EASME lēmums nav spēkā.

                              —

                                 EASME savu lēmumu par dotācijas nolīgumu izbeigšanu ir pieņēmusi, atsaucoties tikai uz noteikumu, ka dotācijas nolīgumu var izbeigt, ja “saņēmējs vai jebkura fiziska persona, kam ir pilnvaras to pārstāvēt vai pieņemt lēmumus tā vārdā, ir atzīti par vainīgu profesionālās darbības pārkāpumā, kas pierādīts ar jebkādiem līdzekļiem”.

                              —

                              Tā kā nedz saņēmēja, proti, VERIGRAFT, nedz kāda fiziska persona, kas ir pilnvarota to pārstāvēt vai pieņemt lēmumus tās vārdā, nav atzīta par vainīgu profesionālās darbības pārkāpumā, šis tiesiskais pamats nav piemērojams un līdz ar to lēmums par izbeigšanu nav spēkā.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka dotācijas nolīguma izbeigšana ir pretrunā samērīguma principam.

                              —

                              Šā dotācijas nolīguma izbeigšana ir arī pretrunā samērīguma principam, tāpēc ka šāda rīcība nebija nedz lietderīga, nedz nepieciešama, lai sasniegtu izvirzīto, tiesiski pamatoto mērķi, un tāpēc ka nolīguma izbeigšana radīja slogu VERIGRAFT, kas ir acīmredzami nesamērīgs ar sasniedzamo mērķi.


title: Lieta T-778/17: Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Autostrada Wielkopolska/Komisija (Valsts atbalsts – Maksas automaģistrāles koncesija – Likums, kurā paredzēts dažu transportlīdzekļu atbrīvojums no ceļa nodevas – Koncesionāram piešķirta dalībvalsts kompensācija par negūtiem ieņēmumiem – Ceļa ēnnodeva – Lēmums, ar ko atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt – Ieinteresēto personu procesuālās tiesības – Komisijas pienākums ievērot īpašu vērību – Valsts atbalsta jēdziens – Priekšrocība – Koncesionāra finansiālā stāvokļa sagaidāma uzlabošanās – Privātā komersanta kritērijs tirgus ekonomikas apstākļos – LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts – Valsts reģionālais atbalsts)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/38

      Vispārējās tiesas 2019. gada 24. oktobra spriedums – Autostrada Wielkopolska/Komisija
      (Lieta T-778/17) (1)

      (Valsts atbalsts - Maksas automaģistrāles koncesija - Likums, kurā paredzēts dažu transportlīdzekļu atbrīvojums no ceļa nodevas - Koncesionāram piešķirta dalībvalsts kompensācija par negūtiem ieņēmumiem - Ceļa ēnnodeva - Lēmums, ar ko atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Ieinteresēto personu procesuālās tiesības - Komisijas pienākums ievērot īpašu vērību - Valsts atbalsta jēdziens - Priekšrocība - Koncesionāra finansiālā stāvokļa sagaidāma uzlabošanās - Privātā komersanta kritērijs tirgus ekonomikas apstākļos - LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts - Valsts reģionālais atbalsts)
      (2019/C 432/43)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Autostrada Wielkopolska S.A. (Poznaņa, Polija) (pārstāvji: O. Geiss, D. Tayar un T. Siakka, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: L. Armati, K. Herrmann un S. Noë)

         Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Polijas Republika (pārstāvji: B. Majczyna un M. Rzotkiewicz)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2017. gada 25. augusta Lēmumu (ES) 2018/556 par valsts atbalstu SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N), ko īstenojusi Polija par labu Autostrada Wielkopolska [..] (OV 2018, L 92, 19. lpp.).

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                     Prasību noraidīt.

                  2)

                     Autostrada Wielkopolska S.A. sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

                  3)

                     Polijas Republika savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

         (1)  OV C 32, 29.1.2018.


title: Lieta C-213/18: Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adriano Guaitoli u.c./easyJet Airline Co. Ltd (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesu iestāžu sadarbība civillietās – Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās – Regula (ES) Nr. 1215/2012 – 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts – Kompetentā tiesa līgumtiesību joma – Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos – Regula (EK) Nr. 261/2004 – 5., 7., 9. un 12. pants – Monreālas konvencija – Jurisdikcija – 19. un 33. pants – Prasība atlīdzināt zaudējumus un kaitējumu, kas izriet no lidojumu atcelšanas un kavēšanās)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/8

      Tiesas (pirmā palāta) 2019. gada 7. novembra spriedums (Tribunale ordinario di Roma (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Adriano Guaitoli u.c./easyJet Airline Co. Ltd
      (Lieta C-213/18) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Jurisdikcija un nolēmumu atzīšana un izpilde civillietās un komerclietās - Regula (ES) Nr. 1215/2012 - 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts - Kompetentā tiesa līgumtiesību joma - Kopīgi noteikumi par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos - Regula (EK) Nr. 261/2004 - 5., 7., 9. un 12. pants - Monreālas konvencija - Jurisdikcija - 19. un 33. pants - Prasība atlīdzināt zaudējumus un kaitējumu, kas izriet no lidojumu atcelšanas un kavēšanās)
      (2019/C 432/08)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale ordinario di Roma

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli un Patrizia Padroni

         Atbildētāja: easyJet Airline Co. Ltd

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 7. panta 1. punkts, 67. pants un 71. panta 1. punkts, kā arī 33. pants Konvencijā par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā un Eiropas Kopienu vārdā apstiprināta ar Padomes Lēmumu 2001/539/EK (2001. gada 5. aprīlis), ir interpretējami tādējādi, ka dalībvalsts tiesai, kurā ir celta prasība nolūkā vienlaikus panākt, lai tiktu ievērotas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, paredzētās noteiktās un standartizētās tiesības un atlīdzināts papildu kaitējums, kas ietilpst šīs konvencijas piemērošanas jomā, sava kompetence attiecībā uz pirmo prasības daļu ir jānovērtē, ņemot vērā Regulas Nr. 1215/2012 7. panta 1. punktu, bet attiecībā uz otro prasības daļu – ņemot vērā minētās konvencijas 33. pantu.

                  2)

                  Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju, kas noslēgta Monreālā 1999. gada 28. maijā, 33. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka nolūkā celt prasības atlīdzināt kaitējumu, kas ietilpst šīs konvencijas piemērošanas jomā, tajā ir reglamentēts ne tikai jurisdikcijas sadalījums starp konvencijas dalībvalstīm, bet arī teritoriālās jurisdikcijas sadalījums starp šo valstu tiesām.

         (1)  OV C 240, 9.7.2018.


title: Lieta T-690/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Daily Mail un General Trust plc u.c./Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/60

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Daily Mail un General Trust plc u.c./Komisija
      (Lieta T-690/19)
      (2019/C 432/72)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Daily Mail un General Trust plc (Londona, Apvienotā Karaliste), Ralph US Holdings (Londona) un Daily Mail un General Holdings Ltd (Londona) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas lēmumu (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko Apvienotā Karaliste īstenojusi attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu, ciktāl tas attiecas uz kādu no prasītājiem;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā – “CFC”) sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371.IB pantu esot attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371.ID pantu esot attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītājas brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

                  10.

                  Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāji) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

         (1)  1Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta C-693/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. septembrī iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/22

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. septembrī iesniedza Tribunale di Milano (Itālija) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB
      (Lieta C-693/19)
      (2019/C 432/28)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Milano

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Atbildētājs: YB

         Prejudiciālais jautājums

      Vai un ar kādiem nosacījumiem Direktīvas 93/13/EEK (1) 6. un 7. pantam un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kā izklāstītais, kas liedz izpildes tiesai pēc būtības pārbaudīt tiesas izdotu izpildes dokumentu, kas ieguvis res judicata spēku, un kas liedz tai pašai tiesai, ja patērētājs izsaka gribu atsaukties uz tā noteikuma negodīgumu, kas ietverts līgumā, saskaņā ar kuru ir sagatavots izpildes dokuments, pārvarēt noklusēto res judicata spēku?

         (1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-691/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Hill & Smith Holdings un Hill & Smith Overseas/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/61

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Hill & Smith Holdings un Hill & Smith Overseas/Komisija
      (Lieta T-691/19)
      (2019/C 432/73)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Apvienotā Karaliste) un Hill & Smith Overseas Ltd (Solihull) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā – “CFC”) sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “pilnīgs” atbrīvojums saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371.IB pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību, kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

                  10.

                  Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāji) un ka prasītāji esot saņēmuši atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

         (1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).


title: Lieta C-705/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/23

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 23. septembrī iesniedza Consiglio di Stato (Itālija) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE
      (Lieta C-705/19)
      (2019/C 432/29)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Iesniedzējtiesa

      Consiglio di Stato

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Axpo Trading Ag

         Atbildētāja: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

         Prejudiciālais jautājums

      Lūgums Tiesai atbildēt, vai:

                  —

                  LESD 18. pantam daļā, kurā tas aizliedz jebkādu diskrimināciju pilsonības dēļ, piemērojot Līgumus;

                  —

                  LESD 28. un 30. pantam, kā arī EEK un Šveices Brīvās tirdzniecības nolīguma 6. pantam daļā, kurā tie nosaka ievedmuitas nodokļu un maksājumu ar līdzvērtīgu iedarbību atcelšanu;

                  —

                  LESD 110. pantam daļā, kurā tas aizliedz uzlikt importētiem ražojumiem lielākus nodokļus par tiem, kas tieši vai netieši uzlikti līdzīgiem vietējiem ražojumiem;

                  —

                  LESD 34. pantam, kā arī EEK un Šveices Brīvās tirdzniecības nolīguma 13. pantam daļā, kurā tie aizliedz pasākumus ar importa kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību;

                  —

                  LESD 107. un 108. pantam daļā, kurā tie aizliedz īstenot valsts atbalsta pasākumu, kas nav paziņots Komisijai un nav saderīgs ar iekšējo tirgu;

                  —

                  Direktīvai 2009/28/EK (1) daļā, kurā ar to ir paredzēts veicināt zaļās elektroenerģijas tirdzniecību Kopienā, veicinot arī atsevišķo dalībvalstu ražošanas jaudu palielināšanu,
                  ir pretrunā tāds valsts likums kā iepriekš aprakstītais, kas uzliek zaļās elektroenerģijas importētājiem pienākumu veikt maksājumu, kas nav piemērojams tā paša ražojuma nacionālajiem ražotājiem.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV 2009, L 140, 16. lpp.).


title: Lieta C-281/18 P: Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Repower AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), repowermap.org (Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Apelācijas padomes sākotnējā lēmuma, ar ko ir daļēji noraidīts pieteikums par Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “REPOWER” atzīšanu par spēkā neesošu, atsaukšana)

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/9

      Tiesas (otrā palāta) 2019. gada 31. oktobra spriedums – Repower AG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), repowermap.org
      (Lieta C-281/18 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Apelācijas padomes sākotnējā lēmuma, ar ko ir daļēji noraidīts pieteikums par Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “REPOWER” atzīšanu par spēkā neesošu, atsaukšana)
      (2019/C 432/09)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Repower AG (pārstāvji: R. Kunz-Hallstein, H.P. Kunz-Hallstein, un V. Kling, Rechtsanwälte)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: D. Botis un J.F. Crespo Carrillo), repowermap.org (pārstāvis: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Apelācijas sūdzību noraidīt.

                  2)

                  Repower AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 259, 23.7.2018.


title: Lieta T-692/19: Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Rentokil Initial un Rentokil Initial 1927/Komisija

text:
               23.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 432/63

      Prasība, kas celta 2019. gada 8. oktobrī – Rentokil Initial un Rentokil Initial 1927/Komisija
      (Lieta T-692/19)
      (2019/C 432/74)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāji: Rentokil Initial plc (Camberley, Apvienotā Karaliste), Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (pārstāvji: J. Lesar, Solicitor, un K. Beal, QC)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas Lēmumu C(2019) 2526 final (2019. gada 2. aprīlis) par valsts atbalstu SA.44896, ko īstenojusi Apvienotā Karaliste attiecībā uz kontrolētu ārvalstu uzņēmumu grupu finansēšanas atbrīvojumu;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāji izvirza desmit prasības pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties atsauces sistēmu nodokļu režīma analīzei. Komisijai esot bijis jāizskata atsauces sistēma kā AK sabiedrību ienākuma nodokļa sistēma, nevis kā tikai kontrolēto ārvalstu uzņēmumu (controlled foreign companies, turpmāk tekstā – “CFC”) sistēma.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā vai vērtējumā, izvēloties kļūdainu pieeju CFC sistēmas analīzei. Apstrīdētā lēmuma (124.) līdz (126.) apsvērumā Komisija esot kļūdaini uzskatījusi, ka AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) [UK’s Taxation (International and Other Provisions) Act] likuma 9.A sadaļas 9. nodaļas normas ir atkāpe no tā 5. nodaļā noteiktā vispārējā nodokļu samaksas pienākuma.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (127.) līdz (151.) apsvērumā konstatējot, ka selektivitātes kritērijs bija izpildīts ar to, ka pret uzņēmumiem faktiski un juridiski salīdzināmās situācijās bija atšķirīga attieksme.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots, ka atbrīvojums 75 % apmērā saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371ID pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru.

                  5.

                  Ar piekto prasības pamatu tiek apgalvots, ka “saskaņotu procentu” izņēmums saskaņā ar AK 2010. gada Likuma par nodokļiem (starptautiskie un citi noteikumi) 371IE pantu ir attaisnojams ar nodokļu sistēmas raksturu un vispārējo struktūru. Pakārtoti, Komisijas lēmums saistībā ar “saskaņotu procentu” izņēmumu esot prettiesisks, jo Komisija nav norādījusi atbilstošu šī lēmuma pamatojumu pretēji LESD 296. pantam.

                  6.

                  Ar sesto prasības pamatu tiek apgalvots, ka nodokļa maksāšanas pienākuma noteikšana tiem CFC, kuri atbilst 9. nodaļā ietvertajiem izņēmumiem, kā kategorijai, pārkāptu prasītāju brīvību veikt uzņēmējdarbību pretēji LESD 49. pantam.

                  7.

                  Ar septīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda novērtējumā vai vērtējumā attiecībā uz atbrīvojumu 75 % apmērā un fiksētās proporcijas jautājumu.

                  8.

                  Ar astoto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas lēmums neatbilstot Savienības tiesību vispārējam nediskriminācijas jeb vienlīdzības principam.

                  9.

                  Ar devīto prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, pēc analoģijas piemērojot vai nepamatoti izmantojot Padomes Direktīvas (ES) 2016/1164 (1), kas ratione temporis nebija piemērojama, normas.

                  10.

                  Ar desmito prasības pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pieļāvusi tiesību kļūdu, piemērojot LESD 107. panta 1. punktu, apstrīdētā lēmuma (176.) apsvērumā konstatējot, ka pastāv patiesā labuma guvēju kategorija (tostarp prasītāji) un ka tie (prasītāji) esot saņēmuši atbalstu, kurš esot jāatgūst atbilstoši apstrīdētā lēmuma 2. panta 1. punktam.

         (1)  Padomes Direktīva (ES) 2016/1164 (2016. gada 12. jūlijs), ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību (OV 2016, L 193, 1. lpp.).