title: Lieta C-326/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-507/11 Peek & Cloppenburg /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Peek & Cloppenburg KG

text:
               24.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-507/11 Peek & Cloppenburg/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 17. jūnijā iesniedza Peek & Cloppenburg KG

   (Lieta C-326/13 P)
   2013/C 245/08
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Peek & Cloppenburg KG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis — P. Lange, advokāts)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Peek & Cloppenburg KG (Hamburga, Vācija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2013. gada 18. aprīļa spriedumu lietā T-507/11;

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 28. februāra lēmumu lietā R 256/2005-1;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un Peek & Cloppenburg KG (Hamburga) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 8. panta 4. punkta pārkāpumu, nepareizi interpretējot pazīmi “[dod] tiesības aizliegt kādas [jaunākas] preču zīmes izmantošanu”.
   Pretēji Vispārējās tiesas pieņēmumam, par pamatu nevarot ņemt to, ka ar šo normu tiek vienīgi prasīts, lai izvirzītas tiesības būtu plašākas nekā tikai vietējas nozīmes. Attiecīgā pazīme esot jāinterpretē tādējādi, ka ar to apzīmējumu, kuri ir plašāki nekā tikai vietējas nozīmes, saistībā ar kuriem var iesniegt iebildumus, loks tiek turpmāk ierobežots. Šīs interpretācijas būtība ir tā, ka attiecīgām valsts tiesībām ir jāpiešķir to īpašniekam tiesības aizliegt jaunākas preču zīmes izmantošanu visā šo tiesību izcelsmes dalībvalsts teritorijā.
   Par labu šādai izpratnei liecinot iebildumu procesa pret Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu jēga, Regulas par Kopienas preču zīmi 110. un 111. panta regulējums, kā arī Direktīvas 2008/95/EK (2) 4. panta 4. punkta b) apakšpunktā paredzētās pazīmes, kura ir identiska Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pazīmei, izpratne.
   Vācijas likumdevējs Direktīvas 2008/95/EK 4. panta 4. punkta b) apakšpunktu esot transponējis valsts tiesībās, izmantojot pareizo interpretāciju, tādējādi, ka attiecīgām tiesībām ir jāpiešķir to īpašniekam pilnvaras aizliegt jaunākas preču zīmes izmantošanu visā Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā. Pazīmes “[dod] tiesības aizliegt kādas [jaunākas] preču zīmes izmantošanu” interpretācija esot būtiska strīda risinājumam.
   Pakārtoti apelācijas sūdzības iesniedzēja pārmet Vispārējai tiesai Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 4. punkta pārkāpumu pazīmes “plašākās nekā tikai vietējas nozīmes” kļūdainas interpretācijas dēļ. Šajā ziņā tā pamatojas uz iebildumu procesa jēgu un valsts apzīmējumu, saistībā ar kuriem var iesniegt iebildumus, loka ierobežojuma mērķi, regulējuma saistību ar Regulas par Kopienas preču zīmi 110. un 111. pantu, kā arī Direktīvas 2008/95/EK 4. panta 4. punkta b) apakšpunkta regulējumu.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/95/EK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 299, 25. lpp.).


title: Lieta T-232/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-3/15 Frieberger un Vallin/Komisija 2016. gada 12. maijā iesniedza Eiropas Komisija

text:
               4.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/44

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-3/15 Frieberger un Vallin/Komisija 2016. gada 12. maijā iesniedza Eiropas Komisija
   (Lieta T-232/16 P)
   (2016/C 243/49)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un G. Gattinara)

      Pārējie lietas dalībnieki: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Beļģija) un Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Beļģija)

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2016. gada 2. marta spriedumu lietā F-3/15, Frieberger un Vallin/Komisija, ciktāl Civildienesta tiesa ir uzskatījusi par pamatotu prasības ceturto pamatu;

               —

               attiecībā uz tiesvedību pirmajā instancē, ciktāl Civildienesta tiesa uzskatītu, ka tiesvedības stadija ļauj taisīt galīgo spriedumu, noraidīt prasību kā nepamatotu un piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

               —

               attiecībā uz apelācijas tiesvedību nolemt ka katrs lietas dalībnieks savus tiesāšanās izdevumus sedz pats.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par pirmajā instancē izvirzīto argumentu sagrozīšanu, kā arī par aizlieguma lemt ultra petita pārkāpumu.

               2.

               Otrais pamats ir par kļūdu Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 26. panta 5. punkta interpretācijā.

               3.

               Trešais pamats ir par kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot pensijas tiesību pārnešanas jēdzienu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam.

               4.

               Ceturtais pamats ir par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi.

               5.

               Piektais pamats ir par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.


title: Lieta F-104/15: Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūlijā – ZZ/Komisija

text:
               14.9.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/71

         Prasība, kas celta 2015. gada 17. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-104/15)
   (2015/C 302/88)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ZZ (pārstāvis – F. Moyse, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu nepiešķirt prasītājai apgādnieka zaudējuma pensiju

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt 2014. gada 24. septembra un 2015. gada 10. aprīļa lēmumus;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-313/11: Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Regula (EK) Nr. 1829/2003 — Dzīvnieku barība — Ģenētiski modificēta barība — Ražošana, laišana tirgū vai izmantošana — Aizliegums valsts tiesību aktos, kas vēl nav stājies spēkā)

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/5

         Tiesas (piektā palāta) 2013. gada 18. jūlija spriedums — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-313/11) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Regula (EK) Nr. 1829/2003 - Dzīvnieku barība - Ģenētiski modificēta barība - Ražošana, laišana tirgū vai izmantošana - Aizliegums valsts tiesību aktos, kas vēl nav stājies spēkā)
   2013/C 260/08
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — D. Bianchi un A. Szmytkowska)

      Atbildētāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Szpunar)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulas (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV L 268, 1. lpp.) 16. panta 5. punkta, kā arī 19., 20. un 34. panta pārkāpums — Valsts tiesību akti, kas aizliedz ģenētiski modificētas dzīvnieku barības ražošanu, laišanu apgrozībā un izmantošanu dzīvnieku barošanā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 252, 27.8.2011.


title: Lieta T-331/11: Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Besselink /Padome (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Padomes lēmuma, ar ko pilnvaro Komisiju veikt sarunas attiecībā uz nolīgumu par Eiropas Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai, projekts — Izņēmums par sabiedrības interešu aizsardzību starptautisko attiecību jomā — Daļēja pieeja — Pienākums norādīt pamatojumu — Pieteikums par pierādījumu savākšanas un procesa organizatoriskajiem pasākumiem — Nepieņemamība)

text:
               26.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/22

         Vispārējās tiesas 2013. gada 12. septembra spriedums — Besselink/Padome
   (Lieta T-331/11) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Padomes lēmuma, ar ko pilnvaro Komisiju veikt sarunas attiecībā uz nolīgumu par Eiropas Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai, projekts - Izņēmums par sabiedrības interešu aizsardzību starptautisko attiecību jomā - Daļēja pieeja - Pienākums norādīt pamatojumu - Pieteikums par pierādījumu savākšanas un procesa organizatoriskajiem pasākumiem - Nepieņemamība)
   2013/C 313/42
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Leonard Besselink (Utrehta, Nīderlande) (pārstāvji — O. Brouwer, J. Blockx un E. Raedts, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — sākotnēji C. Fekete, P. Plaza García un J. Herrmann, vēlāk P. Plaza García, J. Herrmann un B. Driessen)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji — E. Paasivirta un P. Costa de Oliveira)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Padomes 2011. gada 1. aprīļa lēmumu, ar kuru prasītājam ir atteikta pilna pieeja dokumentam Nr. 9689/10, kurā ir ietverts Padomes lēmuma projekts, ar kuru Komisijai tiek atļauts veikt sarunas par Eiropas Savienības pievienošanos Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai, kas parakstīta Romā, 1950. gada 4. novembrī

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Padomes 2011. gada 1. aprīļa lēmumu, ar kuru atteikta pilna pieeja dokumentam Nr. 9689/10, ciktāl ar to tiek atteikta pieeja sarunu norādei Nr. 5 un pieprasītā dokumenta neizpaužamajām daļām, kurās atgādināti ES līgumā ietvertie principi, kas jāievēro pārrunās par Eiropas Savienības pievienošanos Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai, kas parakstīta Romā, 1950. gada 4. novembrī un kurās tiek izvirzīti tikai tādi jautājumi, par kuriem ir jālemj sarunu posmā;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 238, 13.8.2011.


title: Lieta C-262/05: Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/19/EK — Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpējā atzīšana — Vispārējās aprūpes māsa, zobārsts, veterinārārsts, vecmāte, arhitekts, farmaceits un ārsts — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/1

         Tiesas (piektā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku
   (Lieta C-262/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/19/EK - Diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpējā atzīšana - Vispārējās aprūpes māsa, zobārsts, veterinārārsts, vecmāte, arhitekts, farmaceits un ārsts - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2006/C 237/02)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Manvills [A. Manville] un H. Stovlbeks [H. Støvlbæk], pārstāvji)

      Atbildētāja: Austrijas Republika (pārstāvis — E. Rīdls [E. Riedl], parstāvis)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvas 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvu 77/452/EEK, 77/453/EEK, 78/686/EEK, 78/687/EEK, 78/1026/EEK, 78/1027/EEK, 80/154/EEK, 80/155/EEK, 85/384/EEK, 85/432/EEK, 85/433/EEK un 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām (OV L 206, 1. lpp.) netransponēšana noteiktajā termiņā
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pilnīgu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 14. maija Direktīvas 2001/19/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 89/48/EEK un Padomes Direktīvu 92/51/EEK par vispārēju sistēmu profesionālo kvalifikāciju atzīšanai, kā arī Padomes Direktīvas 77/452/EEK, 77/453/EEK, 78/686/EEK, 78/687/EEK, 78/1026/EEK, 78/1027/EEK, 80/154/EEK, 80/155/EEK, 85/384/EEK, 85/432/EEK, 85/433/EEK un 93/16/EEK attiecībā uz vispārējās aprūpes māsu, zobārstu, veterinārārstu, vecmāšu, arhitektu, farmaceitu un ārstu profesijām, transpozīciju, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Austrijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 20.08.2005.


title: Lieta C-171/11: Tiesas (ceturtā palāta palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums ( Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fra.bo SpA/Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches eV (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein (Preču brīva aprite — Pasākumi ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību — Valsts sertifikācijas procedūra — Pieņēmums par atbilstību valsts tiesībām — EKL 28. panta piemērojamība privātai sertifikācijas organizācijai)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 287/12

         Tiesas (ceturtā palāta palāta) 2012. gada 12. jūlija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Fra.bo SpA/Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches eV (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

   (Lieta C-171/11) (1)

   (Preču brīva aprite - Pasākumi ar kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību - Valsts sertifikācijas procedūra - Pieņēmums par atbilstību valsts tiesībām - EKL 28. panta piemērojamība privātai sertifikācijas organizācijai)
   2012/C 287/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Fra.bo SpA

      Atbildētāja: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches eV (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Düsseldorf — LESD 34., 101. panta un 106. panta 2. punkta interpretācija — Šo noteikumu piemērošana privātai apvienībai (Technisch-Wissenschaftlicher Verein), kuru dalībvalsts atzinusi par noteiktu izstrādājumu sertificēšanas iestādi — LESD 34. panta tieša horizontāla iedarbība

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ir piemērojams attiecībā uz privātas organizācijas standartizācijas un sertificēšanas darbībām, ja ar valsts tiesisko regulējumu izstrādājumi, kurus ir sertificējusi šī organizācija, tiek uzskatīti par atbilstīgiem valsts tiesībām un ja tā rezultātā tiek traucēta tādu izstrādājumu tirdzniecība, kurus minētā organizācija nav sertificējusi.

      (1)  OV C 226, 30.7.2011.


title: Lieta F-140/14: Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 27. oktobra rīkojums – Ameryckx/Komisija Civildienests — Līgumdarbinieks — Funkciju grupa — Klasificēšana — Iebilde par nepieņemamību — Nelabvēlīga akta jēdziens — Apstiprinošs lēmums — Jauns un būtisks fakts — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               7.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 406/45

         Civildienesta tiesas (tiesnesis vienpersoniski) 2015. gada 27. oktobra rīkojums – Ameryckx/Komisija
   (Lieta F-140/14) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieks - Funkciju grupa - Klasificēšana - Iebilde par nepieņemamību - Nelabvēlīga akta jēdziens - Apstiprinošs lēmums - Jauns un būtisks fakts - Acīmredzama nepieņemamība)
   (2015/C 406/47)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marianella Ameryckx (Rhode-Saint-Genèse, Beļģija) (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko tiek atteikts atjaunot prasītājas karjeru, no 2005. gada 1. marta viņu klasificējot augstākā funkciju grupā, un prasība atlīdzināt iespējami nodarīto materiālo un morālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               M. Ameryckx sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 65, 23.2.2015., 55. lpp.


title: Lieta T-364/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. novembra rīkojums — Xinhui Alida Polythene/Padome

text:
               20.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 327/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 5. novembra rīkojums — Xinhui Alida Polythene/Padome
   (Lieta T-364/06) (1)

   (2008/C 327/76)

      Tiesvedības valoda — angļu

   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 20, 27.1.2007.


title: Lieta T-122/06: Prasība, kas celta  2006. gada 28. aprīlī  —  Helkon Media  pret Komisiju

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/20

         Prasība, kas celta 2006. gada 28. aprīlī — Helkon Media pret Komisiju
   (Lieta T-122/06)
   (2006/C 154/49)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Helkon Media AG, Minhene (Vācija) (pārstāvis — U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai samaksāt Helkon Media AG i.L. summu EUR 120 000 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Likvidējamā Helkon Media AG, kuru pārstāv maksātnespējas administrators, no Eiropas Kopienu Komisijas pieprasa maksājuma izpildi, pamatojoties uz kinematogrāfijas veicināšanas līguma pielikumā ietverto šķīrējklauzulu atbilstoši EKL 238. pantam.
   Saskaņā ar prasītājas norādīto šīs tiesības uz maksājumu nav zaudējušas spēku dēļ Komisijas apgalvotā ieskaita. Savu prasību tā pamato ar to, ka šāds ieskaits ir veikts bez juridiska pamata. Turklāt prasītāja apgalvo, ka saskaņā ar Vācijas tiesībām ieskaita izdarīšana pēc maksātnespējas procesa uzsākšanas nav pieļaujama. Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka nav izpildīti atzītie ieskaita priekšnosacījumi.


title: Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 14. septembris lietā C-19/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Landgericht München I) Verbraucher - Zentrale Hamburg eV pret O2 (Vācija) GmbH & Co. OHG (Ekonomikas un monetārā politika — Regula (EK) Nr. 1103/97 — Eiro ieviešana — Valstu valūtu vienību konvertēšana eiro vienībās — Naudas summu noapaļošana, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās pēc konvertēšanas piemērošanas — Telekomunikāciju nozarē noslēgts līgums — Jēdziens “naudas summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās” — Minūtes tarifs par telefona sarunām)

text:
               20.11.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 284/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2004. gada 14. septembris
   lietā C-19/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Landgericht München I) Verbraucher - Zentrale Hamburg eV pret O2 (Vācija) GmbH & Co. OHG (1)

   (Ekonomikas un monetārā politika - Regula (EK) Nr. 1103/97 - Eiro ieviešana - Valstu valūtu vienību konvertēšana eiro vienībās - Naudas summu noapaļošana, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās pēc konvertēšanas piemērošanas - Telekomunikāciju nozarē noslēgts līgums - Jēdziens “naudas summas, kas jāmaksā vai par kurām jāatskaitās” - Minūtes tarifs par telefona sarunām)
   (2004/C 284/05)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-19/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Landgericht München I, Vācija, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Verbraucher - Zentrale Hamburg eV un O2 GmbH & Co. OHG prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (referents) un J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre Múgiza Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 14. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               tāds tarifs kā pamata lietā esošā minūtes cena nav naudas summa, kas jāmaksā vai par kuru ir jāatskaitās Padomes 1997. gada 17. jūnija Regulas (EK) Nr. 1103/97 par dažiem noteikumiem attiecībā uz eiro ieviešanu 5. panta pirmā teikuma izpratnē, un tādējādi jebkurā gadījumā nav noapaļojams līdz tuvākajam centam. Faktam, ka tarifs balstās uz vairākiem kritērijiem, par pamatu ņemot vienību, aprēķinot rēķina galējo summu, vai ka minētais tarifs priekš patērētāja ir preču un pakalpojumu cenu noteicošais elements, nav nozīmes saistībā ar šo novērtējumu;

               2)

               Regula Nr. 1103/97 ir interpretējama tādējādi, ka tā neiestājas pret to, ka citas summas nekā tās, kuras jāmaksā vai par kurās ir jāatskaitās, ir noapaļojamas līdz tuvākajam centam pie nosacījuma, ka šāda noapaļošanas prakse ievēro šīs regulas 3. pantā minēto līguma nepārtrauktības principu un eiro ieviešanas neitralitāti, ko cenšas panākt ar minēto regulu, tas ir, ka šī prakse neietekmē uzņēmēju, ieskaitot patērētājus, uzņemtās līgumsaistības, un ka tā nerada reālus šķēršļus attiecībā uz maksājamo cenu.

      (1)  OV C 70, 22.3.2003.


title: Lieta T-372/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. septembrī — Dimos Kerateas /Komisija

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/36

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. septembrī — Dimos Kerateas/Komisija
   (Lieta T-372/07)
   (2007/C 283/66)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dimos Kerateas [Kerateas pašvaldība], Attica (Grieķija) (pārstāvji — A. Papaconstantínou, M. Chaïntarlís, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 22. decembra Lēmumu K (2004) 5611 par Kohēzijas fonda piešķirto finanšu atbalstu projektam “Attica pirmās administratīvās vienības Attica dienvidaustrumos un otrās administratīvās vienības Troizinía atkritumu apsaimniekošanas projekts, 1. atkritumu izgāztuves vieta tā sauktajā “Vragoni” atkritumu apsaimniekošanas vietā kas atrodas Kerateas-Lavreotikí, Attica dienvidaustrumos. 2. Attica reģiona otrās administratīvās vienības Troizinía atkritumu pārvadāšana”;

               —

               šaubu gadījumā veikt izmeklēšanu apstrīdētās projekta zonas vietā un uzdot veikt neatkarīgu tehnisku ekspertīzi, lai apstiprinātu prasītāja argumentus;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Jautājumā par leģitīmu interesi celt prasību atcelt tiesību aktu, pamatojoties uz EKL 230. pantu, prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums, ar ko tiek izveidota sanitāra atkritumu izgāztuves vieta, kas nav iekļauta Kerateas pašvaldības teritorijā, to skar tieši un individuāli, jo prasītājs ir publisko tiesību subjekts, kas nodrošina sabiedrības veselības un vides aizsardzību reģionā, kurā tika finansēts attiecīgais projekts.
   Prasītājs norāda, ka apstrīdētais lēmums, ar kura saturu prasītājs, kā tas apgalvo, ir iepazinies 2007. gada 13. augustā, pārkāpj gan vairākus primāro Kopienu tiesību noteikumus par veselības un vides aizsardzību, gan arī atvasināto Kopienu tiesību noteikumus, kas paskaidro primāros Kopienu tiesību noteikumus.
   It īpaši prasītājs uzskata, ka attiecīgā projekta finansēšana ir pretrunā ar vides saglabāšanas, aizsardzības un kvalitātes uzlabošanas, sabiedrības veselības aizsardzības, kā arī dabas resursu saskaņotas un racionālas izmantošanas mērķiem. Tāpat prasītājs uzskata, ka Komisijas apstrīdētajā lēmumā netiek ievēroti Direktīvas 75/442/EEK (1) 3., 4. un 6. panta noteikumi un Direktīvas 91/156/EEK (2) 3. un 4. panta noteikumi, kas paredz konkrētus pienākumus atkritumu rašanās, ražošanas un nekaitīguma samazināšanas jomā.
   Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka ir acīmredzams, ka atkritumu apsaimniekošanas un apglabāšanas struktūras izveidošana vienā aizsargātā reģionā nekādā gadījumā nevar tikt uzskatīta par projektu, par kuru ir iespējams saņemt finansējumu no tādas finanšu iestādes kā Kohēzijas fonds, kas pēc definīcijas finansē tikai tādus projektus, kas izpilda vides aizsardzības prasības.

      (1)  Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 39. lpp.).

      (2)  Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 78, 32. lpp.).


title: Lieta F-74/10: Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Kimman /Komisija

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/63

         Prasība, kas celta 2010. gada 9. septembrī — Kimman/Komisija
   (Lieta F-74/10)
   ()
   2010/C 301/102
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Eugène Emile Kimman (Overijse, Beļģija) (pārstāvis — L. Levi, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasītāja 2008. gada novērtējuma ziņojuma atcelšana

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt prasītāja 2008. gada novērtējuma ziņojumu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-326/10: Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Fraas /ITSB (rūtiņu raksts gaiši pelēkā, tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā)

text:
               23.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 288/43

      Prasība, kas celta 2010. gada 10. augustā — Fraas/ITSB (rūtiņu raksts gaiši pelēkā, tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā)
      (Lieta T-326/10)
      ()
      (2010/C 288/83)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Vācija) (pārstāvji –G. Würtenberger un R. Kunze, Rechtsanwälte)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 7. jūnija lēmumu lietā R 188/2010-4;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas atveido rūtiņu rakstu gaiši pelēkā, tumši pelēkā, smilškrāsā, tumši sarkanā un brūnā krāsā attiecībā uz precēm, kas ietilpst 18., 24. un 25. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums, jo attiecīgajai Kopienas preču zīmei esot atšķirtspēja, kā arī Regulas (EK) Nr. 207/2009 75. un 76. panta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot izvērtējusi prasītājas plašo faktisko un juridisko argumentāciju

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta F-62/14: Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā  – ZZ /Komisija

text:
               13.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 361/31

         Prasība, kas celta 2014. gada 7. jūlijā – ZZ/Komisija
   (Lieta F-62/14)
   2014/C 361/46
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvis – M.-A. Lucas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Civildienests – Prasība atcelt Komisijas lēmumu nepielaist prasītāju tulkošanas pārbaudījumam konkursā EPSO/AD/263/13 rezerves saraksta sagatavošanai itāļu valodas tulkiem

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Lēmumu 19/11/2013 nepielaist prasītāju tulkošanas pārbaudījumiem;

               —

               ja nepieciešams, atcelt Lēmumu 27/3/2014 noraidīt prasītāja sūdzību;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-593/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 24. janvāra spriedums — El Corte Inglés /ITSB — Ruan ( “B” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “B” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “B” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/13

         Vispārējās tiesas 2012. gada 24. janvāra spriedums — El Corte Inglés/ITSB — Ruan (“B”)
   (Lieta T-593/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “B” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “B” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 65/24
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — J. L. Rivas Zurdo un E. Seijo Veiguela, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Jian Min Ruan (Mem Martins, Portugāle)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2010. gada 4. oktobra lēmumu lietā R 576/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp El Corte Inglés, SA un Jian Min Ruan

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               El Corte Inglés, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 80, 12.03.2011.


title: Lieta T-663/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — Spa Monopole /ITSB — Royal Mediterranea ( “THAI SPA” )

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/16

         Prasība, kas celta 2011. gada 27. decembrī — Spa Monopole/ITSB — Royal Mediterranea (“THAI SPA”)
   (Lieta T-663/11)
   2012/C 65/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Beļģija) (pārstāvji — L. De Brouwer, E. Cornu un E. De Gryse, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Royal Mediterranea, SA (Madride, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2011. gada 20. oktobra lēmumu lietā R 1238/2010-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Royal Mediterranea, SA

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “THAI SPA”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 41. un 43. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Beniluksa vārdisku preču zīmju “SPA” un “Les Thermes de Spa” reģistrācija attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 32. un 42. klasē (šobrīd — 44. klase)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padome neesot pieļāvusi līdzību starp reģistrācijai 43. klasē pieteiktajā preču zīmē iekļautajiem “ēdināšanas pakalpojumiem (ēdināšana)” un vārdiskajā preču zīmē “SPA”, uz kuru attiecas Beniluksa reģistrācija, iekļautajiem “minerālūdeņiem, gāzētiem ūdeņiem un citiem bezalkoholiskiem dzērieniem; sīrupiem un citām sastāvdaļām dzērienu pagatavošanai”; minētās Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju ceturtā padome neesot pieļāvusi, ka pastāv “saikne” starp preču zīmēm “SPA” 32. klasē un “THAI SPA” 43. klasē, un tiesību uz aizstāvību un minētās Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums


title: Lieta T-663/15: Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlaments

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/76

         Prasība, kas celta 2015. gada 13. novembrī – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica/Parlaments
   (Lieta T-663/15)
   (2016/C 048/84)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Rīga, Latvija) (pārstāvis – N. Pirc Musar, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Parlamenta 2015. gada 15. septembra Lēmumu A(2015)8360 C, ar ko tika noraidīts prasītāja atkārtotais pieteikums par piekļuvi noteiktiem dokumentiem, kas attiecas uz informāciju par Eiropas Parlamenta locekļu ceļa izdevumiem, komandējuma dienas naudu, piemaksām par vispārējiem izdevumiem un personāla organizēšanas izmaksām;

               —

               piespriest Parlamentam atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. un 140. pantam, tostarp jebkuras personas, kas iestājusies lietā, tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 (1) 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 (2) 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo pieprasītie personas dati neesot aizsargājami personas dati saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopsakarā ar Regulas Nr. 45/2001 8. panta b) punktu, pārkāpums, jo piekļuve pieprasītajai informācijai tika atteikta, lai gan datu izpaušanas nosacījumi esot bijuši izpildīti.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots vispārējā pienākuma atbilstoši Regulas Nr. 1049/2001 2. un 4. pantam, skatot tos kopsakarā ar Regulas Nr. 1049/2001 6. panta 3. punktu, pārbaudīt katru konkrēto dokumentu pārkāpums.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 6. punkta pārkāpums, jo atteikums piešķirt daļēju piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem neesot pamatots.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots pienākuma norādīt pamatojumu, kā noteikts Regulas Nr. 1049/2001 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā, pārkāpums, jo Parlaments neesot izvērtējis visus prasītāja argumentus.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (OV 2001 L 8, 1. lpp.).


title: Lieta C-114/11: Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 27. aprīļa rīkojums ( Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/U. Notermans-Boddenberg (EKL 18. un EKL 39. pants — Mehāniskie transportlīdzekļi — Vieglā transportlīdzekļa ekspluatācija vienā dalībvalstī, ja tas ir reģistrēts citā dalībvalstī — Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokli pirmajā dalībvalstī, uzsākot tā ekspluatāciju valsts ceļu tīklā — Pārceļoties uz pirmo dalībvalsti līdzpaņemts transportlīdzeklis, kurš tiek izmantots gan privātam vajadzībām, gan nokļūšanai uz darba vietu otrajā dalībvalstī)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/8

         Tiesas (septītā palāta) 2012. gada 27. aprīļa rīkojums (Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Staatssecretaris van Financiën/U. Notermans-Boddenberg

   (Lieta C-114/11) (1)

   (EKL 18. un EKL 39. pants - Mehāniskie transportlīdzekļi - Vieglā transportlīdzekļa ekspluatācija vienā dalībvalstī, ja tas ir reģistrēts citā dalībvalstī - Šī transportlīdzekļa aplikšana ar nodokli pirmajā dalībvalstī, uzsākot tā ekspluatāciju valsts ceļu tīklā - Pārceļoties uz pirmo dalībvalsti līdzpaņemts transportlīdzeklis, kurš tiek izmantots gan privātam vajadzībām, gan nokļūšanai uz darba vietu otrajā dalībvalstī)
   2012/C 258/12
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Hoge Raad der Nederlanden

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētājs: U. Notermans-Boddenberg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — EKL 18. panta un EKL 39. panta (tagad — LESD 21. pants un LESD 45. pants) interpretācija — Valsts regulējums, atbilstoši kuram, uzsākot transportlīdzekļa ekspluatāciju valsts ceļu tīklā, piemēro reģistrācijas nodokli — Personas, kas ir pārcēlusies no citas dalībvalsts, kurai ir tās pilsonība un kura pastāvīgi izmanto tajā reģistrētu un pārcelšanās mantā iekļautu transportlīdzekli privātām un darba vajadzībām, kas iekļauj braucienus darba vajadzībām uz šo citu dalībvalsti, aplikšana ar nodokli

      Rezolutīvā daļa:

   EKL 39. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru šīs dalībvalsts rezidentiem, kuri ir pārcēlušies uz dzīvi no citas dalībvalsts un paņēmuši līdzi transportlīdzekli, kas ir reģistrēts šajā pēdējā minētajā dalībvalstī, uzsākot transportlīdzekļa ekspluatāciju valsts ceļu tīklā, ir jāmaksā nodoklis, kas parasti ir maksājams, reģistrējot transportlīdzekli pirmajā dalībvalstī, ja šis transportlīdzeklis galvenokārt tiek pastāvīgi izmantots šīs pirmās dalībvalsts teritorijā pat tad, ja šī izmantošana ietver minēto rezidentu nokļūšanu uz viņu darba vietām otrajā dalībvalstī

      (1)  OV C 152, 21.05.2011.


title: Lieta T-423/13: Prasība, kas celta 2013. gada 16. augustā — Good Luck Shipping /Padome

text:
               9.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 325/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 16. augustā — Good Luck Shipping/Padome
   (Lieta T-423/13)
   2013/C 325/59
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Good Luck Shipping LLC (Dubaja, Apvienotie Arābu Emirāti) (pārstāvji — F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister un M. Taher, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes 2013. gada 6. jūnija lēmumu 2013/270/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 156, 10. lpp.) un Padomes 2013. gada 6. jūnija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 522/2013, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 267/2012 par ierobežojošiem pasākumiem pret Irānu (OV L 156, 3. lpp.), ciktāl tie attiecas uz prasītāju; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot sniegusi atbilstošu vai pietiekamu pamatojumu.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot ievērojusi kritērijus iekļaušanai sarakstā un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot, ka šie kritēriji tika izpildīti saistībā ar prasītāju, un/vai bez nekāda juridiska pamata ietvēra arī prasītāju.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot nodrošinājusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītājas pamattiesības, tostarp tiesības uz viņas īpašuma, komercdarbības un reputācijas aizsardzību.


title: Lieta C-110/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. martā iesniedza Judecătoria Oradea (Rumānija) – Horațiu Ovidiu Costea / SC Volksbank România SA

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. martā iesniedza Judecătoria Oradea (Rumānija) – Horațiu Ovidiu Costea/SC Volksbank România SA

   (Lieta C-110/14)
   2014/C 175/25
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

   Judecătoria Oradea

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Horațiu Ovidiu Costea

      Atbildētāja: SC Volksbank România SA

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 2. panta b) punktā ietvertā jēdziena “patērētājs” definīcija ir interpretējama tādējādi, ka tā iekļauj arī fizisku personu, kura praktizē advokāta profesiju un ir noslēgusi aizdevuma līgumu ar banku, kurā nav norādīts attiecīgā aizdevuma mērķis un kurā šai fiziskajai personai piederošais juridiskais birojs ir norādīts kā hipotēkas devējs?

      (1)  OV L 95, 29. lpp.


title: Lieta C-368/08: Prasība, kas celta 2008. gada 8. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/11

         Prasība, kas celta 2008. gada 8. augustā — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-368/08)
   (2008/C 247/19)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — U. Wölker un I. Dimitriou)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (1), vai katrā ziņā nepaziņojot par to Komisijai, nav izpildījusi šīs direktīvas 19. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas 2004/35/EK transponēšanas termiņš valsts tiesībās beidzās 2007. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 143, 2004. gada 30. aprīlis, 56.-75. lpp.


title: Lieta T-749/14: Prasība, kas celta 2014. gada 4. novembrī – Chung–Yuan Chang/ITSB – BSH (“AROMA”)

text:
               19.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/44

      Prasība, kas celta 2014. gada 4. novembrī – Chung–Yuan Chang/ITSB – BSH (“AROMA”)
      (Lieta T-749/14)
      (2015/C 016/68)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Peter Chung–Yuan Chang (San Diego, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – A. Sanz–Bermell y Martínez, advokāts)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

         Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Minhene, Vācija)

         Informācija par procesu ITSB

         Strīdus preču zīmes īpašnieks: prasītājs

         Attiecīgā strīdus preču zīme: vārdiskas preču zīmes “AROMA” starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību, Nr. 921 502

         Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2014. gada 4. septembra lēmums lietā R 1887/2013-4

         Prasītāja prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un rezultātā noraidīt BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH iesniegto spēkā neesamības atzīšanas pieteikumu, atzīstot Kopienas preču zīmes EM Nr. 924502 piešķiršanas spēkā esamību, lai apzīmētu pieteiktās preces, kas ietilpst 7. klasē: “elektriskie virtuves aparāti, tas ir, augļu spiedes, augļu spiedes – centrifūgas, aparāti pastas izstrādājumu pagatavošanai mājas vajadzībām, virtuves kombaini un mikseri”, un preces, kas ietilpst 11. klasē: “elektriskie virtuves aparāti, tas ir, konvekcijas krāsnis mājas vajadzībām, elektriskie aparāti maizes izgatavošanai mājas apstākļos, tvaika aparāti mājas vajadzībām, grili, fritieri, tosteri, vafeļu pannas, zupu sildītāji, katli rīsa vārīšanai un sildīšanai, pārtikas produktu dehidratori, pannas, ātrvārāmie katli, sildīšanas plates, grauzdēšanas pannas un cepešpannas, saldējuma aparāti un sautēšanas katli”, un

                  —

                  piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-4/14: Prasība, kas celta 2014. gada 2. janvārī — Industrias Ponsa /Komisija

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/50

         Prasība, kas celta 2014. gada 2. janvārī — Industrias Ponsa/Komisija
   (Lieta T-4/14)
   2014/C 52/97
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Industrias Ponsa, SA (Manresa-Barselona, Spānija) (pārstāvji — J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco un J. Corral García, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt lēmuma 1.–6. pantu,

               —

               pakārtoti, atcelt lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā paredzēts atgūt atbalstu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-3/14 Anudal Industrial/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-315/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. jūnijā iesniedza Obvodní soud pro Prahu 6 (Čehijas Republika) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s.

text:
               14.12.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 414/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 26. jūnijā iesniedza Obvodní soud pro Prahu 6 (Čehijas Republika) – Marcela Pešková, Jiří Peška/Travel Service a.s.

   (Lieta C-315/15)
   (2015/C 414/15)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Iesniedzējtiesa

      Obvodní soud pro Prahu 6

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Marcela Pešková, Jiří Peška

      Atbildētāja: Travel Service a.s.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai gaisakuģa sadursme ar putnu ir notikums Tiesas sprieduma Wallentin–Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771; turpmāk tekstā – “Wallentin–Hermann”) 22. punkta izpratnē, vai arī tā ir uzskatāma par ārkārtējiem apstākļiem Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (2) (turpmāk tekstā – “regula”), preambulas 14. apsvēruma izpratnē, vai arī uz to neattiecas neviens no šiem jēdzieniem?

               2)

               Ja gaisakuģa sadursme ar putnu ir ārkārtēji apstākļi regulas preambulas 14. apsvēruma izpratnē, vai preventīvas kontroles sistēmas, kas ieviestas it īpaši lidostu apkārtnē (piemēram, skaņas ierīces putnu atbaidīšanai sadarbībā ar ornitologiem, tādu vietu likvidēšana, kur putni parasti pulcējas un lido, atbaidīšanai izmantojot gaismu, utt.) var uzskatīt par iespējamiem pasākumiem, kas jāveic gaisa pārvadātājam, lai novērstu šādu sadursmi? Kas šādā gadījumā ir notikums sprieduma Wallentin–Hermann 22. punkta izpratnē?

               3)

               Ja gaisakuģa sadursme ar putnu ir notikums sprieduma Wallentin–Hermann 22. punkta izpratnē, vai to var uzskatīt arī par gadījumu regulas preambulas 14. apsvēruma izpratnē, un vai šādā gadījumā tādu tehnisko un administratīvo pasākumu kopumu, kas gaisa pārvadātājam jāveic pēc gaisakuģa sadursmes ar putnu, lai arī tās rezultātā gaisakuģis nav ticis bojāts, var uzskatīt par ārkārtējiem apstākļiem regulas preambulas 14. apsvēruma izpratnē?

               4)

               Ja tādu tehnisko un administratīvo pasākumu kopums, kas tika veikti pēc gaisakuģa sadursmes ar putnu, lai arī tās rezultātā gaisakuģis netika bojāts, ir ārkārtēji apstākļi regulas preambulas 14. apsvēruma izpratnē, vai no gaisa pārvadātāja var pieprasīt, lai tas, plānojot lidojumus, iespējamo pasākumu ietvaros ņem vērā risku, ka var būs nepieciešams veikt šādus tehniskus un administratīvus pasākumus pēc gaisakuģa sadursmes ar putnu, kā arī ņem vērā šo apstākli lidojumu grafikā?

               5)

               Kā ir jāizvērtē gaisa pārvadātāja pienākums izmaksāt kompensāciju regulas 7. panta izpratnē gadījumā, ja kavēšanos ir izraisījuši ne tikai administratīvie un tehniskie pasākumi, kas tika veikti pēc gaisakuģa sadursmes ar putnu, lai arī tās rezultātā gaisakuģis netika bojāts, bet lielā mērā arī ar šo sadursmi nesaistītas tehniskās problēmas novēršana?

      (1)  OV L 46, 17.2.2004, 1. lpp.

      (2)  OV L 36, 8.2.1991, 5. lpp.


title: Lieta C-610/12: Tiesas 2013. gada 23. jūlija rīkojums ( Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen

text:
               23.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 344/53

         Tiesas 2013. gada 23. jūlija rīkojums (Verwaltungsgericht Giessen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Johannes Peter/Bundeseisenbahnvermögen

   (Lieta C-610/12) (1)

   2013/C 344/94
   Tiesvedības valoda — vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 101, 6.4.2013.


title: Lieta T-264/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — DC-Hadler Networks /Komisija (Piegāžu publiskais iepirkums — TACIS programma — Lēmums atcelt uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru — Prasība atcelt tiesību aktu — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               8.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 285/37

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. septembra spriedums — DC-Hadler Networks/Komisija
   (Lieta T-264/06) (1)

   (Piegāžu publiskais iepirkums - TACIS programma - Lēmums atcelt uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru - Prasība atcelt tiesību aktu - Pienākums norādīt pamatojumu)
   (2008/C 285/67)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: DC-Hadler Networks SA, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Muller, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākumā E. Cujo un P. Kuijper, vēlāk M. Wilderspin un E. Cujo)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2006. gada 14. jūlija lēmumu, ar kuru atcelta uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra EuropeAid/122742/C/SUP/RU par informācijas tīkla informātikas un biroja aprīkojuma, kā arī invalīdu sociālajai integrācijai un rehabilitācijai paredzēta aprīkojuma piegādi Volgas federālajā apgabalā (Krievijas Federācija)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2006. gada 14. jūlija lēmumu, ar kuru atcelta uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra EuropeAid/122742/C/SUP/RU;

               2)

                  Komisija un DC-Hadler Networks SA sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Lieta T-363/13: Prasība, kas celta 2013. gada 10. jūlijā — Harper Hygienics /ITSB — Clinique Laboratories ( “CLEANIC intimate” )

text:
               21.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/18

         Prasība, kas celta 2013. gada 10. jūlijā — Harper Hygienics/ITSB — Clinique Laboratories (“CLEANIC intimate”)
   (Lieta T-363/13)
   2013/C 274/30
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvis — R. Rumpel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Clinique Laboratories LLC (Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju piektās padomes 2013. gada 29. aprīļa lēmumu lietā R 606/2012-5, ciktāl ar to ir noraidīts Kopienas preču zīmes “CLEANIC intimate” reģistrācijas pieteikums attiecībā uz visām precēm, kas ietilpst 3. un 16. klasē, kā arī dažām precēm, kas ietilpst 5. klasē;

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, lai preču zīme tiktu reģistrēta attiecībā uz visām pieteiktajām precēm un pakalpojumiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme ar vārdiskiem elementiem “CLEANIC intimate” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 5. un 16. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 009217531

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Clinique Laboratories LLC

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas preču zīmes Nr. 54429 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3., 14., 25. un 42. klasē, kā arī Nr. 2294429 attiecībā uz precēm, kas ietilpst 35. un 42. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, konstatējot, ka preču zīmes esot savstarpēji līdzīgas un sabiedrībai esot sajaukšanas iespēja, kā arī šīs regulas 8. panta 5. punkta pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 () par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/30

         Civildienesta tiesas Lēmums Nr. 1/2006,
   kas pieņemts 2006. gada 15. februāra plenārsēdē,
   par lietu nodošanu palātām
   (publicēšanai OV)
   (2006/C 108/55)
   Ar 2005. gada 30. novembra Lēmumu 2005/C 322/09 par kritērijiem, kas jāievēro, lietas nododot palātām (OV 2005, C 322, 17. lpp.), Civildienesta tiesa neatkarīgi no jomām, uz kurām lietas attiecas, nolēma konkrētu skaitu lietu nodot trešajai palātai saskaņā ar automātiskiem intervāliem, kas noteikti plenārsēdē.
   2006. gada 15. februāra plenārsēdē šie intervāli tika attiecināti uz katru septīto lietu, ņemot vērā no jauna ierosināto lietu kārtas numurus, sarakstam sākoties ar pirmo Civildienesta tiesā no jauna ierosināto lietu, proti, lietu F-118/05.
   Kā jau ir noteikts iepriekš minētajā lēmumā, no šīs kārtības var atkāpties, ja lietas ir savstarpēji saistītas, kā arī, lai nodrošinātu līdzsvarotu un pietiekami dažādu darba slodzi Civildienesta tiesā.

      Luksemburgā, 2006. gada 15. februārī

            Sekretārs

         W. HAKENBERG

            Priekšsēdētājs

         P. MAHONEY


title: Lieta C-549/14: Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finn Frogne A/S/Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Publiski līgumi — Direktīva 2004/18/EK — 2. pants — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Pārskatāmības pienākums — Līgums par sarežģītas sakaru sistēmas piegādi — Izpildes grūtības — Pušu domstarpības par atbildību — Izlīguma darījums — Līguma apjoma samazināšana — Iekārtu nomas nomaiņa uz pārdošanu — Būtiski līguma grozījumi — Objektīvas iespējas rast izlīgumu pamatojums

text:
               31.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 402/4

         Tiesas (astotā palāta) 2016. gada 7. septembra spriedums (Højesteret (Dānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Finn Frogne A/S/Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

   (Lieta C-549/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Publiski līgumi - Direktīva 2004/18/EK - 2. pants - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Pārskatāmības pienākums - Līgums par sarežģītas sakaru sistēmas piegādi - Izpildes grūtības - Pušu domstarpības par atbildību - Izlīguma darījums - Līguma apjoma samazināšana - Iekārtu nomas nomaiņa uz pārdošanu - Būtiski līguma grozījumi - Objektīvas iespējas rast izlīgumu pamatojums)
   (2016/C 402/04)
   Tiesvedības valoda – dāņu

      Iesniedzējtiesa

      Højesteret

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Finn Frogne A/S

      Atbildētājs: Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 2. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pēc publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas šajā līgumā nevar veikt būtiskus grozījumus, neuzsākot jaunu publiskā iepirkuma procedūru, pat ja šie grozījumi objektīvā ziņā nozīmē izlīgumu, kas ietver abu pušu abpusēju atteikšanos, lai izbeigtu strīdu, kura risinājums nav skaidrs un kurš izriet no grūtībām, ar ko ir saistīta šī līguma izpilde. Citādi būtu tikai tad, ja minētā līguma dokumentos būtu paredzēta iespēja pēc tā slēgšanas tiesību piešķiršanas pielāgot noteiktus līguma nosacījumus, pat būtiskus, un būtu paredzēti šīs iespējas piemērošanas noteikumi.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015.


title: Lieta T-205/14: Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Schroeder/Padome un Komisija Ārpuslīgumiskā atbildība — Dempings — Dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu imports — Regula (EK) Nr. 1355/2008, kuru Tiesa atzinusi par spēkā neesošu — Prasītājai iespējami nodarīts kaitējums pēc direktīvas pieņemšanas — Prasība par zaudējumu atlīdzību — Iekšēju tiesību aizsardzības līdzekļu izsmelšana — Pieņemamība — Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums — Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts) — Rūpības pienākums — Cēloņsakarība

text:
               23.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 389/46

         Vispārējās tiesas 2015. gada 23. septembra spriedums – Schroeder/Padome un Komisija
   (Lieta T-205/14) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Dempings - Dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas izcelsmes citrusaugļu imports - Regula (EK) Nr. 1355/2008, kuru Tiesa atzinusi par spēkā neesošu - Prasītājai iespējami nodarīts kaitējums pēc direktīvas pieņemšanas - Prasība par zaudējumu atlīdzību - Iekšēju tiesību aizsardzības līdzekļu izsmelšana - Pieņemamība - Pietiekami būtisks tiesību normas, ar kuru privātpersonām piešķir tiesības, pārkāpums - Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts (tagad - Regulas (EK) Nr. 1225/2009 2. panta 7. punkta a) apakšpunkts) - Rūpības pienākums - Cēloņsakarība)
   (2015/C 389/49)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburga, Vācija) (pārstāvis – K. Landry, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – J.-P. Hix, pārstāvis, kam sākotnēji palīdzēja D. Geradin un N. Tuominen, vēlāk – N. Tuominen, advokāti) un Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

      Priekšmets

   Par prasību atlīdzināt kaitējumu, kāds esot nodarīts, pieņemot Padomes 2008. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 1355/2008, ar ko uzliek galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kas uzlikts par dažu sagatavotu vai konservētu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes citrusaugļu (proti, mandarīnu utt.) importu (OV L 350, 35. lpp.), kas ar 2012. gada 22. marta spriedumu GLS (C-338/10, Krājums, EU:C:2012:158) atzīta par spēkā neesošu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               I. Schroeder KG (GmbH & Co.) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 212, 7.7.2014.


title: Lieta C-385/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī ( Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confédération générale du travail ( CGT ), Confédération française démocratique du travail ( CFDT ), Confédération française de l'encadrement ( CFE-CGC ), Confédération française des travailleurs chrétiens ( CFTC ), Confédération générale du travail — Force ouvrière ( CGT-FO ) pret Premier ministre , Ministre de l'Emploi , de la Cohésion sociale et du Logement (Sociālā politika — Direktīva 98/59/EK un Direktīva 2002/14/EK — Kolektīvā atlaišana — Darba ņēmēju informēšana un uzklausīšana — Nodarbināto darbinieku sliekšņu aprēķināšana — Dalībvalstu pilnvaras — Noteikta vecuma darba ņēmēju neiekļaušana)

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/9

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 18. janvārī (Conseil d'État (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Confédération générale du travail (CGT), Confédération française démocratique du travail (CFDT), Confédération française de l'encadrement (CFE-CGC), Confédération française des travailleurs chrétiens (CFTC), Confédération générale du travail — Force ouvrière (CGT-FO) pret Premier ministre, Ministre de l'Emploi, de la Cohésion sociale et du Logement

   (Lieta C-385/05) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 98/59/EK un Direktīva 2002/14/EK - Kolektīvā atlaišana - Darba ņēmēju informēšana un uzklausīšana - Nodarbināto darbinieku sliekšņu aprēķināšana - Dalībvalstu pilnvaras - Noteikta vecuma darba ņēmēju neiekļaušana)
   (2007/C 56/15)
   Tiesvedības valoda — franču
   Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État (Francija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Confédération générale du travail (CGT), Confédération française démocratique du travail (CFDT), Confédération française de l'encadrement (CFE-CGC), Confédération française des travailleurs chrétiens (CFTC), Confédération générale du travail — Force ouvrière (CGT-FO)

      Atbildētāji: Premier ministre, Ministre de l'Emploi, de la Cohésion sociale et du Logement

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Conseil d'Etat (Francija) — 3. panta 1. punkta interpretācija Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvā 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā — Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgs paziņojums par darbinieku pārstāvību (OV L 80, 29. lpp.), kā arī 1. panta interpretācija Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvā 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu (OV L 225, 16. lpp.) — Tādu uzņēmumu pienākums informēt un uzklausīt darbiniekus, kur nodarbināto skaits pārsniedz noteiktu slieksni — Valsts tiesību akti, kas nodarbināto skaita aprēķināšanā neietver darbiniekus, kuri jaunāki par 26 gadiem
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               3. panta 1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvā 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru noteikta darbinieku kategorija kaut vai īslaicīgi netiek iekļauta nodarbināto darbinieku skaita aprēķinā šī noteikuma nozīmē;

               2)

               1. panta 1. punkta a) apakšpunkts Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvā 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, ar kuru noteikta darbinieku kategorija kaut vai īslaicīgi netiek iekļauta nodarbināto darbinieku skaita aprēķinā, kas ir paredzēts minētajā noteikumā.

      (1)  OV C 330, 24.12.2005.


title: Lieta C-168/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi 2006. gada 29. marta  rīkojumu —  Ceramika Paradyż sp. z oo  pret  Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

text:
               17.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/24

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi2006. gada 29. marta rīkojumu — Ceramika Paradyż sp. z oo pret Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

   (Lieta C-168/06)
   (2006/C 143/44)
   Tiesvedības valoda — poļu
   Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi

   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ceramika Paradyż sp. z oo

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai 2. panta 2. punkts Padomes 1967. gada 11. aprīļa Pirmajā direktīvā 67/227/EEK par dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošanu (1) saistībā ar 2. pantu, 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 10. panta 2. punktu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (2), aizliedz dalībvalstīm PVN maksātājus aplikt ar papildu nodokļa maksājumu, ko veido 30 % no PVN deklarācijā nenorādītās summas vai 30 % no nodokļu maksātāja deklarētās nodokļa pārmaksas atmaksas starpības vai no atmaksājamā priekšnodokļa, vai no deklarētās priekšnodokļa pārmaksas, kas ir pārceļams uz nākošo taksācijas periodu, ja tiek konstatēts, ka PVN maksātājs:

                           a)

                           iesniegtajā nodokļu deklarācijā ir norādījis nodokļa parādu, kas ir mazāks par maksājamo summu, vai

                           b)

                           nodokļu deklarācijā ir norādījis atmaksājamās nodokļu starpības vai atmaksājamā priekšnodokļa summu, kas ir lielāka par faktiski atmaksājamo summu, vai

                           c)

                           nodokļu deklarācijā ir norādījis starpību starp priekšnodokļa summu un faktiski maksājamo nodokļa summu, kura ir pārceļama uz nākošo mēnesi, vai

                           d)

                           nodokļu deklarācijā ir norādījis atmaksājamās nodokļa starpības vai atmaksājamā priekšnodokļa summu, ko ir saņēmis, lai gan nodokļu administrācijai tam vajadzēja norādīt nodokļa parāda summu, vai

                           e)

                           nav iesniedzis nodokļu deklarāciju un nav samaksājis nodokļa parādu?

               2)

               Vai ar “īpašiem pasākumiem” Padomes Sestās direktīvas 27. panta 1. punkta nozīmē, ievērojot to raksturu un mērķi, var paredzēt iespēju, ka PVN maksātājs tiek aplikts ar papildu nodokļa maksājumu, ko nosaka ar nodokļu administrācijas lēmumu, ja tiek objektīvi konstatēts, ka nodokļu maksātājs ir deklarējis mazāku nodokļa parāda summu vai lielāku atmaksājamās nodokļa starpības summu, vai lielāku atmaksājamā priekšnodokļa summu?

      (1)  OV 71, 14.04.1967., 1301. lpp.

      (2)  OV L 145, 13.06.1977., 1. lpp.


title: Lieta C-432/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. augustā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļgija) — Ministerie van Financiën un Openbaar Ministerie/Aboulkacem Chihabi u.c.

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. augustā iesniedza Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Beļgija) — Ministerie van Financiën un Openbaar Ministerie/Aboulkacem Chihabi u.c.
   (Lieta C-432/10)
   ()
   2010/C 301/23
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Ministerie van Financiën un Openbaar Ministerie

      Atbildētāji: Aboulkacem Chihabi u.c.

      Prejudiciālie jautājumi

               a)

               Par Kopienas Muitas kodeksa 221. pantu

                           1)

                           Vai Kopienas Muitas kodeksa (kurš tika izveidots ar Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK) Nr. 2913/92 (1) […]) 221. panta 1. punkts un 221. panta 3. punkts redakcijā pirms grozījumiem, kas tikuši ieviesti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 16. novembra Regulas (EK) Nr. 2700/2000 (2) […] 1. panta 17. punktu, ir jāsaprot tādējādi, ka dokuments, kurā ir nosaukta nodokļa summa un kuru muitas iestādes dara zināmu muitas parādniekam, par muitas nodokļa summas paziņojumu muitas parādniekam Muitas kodeksa 221. panta 1. punkta un 221. panta 3. punkta izpratnē tiek uzskatīts tikai tad, ja, pirms šī summa ar minēto dokumentu tiek paziņota parādniekam, muitas iestādes nodokļa summu ir iegrāmatojušas (tas ir, šī summa ir reģistrēta grāmatvedībā vai kādā citā nesējā, kas pilda šo funkciju)?

                           2)

                           Vai Muitas kodeksa (Regulas (EEK) Nr. 2913/92) 221. panta 1. punkta, saskaņā ar kuru pirms nodokļa summas paziņošanas tai jābūt iegrāmatotai, pārkāpuma tādā ziņā, ka (2004. gada 2. jūlija) paziņojums par muitas parādu tika sniegts pirms (2005. gada otrajā ceturksnī notikušās) iegrāmatošanas, sekas ir tās, ka pārvaldes iestāžu tiesības uz vēlāku iekasēšanu zūd?

                           3)

                           Vai Muitas kodeksa 221. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja nevar tikt sniegts pierādījums par muitas parāda iepriekšēju iegrāmatošanu, iespējamam parādniekam nevar tikt sniegts tiesiski atbilstošs paziņojums par muitas parādu?

                           4)

                           Vai parādniekam sniegts paziņojums par muitas parādu Padomes Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 221. panta 1. punkta izpratnē, nepastāvot muitas parāda iegrāmatošanai pirms šī paziņojuma sniegšanas, ir uzskatāms par spēkā neesošu vai neeksistējošu, kādēļ muitas iestādes nevar prasīt nodokļa parāda samaksu, izņemot gadījumu, kad vēlāk pēc muitas parāda iegrāmatošanas ir sniegts jauns paziņojums tam paredzētā termiņa ietvaros?

               b)

               Par Kopienas Muitas kodeksa 202. pantu

                           1)

                           Vai Muitas kodeksa 202. panta 1. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar ievedmuitas nodokli apliekamās preces Kopienas muitas teritorijā ir ievestas pretlikumīgi jau tāpēc, ka kopsavilkuma deklarācijā atbilstoši Muitas kodeksa 43. pantam šīs preces ir norādītas ar nepareizu apzīmējumu, lai gan:

                                       Muitas kodeksa 202. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir norādīts vienīgi uz Muitas kodeksa 38.–41. pantu un 177. panta otro ievilkumu, bet ne uz Muitas kodeksa 43. pantu;

                                       Īstenošanas regulas Nr. 2454/93 199. pantā paredzētais pienākums attiecībā uz deklarācijā norādīto ziņu pareizību attiecas tikai uz muitas deklarāciju nevis uz kopsavilkuma deklarāciju;

                                       Personai, kas sniedz kopsavilkuma deklarāciju, praktiski un tiesiski nav iespējams pārbaudīt, kādas preces atrodas konteineros?

                           2)

                           Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša: vai Muitas kodeksa 202. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka persona (kuģu aģents), kas kopsavilkuma deklarāciju sniedz sava uzdevuma devēja (rēderejas) vārdā un uz tā rēķina, par “personu, kas pretlikumīgi ievedusi preci” šajā muitas teritorijā šīs tiesību normas pirmā ievilkuma izpratnē ir uzskatāma tikai nepareizu apzīmējumu norādīšanas kopsavilkuma deklarācijā dēļ?

                           3)

                           Ja atbilde uz otro jautājumu ir noraidoša: vai Muitas kodeksa 202. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesību norma kā Vispārējā likuma par muitu un akcīzēm 24. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru persona, kas kopsavilkuma deklarāciju ir nodevusi citas personas vārdā un uz tā rēķina, automātiski ir uzskatama par muitas parāda parādnieku un tai nav iespējas pierādīt, ka preces pretlikumīgā ievešanā tā nav piedalījusies un nav zinājusi vai tai saprātīgi nav bijis jāzina, ka muitas teritorijā preces ir ievestas pretlikumīgi?

                           4)

                           Vai Muitas kodeksa 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesību norma kā Vispārējā likuma par muitu un akcīzēm 24. panta 2. punkts, saskaņā ar kuru tiek kavēta tiešas pārstāvības, tas ir, pārstāvības, ko veic persona, kas darbojas uzdevuma devēja vārdā un uz tā rēķina, izmantošana, jo nepareizu apzīmējumu norādīšanas kopsavilkuma deklarācijā gadījumā šī persona automātiski ir uzskatama par atbildīgo par muitas parādu?

                           5)

                           Vai gadījumā, ja tiek sniegta kopsavilkuma deklarācija, kurā ievestā prece ir norādīta ar nepareizu apzīmējumu, kā rezultātā atbilstoši Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 202. panta 1. punktam ir radies muitas parāds, persona, kas ir aizpildījusi un parakstījusi kopsavilkuma deklarāciju, neatkarīgi no tā, vai šī persona ir [citas] personas, kura preces ir ievedusi Kopienas muitas teritorijā, tieša vai netieša pārstāve, ir uzskatāma par tādu, kas ir veikusi preces pretlikumīgu ievešanu, un līdz ar to par muitas parādnieku šīs regulas 202. panta 3. punkta pirmā ievilkuma izpratnē, ja, iesniedzot kopsavilkuma deklarāciju, tā ir balstījusies tikai uz datiem, ko tai ir sniedzis kuģa, ar kuru preces tikušas ievestas Kopienā, kapteinis, un, ņemot vērā uz kuģa esošo un pienākšanas ostā izkraušanai paredzēto konteineru ļoti lielo skaitu, tai faktiski nav bijis iespējams pārbaudīt muitas iestādēm [pārbaudei] nodoto konteineru saturu saistība ar to, vai tas patiešām atbilst tās rīcībā nodotajiem dokumentiem, uz kuru pamata tikusi sastādīta kopsavilkuma deklarācija?

                           6)

                           Vai kuģa kapteinis un kuģošanas uzņēmums, kuru viņš pārstāv, ir uzskatāms par tādu, kas ir veicis preces pretlikumīgu ievešanu Kopienā, un līdz ar to par muitas parādnieku Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 202. panta 3. punkta pirmā ievilkuma izpratnē, ja, pamatojoties uz kapteiņa sniegtajām norādēm, tā pārstāvis ir nodevis kopsavilkuma deklarāciju, kurā ievestā prece ir norādīta ar nepareizu apzīmējumu, kā rezultātā atbilstoši šīs regulas 202. panta 1. punktam preces pretlikumīgas ievešanas Kopienā dēļ ir radies muitas parāds?

                           7)

                           Ja atbilde uz piekto un/vai sesto jautājumu ir noraidoša: vai piektajā un/vai sestajā jautājumā minētās personas norādītajos apstākļos var tikt uzskatītas par muitas parādnieku Regulas Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 202. panta 3. punkta otrā ievilkuma izpratnē?

      (1)  Regula par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).

      (2)  Regula par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienu muitas kodeksa izveidi (OV L 311, 17. lpp.).


title: Lieta T-61/16: Prasība, kas celta 2016. gada 12. februārī – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (“Master”)

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/38

         Prasība, kas celta 2016. gada 12. februārī – Coca-Cola/EUIPO – Mitico (“Master”)
   (Lieta T-61/16)
   (2016/C 111/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: The Coca-Cola Company (Atlanta, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – S. Malynicz un S. Baran, Barristers; D. Stone un A. Dykes, Solicitors)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damaska, Sīrija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: ES grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Master” – reģistrācijas pieteikums Nr. 9 091 612

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 2. decembra lēmums lietā R 1251/2015–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un ES preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējai segt savus izdevumus un atlīdzināt prasības atcelt preču zīmi iesniedzēja katrā iebildumu procesa un apelācijas procesa posmā radušos izdevumus, kā arī šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkta pārkāpums.


title: Lieta C-664/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd

text:
               29.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 111/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 14. decembrī iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation/Bezirkshauptmannschaft Gmünd

   (Lieta C-664/15)
   (2016/C 111/05)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Protect Natur-, Arten- und Landschaftsschutz Umweltorganisation

      Atbildētāja: Bezirkshauptmannschaft Gmünd

      Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (turpmāk tekstā arī – “Ūdens pamatdirektīva” vai “ŪPD”), 4. pants vai ŪPD kopumā piešķir vides aizsardzības organizācijai procedūrā, kurā nav jāveic ietekmes uz vidi novērtējums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvu 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (turpmāk tekstā – “IVN direktīva”), tiesības, kuru aizsardzībai tai saskaņā ar Konvencijas par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem, kas Eiropas Kopienas vārdā tika apstiprināta ar Padomes 2005. gada 17. februāra Lēmumu 2005/370/EK (turpmāk tekstā – “Orhūsas Konvencija”), 9. panta 3. punktu ir pieejamas administratīvas vai tiesas procedūras?
               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:

               2.

               Vai no Orhūsas Konvencijas tiesību normām izriet prasība nodrošināt šo tiesību izmantošanas iespēju jau procesā administratīvajā iestādē, vai arī pietiek ar iespēju nodrošināt tiesību aizsardzību tiesā pret administratīvās iestādes lēmumu?

               3.

               Vai ir pieļaujami tas, ka valsts procesuālajās tiesībās (AVG 42. pants) vides aizsardzības organizācija – tāpat kā arī citi procesa dalībnieki – tiek mudināta celt laicīgi savus iebildumus nevis tikai prasībā administratīvajā tiesā, bet gan jau procedūrā administratīvajās iestādēs, jo pretējā gadījumā tā zaudē savu procesa dalībnieces statusu un arī vairs nevar celt prasību administratīvajā tiesā?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 1. lpp.).


title: Lieta F-35/06: Civildienesta tiesas 2006. gada 4. oktobra rīkojums — Grunheid pret Komisiju

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/50

         Civildienesta tiesas 2006. gada 4. oktobra rīkojums — Grunheid pret Komisiju
   (Lieta F-35/06) (1)

   (2006/C 281/90)

      Tiesvedības valoda — franču

   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 143, 17.06.2006.


title: Lieta T-452/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 18. jūnija rīkojums — Ecolean Research & Development /ITSB ( “CAPS” )

text:
               14.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 221/58

         Vispārējās tiesas 2010. gada 18. jūnija rīkojums — Ecolean Research & Development/ITSB (“CAPS”)
   (Lieta T-452/07) (1)

   ()
   2010/C 221/92
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 51, 23.02.2008.


title: Lieta C-434/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. augustā iesniedza Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, S.L.

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 7. augustā iesniedza Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spānija) – Asociación Profesional Elite Taxi/Uber Systems Spain, S.L.

   (Lieta C-434/15)
   (2015/C 363/27)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Asociación Profesional Elite Taxi

      Atbildētāja: Uber Systems Spain, S. L.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ciktāl Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvas 2006/123/EK (1) par pakalpojumiem iekšējā tirgū 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā no šīs direktīvas piemērošanas jomas ir izslēgti pakalpojumi pārvadājumu jomā: vai atbildētājas peļņas nolūkā veiktā darbība, kas ietver starpniecību starp transportlīdzekļa īpašnieku un personu, kurai ir nepieciešams pārvietoties pilsētā, pārvaldot informācijas tehnoloģijas – saskarni un programmatūras aplikāciju “viedtālruņiem un tehnoloģiskajai platformai”, runājot atbildētājas vārdiem, – kas ļauj to savienošanu, ir jāuzskata tikai par darbību transporta jomā vai arī tā ir jāuzskata par elektronisko starpniecības pakalpojumu, vai par informācijas sabiedrības pakalpojumu Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīvas 98/34/EK (2), kas nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu, un Informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu sfērā, 1. panta 2. punkta izpratnē?

               2)

               Nosakot šīs darbības juridisko raksturu, vai to daļēji varētu uzskatīt par informācijas sabiedrības pakalpojumu, un šādā gadījumā – vai uz elektronisko starpniecības pakalpojumu attiecas pakalpojumu sniegšanas brīvības princips, kā tas ir noteikts Kopienas tiesību aktos – LESD 56. pantā un Direktīvās 2006/123/EK un 2000/31/EK (3)?

               3)

               Gadījumā, ja uzskata, ka UBER SYSTEMS SPAIN, S. L. sniegtais pakalpojums nav transporta pakalpojums, un tādēļ ir ietverts gadījumos, uz kuriem attiecas Direktīva 2006/123, vai Ley de Competencia Desleal 15. panta regulējums par konkurences darbības regulējošo tiesību normu pārkāpumu nebūtu pretrunā ar Direktīvu 2006/123, konkrēti, tās 9. pantu par brīvību veikt uzņēmējdarbību un atļauju sistēmu, ja atsauce uz dalībvalsts likumiem vai tiesību normām tiek veikta, neņemot vērā, ka licenču un atļauju iegūšanas sistēma nedrīkst būt kādā ziņā ierobežojoša vai nesamērīga, tas ir, ar to nevar nepamatoti tikt ierobežots brīvības veikt uzņēmējdarbību princips?

               4)

               Ja tiek apstiprināts, ka Direktīva 2000/31/EK ir piemērojama UBER SYSTEMS SPAIN, S. L. sniegtajam pakalpojumam, vai ierobežojumi, ko dalībvalsts nosaka elektroniskās starpniecības pakalpojuma sniegšanai no citas dalībvalsts, paredzot pakalpojuma licencēšanas vai atļaujas saņemšanas pienākumu vai ar tiesas spriedumu, kurā paredzēts izbeigt elektroniskās starpniecības pakalpojuma sniegšanu, pamatojoties uz dalībvalsts tiesību aktiem par negodīgu konkurenci, ir piemēroti pasākumi, kas ir uzskatāmi par izņēmumiem no Direktīvas 2000/31/EK 3. panta 2. punktā paredzētā saskaņā ar tās 3. panta 4. punktā noteikto?

      (1)  OV L 376, 36. lpp.

      (2)  OV L 204, 37. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīva 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū, OV L 178, 1. lpp.


title: Lieta T-124/14: Prasība, kas celta 2014. gada 19. februārī – Somija/Komisija

text:
               12.5.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 19. februārī – Somija/Komisija
   (Lieta T-124/14)
   2014/C 142/51
   Tiesvedības valoda – somu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Somijas Republika (pārstāvji – J. Heliskoski un S. Hartikainen)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu C(2013) 8743, galīgā redakcija, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 338, 17.12.2013, 81. lpp.), ciktāl ar to Somijas Republikai par Regulas (ES) Nr. 1974/2006 55. panta neievērošanu ir pieprasīts atmaksāt finansējumu EUR 927 827,58 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu: Komisija esot kļūdaini interpretējusi un piemērojusi Regulas Nr. 1974/2006 (1) 55. pantu. Tā esot kļūdaini uzskatījusi, ka Somijā noteiktie nosacījumi atbalsta piešķiršanai lietotu iekārtu iegādei nav saderīgi ar Regulas Nr. 1974/2006 55. panta 1. punkta otro daļu.

      (1)  Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 368, 15. lpp.).


title: Lieta C-457/10 P: Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc /Eiropas Komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Apelācija — Konkurence — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Zāļu kuņģa čūlas ārstēšanai tirgus — Procedūru saistībā ar papildu aizsardzības sertifikātu izsniegšanu zālēm un zāļu tirdzniecības atļaujām ļaunprātīga izmantošana — Maldinoši paziņojumi — Tirdzniecības atļauju atsaukšana — Šķēršļi ģenērisko zāļu laišanai tirgū un paralēlajam importam)

text:
               26.1.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. decembra spriedums — AstraZeneca AB, AstraZeneca plc/Eiropas Komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

   (Lieta C-457/10 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Zāļu kuņģa čūlas ārstēšanai tirgus - Procedūru saistībā ar papildu aizsardzības sertifikātu izsniegšanu zālēm un zāļu tirdzniecības atļaujām ļaunprātīga izmantošana - Maldinoši paziņojumi - Tirdzniecības atļauju atsaukšana - Šķēršļi ģenērisko zāļu laišanai tirgū un paralēlajam importam)
   2013/C 26/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: AstraZeneca AB un AstraZeneca plc (pārstāvji — M. Brealey QC, M. Hoskins QC, D. Jowell, Barrister un F. Murphy, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier un J. Bourke), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (pārstāvis — M. Van Kerckhove, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (sestā palāta paplašinātā sastāvā) 2010. gada 1. jūlija spriedumu lietā T-321/05 AstraZeneca/Eiropas Komisija, ar kuru Vispārējā tiesa daļēji atcēla Komisijas 2005. gada 15. jūnija Lēmumu par EK līguma 82. panta un EEZ līguma 54. panta piemērošanas procedūru (lieta COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca), ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzējām tika uzlikts naudas sods 60 miljonu EUR apmērā par patentu sistēmas un farmācijas produktu laišanas tirgū procedūras ļaunprātīgu izmantošanu, lai aizkavētu vai novilcinātu konkurējošu nepatentētu medikamentu parādīšanos tirgū — Tirgus noteikšana — Regulas (EEK) Nr. 1786/92 par papildu aizsardzības sertifikāta izstrādi zālēm 19. panta interpretācija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību un pretapelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               AstraZeneca AB un AstraZeneca plc atlīdzina ar apelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus;

               3)

               European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) atlīdzina ar tās pretapelācijas sūdzību saistītos tiesāšanās izdevumus un sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzību;

               4)

               Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar tās pretapelācijas sūdzību.

      (1)  OV C 301, 06.11.2010


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 14. oktobrī lietā T-56/02 Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Konkurence — EKL 81. pants — Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām — Vācija — Aizmugurisks process)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/14

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 14. oktobrī
   lietā T-56/02 Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Konkurence - EKL 81. pants - Vienošanās par cenu un valūtas maiņas uzņēmumu rēķinu maiņām - Vācija - Aizmugurisks process)
   (2004/C 314/35)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-56/02 Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG, ar juridisko adresi Minhenē (Vācija), ko pārstāv advokātes W. Knapp, T. Müller-Ibold un B. Bergmann, kuras norādījušas adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju par lūgumu atcelt Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmumu 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] (OV 2003., L 15, 1. lpp.), Pirmās instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs H. Jung, 2004. gada 14. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Komisijas 2001. gada 11. decembra Lēmums 2003/25/EK par atbilstoši EKL 81. pantam uzsākto procesu [lieta COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – Banku nodevas par Eiro zonas valūtas maiņu – Vācija] ir atceļams daļā, kas attiecas uz prasītāju;

               2)

               Komisija sedz visus izdevumus.

      (1)  OV C 109, 4.5.2002.


title: Lieta F-4/06: Prasība, kas celta  2006. gada 13. janvārī  —  Villa  u.c. pret Eiropas Parlamentu

text:
               25.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 74/34

         Prasība, kas celta 2006. gada 13. janvārī — Villa u.c. pret Eiropas Parlamentu
   (Lieta F-4/06)
   (2006/C 74/66)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Renata Villa (Senningerberg, Luksemburga) un citi (pārstāvji — G. Bouneou, F. Frabetti, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 2005. gada 8. februāra lēmumus Nr. 102495, Nr. 102494 un Nr. 102496, ar kuriem Eiropas Parlamenta iecēlējinstitūcija ir atteikusies atlīdzināt prasītājiem pārmaksātās iemaksas, ko veido starpība starp tiesībām, kas iegūtas gados, kad uz prasītājiem attiecās Itālijas sistēma, un Kopienas programmā pārceltajiem gadiem, pamatojoties uz tiesību uz pensiju pārcelšanas jaunu aprēķinu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   1991. gadā prasītāji, Eiropas Parlamenta ierēdņi, pārcēla uz Kopienas pensiju sistēmu tiesības uz pensiju, ko viņi bija ieguvuši Itālijā pirms stāšanās Kopienu dienestā. Starpība starp gadu skaitu, kad uz prasītājiem faktiski attiecās Itālijas sistēma, un gadu skaitu, kas izriet no iemaksu Kopienu sistēmā aprēķina, tika noteikta atbilstoši vispārējiem izpildes nosacījumiem, ko tajā laikā piemēroja Parlaments un ko piemērojot tika noteikts mazāks iemaksu gadu skaits Itālijā.
   Pēc jauno Civildienesta noteikumu stāšanās spēkā prasītāji, pamatojoties uz šo noteikumu XIII pielikuma 26. panta 5. un 6. punktu, iesniedza pieteikumus no jauna pārrēķināt iepriekš aprēķinātās iemaksas. Tā kā pieteikumi tika noraidīti, prasītāji iesniedza sūdzības, ko iecēlējinstitūcija tāpat noraidīja.
   Prasības pieteikumā prasītāji apgalvo, ka ir pārkāpts jauno Civildienesta noteikumu XIII pielikuma 26. pants un Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punkts gan tā jaunajā, gan agrākajā redakcijā.
   Turklāt tie apgalvo, ka Parlaments nav ievērojis labas pārvaldības, vienlīdzīgas attieksmes, diskriminācijas aizlieguma, patvaļīgas rīcības aizlieguma, tiesiskās paļāvības aizsardzības un netaisnīgas iedzīvošanās aizlieguma principus, kā arī pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses.


title: lieta T-400/05: Prasība, kas celta  2005. gada 2. novembrī  — T/Komisija

text:
               28.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/15

         Prasība, kas celta 2005. gada 2. novembrī — T/Komisija
   (lieta T-400/05)
   (2006/C 22/29)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: T (Brisele, Beļģija) [Pārstāvji: S. Rodrigues un Y. Minatchy, avocats]

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi

               —

               ciktāl nepieciešams, atcelt Komisijas 2005. gada 20. jūlija lēmumu, ar ko tā noraida prasītājas 2005. gada 10. februāra un 2005. gada 21. marta sūdzības par Komisijas lēmumu sakarā ar prasītājas 2004. gada atvaļinājuma dienu zaudēšanu un Komisijas lēmumu, ar ko tā prasītājas prombūtni no 2004. gada 15. novembra kvalificējusi kā pārkāpumu;

               —

               pamatojoties uz apstrīdēto lēmumu, atzīt Eiropas Kopienu atbildību;

               —

               noteikt, ka prasītājai sakarā ar nodarīto kaitējumu pienākas zaudējumu atlīdzība 58 395,39EUR apmērā;

               —

               piespriest atbildētājai segt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja ir bijusī Komisijas ierēdne, kura pensionējusies 2005. gada 1. septembrī. Ar savu prasību tā apstrīd atbildētājas lēmumu, ar ko zināma daļa viņas prombūtnes 2004. gadā tiek kvalificēta kā pārkāpums un tiek atrēķināta no ikgadējā atvaļinājuma un atalgojuma. Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza pienākuma sniegt pamatojumu, vienlīdzīgas attieksmes un labas pārvaldības principa, kā arī pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses pārkāpumu.
   Prasītāja arī apgalvo, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 59. pants, jo par attiecīgajiem prombūtnes periodiem viņa var uzrādīt darba nespējas lapas. Prasītāja turklāt apgalvo, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu 57. pants un V pielikums attiecībā uz ikgadējo atvaļinājumu, ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā un ļaunprātīgi izmantotas pilnvaras.
   Prasītāja prasa atlīdzināt materiālo un morālo kaitējumu, ko tai nācies ciest atbildētājas attieksmes dēļ.