title: Lieta T-596/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Batmore Capital/EUIPO – Univers Poche (“POCKETBOOK”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme “POCKETBOOK” — Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “POCKET” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/35

         Vispārējās tiesas 2017. gada 17. februāra spriedums – Batmore Capital/EUIPO – Univers Poche (“POCKETBOOK”)
   (Lieta T-596/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “POCKETBOOK” - Agrākas valsts grafiskas preču zīmes “POCKET” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2017/C 112/48)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Batmore Capital Ltd (Tortola, Britu Virdžīnu salas) (pārstāvis – D. Masson, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – A. Folliard Monguiral)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Univers Poche (Parīze, Francija) (pārstāvis – F. Dumont, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 30. jūlija lēmumu lietā R 1952/2014-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Univers Poche un Batmore Capital

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Batmore Capital Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas Univers Poche ir radušies procesā Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas padomē.

      (1)  OV C 414, 14.12.2015.


title: Lieta T-673/15: Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūnija spriedums – Guardian Europe/Eiropas Savienība Ārpuslīgumiskā atbildība — Savienības pārstāvība — Noilgums — Galīga lēmuma tiesisko seku dzēšana — Prasības pieteikuma precizitāte — Pieņemamība — Pamattiesību hartas 47. pants — Saprātīgs lietas izspriešanas termiņš — Vienlīdzīga attieksme — Mantiskais kaitējums — Ciestie zaudējumi — Neiegūtā peļņa — Nemantisks kaitējums — Cēloņsakarība

text:
               24.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/44

         Vispārējās tiesas 2017. gada 7. jūnija spriedums – Guardian Europe/Eiropas Savienība
   (Lieta T-673/15) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Savienības pārstāvība - Noilgums - Galīga lēmuma tiesisko seku dzēšana - Prasības pieteikuma precizitāte - Pieņemamība - Pamattiesību hartas 47. pants - Saprātīgs lietas izspriešanas termiņš - Vienlīdzīga attieksme - Mantiskais kaitējums - Ciestie zaudējumi - Neiegūtā peļņa - Nemantisks kaitējums - Cēloņsakarība)
   (2017/C 239/55)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Guardian Europe Sàrl, (Bertranža, Luksemburga) (pārstāvji – F. Louis, avocat, un C. O’Daly, solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Komisija (pārstāvji – N. Khan, A. Dawes un P. van Nuffel) un Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji – J. Inghelram un K. Sawyer)

      Priekšmets

   Par prasību, pamatojoties uz LESD 268. pantu, par zaudējumu atlīdzību saistībā ar kaitējumu, kas prasītājai esot radušies, pirmkārt, tiesvedības ilguma dēļ saistībā ar lietu, kurā tika pieņemts 2012. gada 27. septembra spriedums Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija (T-82/08, EU:T:2012:494), un, otrkārt, vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpuma dēļ, kurš pieļauts Komisijas 2007. gada 28. novembra Lēmumā C(2007) 5791, galīgā redakcija, par procesu saskaņā ar [LESD 101.] pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/39165 – Lokšņu stikls) un 2012. gada 27. septembra spriedumā Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija (T-82/08, EU:T:2012:494)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, samaksā Guardian Europe Sàrl zaudējumu atlīdzību EUR 654 523,43 apmērā par ciesto mantisko kaitējumu, kas šai sabiedrībai nodarīts ar saprātīga lietas izspriešanas termiņa neievērošanu lietā, kurā ir taisīts 2012. gada 27. septembra spriedums Guardian Industries un Guardian Europe/Komisija (T-82/08, EU:T:2012:494). Šī zaudējumu atlīdzība jāpārvērtē, pieskaitot kompensācijas procentus, sākot no 2010. gada 27. jūlija līdz šī sprieduma pasludināšanai, gada inflācijas līmenī, kādu Eurostat (Eiropas Savienības Statistikas birojs) attiecīgajā periodā ir konstatējis dalībvalstī, kurā šī sabiedrība ir reģistrēta;

               2)

               iepriekš 1) punktā minētajai zaudējumu atlīdzībai pieskaita nokavējuma procentus, sākot no šī sprieduma pasludināšanas līdz pilnīgai samaksai, kas aprēķināti atbilstoši Eiropas Centrālas bankas (ECB) savām galvenajām kapitāla refinansēšanas operācijām piemērotajai likmei, to palielinot par diviem procentpunktiem;

               3)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               4)

               Guardian Europe atlīdzina Savienības, ko pārstāv Komisija, tiesāšanās izdevumus;

               5)

               pirmkārt, Guardian Europe un, otrkārt, Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 59, 15.2.2016.


title: Lieta C-362/10: Prasība, kas celta 2010. gada 20. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               6.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/4

         Prasība, kas celta 2010. gada 20. jūlijā — Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-362/10)
   ()
   2010/C 301/06
   Tiesvedības valoda — poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — S. La Pergola un K. Herrmann)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot visus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai atbilstoši transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 17. novembra Direktīvu 2003/98/EK par valsts sektora informācijas atkalizmantošanu (1), Polijas Republika nav izpildījusi tai šīs direktīvas 2., 3., 4., 6., 7., 8., 10. un 11. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Pēc prasītājas uzskata, Polijas Republika līdz šim nav atbilstoši transponējusi Direktīvas 2003/98/EK normas valsts tiesību normās. Komisijai paziņotais Ustawa z 6 września 2001 r. o dostępie do informacji publicznej (2001. gada 6. septembra likums par piekļuvi publiskai informācijai) neattiecas uz valsts sektora informācijas tālākizmantošanu, jo tas pat nesatur jēdziena “tālākizmantošana” definīciju. Jau šī iemesla dēļ šajā likumā noteiktās tiesības un pienākumi nevar tikt uzskatīti par atbilstošu Direktīvas 2003/98 transpozīciju.

      (1)  OV L 345, 90. lpp.


title: Lieta T-385/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Loops/EUIPO (Zobu birstes forma) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Trīsdimensiju preču zīme — Zobu birstes forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               25.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 270/41

         Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Loops/EUIPO (Zobu birstes forma)
   (Lieta T-385/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Trīsdimensiju preču zīme - Zobu birstes forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 270/46)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Loops, LLC (Dover, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – T. Schmidpeter, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – W. Schramek un A. Schifko)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1917/2014–2 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido zobu birstes forma, reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Loops, LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 302, 14.9.2015.


title: Lieta C-53/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-426/10 un T-575/10 un lietā T-440/12 Moreda-Riviere Trefilerias /Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Moreda-Riviere Trefilerías, S.A.

text:
               13.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-426/10 un T-575/10 un lietā T-440/12 Moreda-Riviere Trefilerias/Komisija 2015. gada 6. februārī iesniedza Moreda-Riviere Trefilerías, S.A.

   (Lieta C-53/15 P)
   (2015/C 118/25)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (pārstāvji – F. González Díaz un A. Tresandi Blanco, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. pantu atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 25. novembra rīkojumu apvienotajās lietās T-426/10 un T-575/10 un lietā T-440/12 Moreda-Riviere Trefilerías/Komisija;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt gan šajā tiesvedībā, gan Vispārējā tiesā notikušajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzēja izklāsta vienu vienīgu pamatu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, vērtēdama Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. interesi celt prasību gan saistībā ar lietā T-575/10 celto prasību atcelt Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds), gan saistībā ar lietā T-426/10 izklāstīto prasības pamatu un prasījumu pielāgošanu jautājumā par Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu par grozījumu izdarīšanu Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumā C(2010) 4387 (final) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38.344 – priekšspriegojuma tērauds).


title: Lieta T-548/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 8. jūlija spriedums – Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB – Redrock Construction (“REDROCK”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme “REDROCK” — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ROCK”, “KEPROCK”, “FLEXIROCK”, “FORMROCK”, “FLOOR ROCK”, “TERMAROCK”, “KLIMAROCK”, “SPEEDROCK”, “DUROCK”, “SPLITROCK”, “PLANAROCK”, “TOPROCK”, “KLEMMROCK”, “FIXROCK”, “SONOROCK PLUS”, “VARIROCK”, “SONOROCK” un “MASTERROCK” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/31

         Vispārējās tiesas 2015. gada 8. jūlija spriedums – Deutsche Rockwool Mineralwoll/ITSB – Redrock Construction (“REDROCK”)
   (Lieta T-548/12) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “REDROCK” - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes “ROCK”, “KEPROCK”, “FLEXIROCK”, “FORMROCK”, “FLOOR ROCK”, “TERMAROCK”, “KLIMAROCK”, “SPEEDROCK”, “DUROCK”, “SPLITROCK”, “PLANAROCK”, “TOPROCK”, “KLEMMROCK”, “FIXROCK”, “SONOROCK PLUS”, “VARIROCK”, “SONOROCK” un “MASTERROCK” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 53. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2015/C 279/38)
   Tiesvedības valoda – čehu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeka, Vācija) (pārstāvis – J. Krenzel, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Mahelka, P. Geroulakos un M. Rajh)

      Otrs procesa ITSB Apelācijas padomē dalībnieks, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Redrock Construction s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – D. Krofta, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2012. gada 16. oktobra lēmumu (lieta R 1596/2011-4) attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG un Redrock Construction s.r.o.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG sedz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-460/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. maija spriedumu lietā T-454/10 Itālijas Republika/ Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) 2013. gada 8. augustā iesniedza Itālijas Republika

text:
               30.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 352/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2013. gada 30. maija spriedumu lietā T-454/10 Itālijas Republika/Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)2013. gada 8. augustā iesniedza Itālijas Republika
   (Lieta C-460/13 P)
   2013/C 352/02
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Itālijas Republika (pārstāvji — G. Palmieri, pārstāvis, un S. Varone, Avvocato dello Stato)

      Pārējie lietas dalībnieki: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav),
   Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon),
   Eiropas Komisija,
   Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA),
   Confederazione Cooperative Italiane

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               piespriest pretējai pusei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šīs lietas priekšmets ir apelācijas sūdzība par lietā T-454/10 pasludināto spriedumu, ar kuru tika nolemts atcelt:

               a)

               Komisijas Regulas (EK) Nr. 1580/2007 (1) 52. panta 2.a punkta otro daļu un Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 543/2011 (2) 50. panta 3. punktu, “ciktāl tajos ir paredzēts, ka “darbību, kas nav īstas pārstrādes darbības” vērtība ir jāietver pārstrādei paredzēto augļu un dārzeņu pārdotās produkcijas vērtībā”.

               b)

               visu Īstenošanas regulas Nr. 543/2011 60. panta 7. punktu, kurā ir paredzēta ieguldījumu un darbību, kas saistītas ar produktu pārveidošanu, finansēšana.

         Itālijas Republika uzskata, ka a) punktā minētie noteikumi, paredzot atbalstu regulā neminētām darbībām, nav pretrunā Regulai (EK) Nr. 1234/2007, bet tāpat vienkāršošanas dēļ tikai nosaka Kopienu atbalsta parametra vērtības aprēķināšanas kārtību.
   Vispārējās tiesas veiktā interpretācija radot nepamatotu nevienlīdzīgu attieksmi augļu un dārzeņu ražotāju organizācijas ietvaros, kur viena un tā paša produkta pārdošana tiekot subsidēta dažādi, atkarībā no tā, vai ražotāju organizācija īsteno īstu pārstrādes darbību vai nē.
   Attiecībā uz b) punktu — Īstenošanas regulas Nr. 543/2011 60. panta 7. punkta atcelšanu — tiek norādīts uz Vispārējās tiesas sprieduma kļūdaino raksturu, ciktāl tajā ir konstatēta diskriminācijas pastāvēšana attiecībā pret privātiem pārstrādes uzņēmumiem salīdzinājumā ar pārstrādes uzņēmumiem, kas pārsvarā pastāv kooperatīvu formā un kas ir ražotāju organizāciju biedri.

      (1)  Komisijas 2007. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1580/2007, ar ko nosaka Padomes Regulu (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1182/2007 īstenošanas noteikumus augļu un dārzeņu nozarē (OV L 350, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 2011. gada 7. jūnija Īstenošanas regula (ES) Nr. 543/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari, kā arī pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (OV L 157, 1. lpp.).


20150731050616812015/C 270/192392015CJC27020150817LV01LVINFO_JUDICIAL20150522151622Lieta C-239/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 17. marta spriedumu lietā T-466/12 RFA International, LP/Eiropas Komisija 2015. gada 22. maijā iesniedza RFA International, LP

 ---documentbreak--- C2702015LV1520120150522LV0019152162Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 17. marta spriedumu lietā T-466/12 RFA International, LP/Eiropas Komisija 2015. gada 22. maijā iesniedza RFA International, LP

   (Lieta C-239/15 P)2015/C 270/19Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: RFA International, LP (pārstāvji – B. Evtimov, advokāts, Prof. D. O'Keeffe, Solicitor, E. Borovikov, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

            —

            atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

            —

            pieņemt galīgo nolēmumu par apelācijas sūdzības iesniedzējas prasībā atcelt tiesību aktu ietvertajiem pamatiem, ja to atļauj tiesvedības stadija, un daļēji atcelt pirmajā instancē apstrīdētos lēmumus;

            —

            pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai jauna nolēmuma pieņemšanai;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa, savā spriedumā izvērtējot apelācijas sūdzības iesniedzējas izvirzītos pamatus, ir pārkāpusi Savienības tiesības šādu iemeslu dēļ:

            —

            Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu savā juridiskajā vērtējumā attiecībā uz Komisijas nostāju par vienas ekonomiskas vienības (eksportētāja ražotāja struktūrā integrēta pārdošanas nodaļa, kas atrodas ārpus eksporta valsts) nozīmi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 (
                  1
               ) (turpmāk tekstā – “Antidempinga pamatregula”) 2. panta 9. punkta piemērošanas nolūkā un ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizskatot apelācijas sūdzības iesniedzējas argumentus, kas ir pamatoti ar judikatūru Interpipe un Nikopolsky, tādējādi ietekmējot apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesības uz pārbaudi tiesā;

            —

            Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, tostarp tās izskatītās judikatūras novērtējumā, attiecinot pierādīšanas pienākumu saistībā ar korekcijas apmēru atbilstoši Antidempinga pamatregulas 2. panta 9. punktam uz ieinteresēto personu, kura apgalvo, ka korekcija ir bijusi pārmērīga, ņemot vērā pierādīto vienas ekonomiskas vienības pastāvēšanu;

            —

            Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nospriežot, ka vienas ekonomiskas vienības pastāvēšana apstrīdētajos lēmumos un Vispārējā tiesā netika izskatīta, un pamatojot savu nolēmumu ar apgalvojumu, saskaņā ar kuru Komisijas noraidītā vienas ekonomiskas vienības pastāvēšana nebija ietverta apstrīdēto lēmumu formulējumos; Vispārējā tiesa nav atzinusi, ka šāds Komisijas noraidījums tika īstenots paralēli notiekošajā starpposma pārskatīšanā atbilstoši Antidempinga pamatregulas 11. panta 3. punktam, attiecībā uz to pašu importu un to pašu izmeklēšanas laikposmu.

      (
         1
      )	Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (kodificētā versija; OV L 343, 51. lpp.).


title: Lieta T-176/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Sviluppo Italia Basilicata /Komisija (Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) — Finansiālās palīdzības samazināšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Riska kapitāla fonds — Termiņš ieguldījumu īstenošanai — Tiesvedība — Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi — Samērīguma princips — Pamatojums — Prasība atlīdzināt zaudējumus)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/47

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 8. jūlija spriedums — Sviluppo Italia Basilicata/Komisija
   (Lieta T-176/06) (1)

   (Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) - Finansiālās palīdzības samazināšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Riska kapitāla fonds - Termiņš ieguldījumu īstenošanai - Tiesvedība - Tiesiskās paļāvības un tiesiskās drošības aizsardzības principi - Samērīguma princips - Pamatojums - Prasība atlīdzināt zaudējumus)
   (2008/C 209/81)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Sviluppo Italia Basilicata SpA, Potenza (Itālija) (pārstāvji — F. Sciaudone, D. Fioretti, S. Frazzani un R. Sciaudone, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Flynn un M. Velardo, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)
   Priekšmets
   Pirmkārt, prasība atcelt Komisijas 2006. gada 20. aprīļa Lēmumu C (2006) 1706 par tādas Eiropas Reģionālās attīstības fonda finansiālās palīdzības samazināšanu, kas attiecas uz vispārējo dotāciju, lai īstenotu veicināšanas pasākumus par labu mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kuri darbojas Basilicata reģionā Itālijā, un kas piešķirta Kopienas strukturālā atbalsta ietvaros Itālijas reģionos, kuri iekļauti mērķī Nr. 1, un, otrkārt, prasība atlīdzināt zaudējumus, kuri radās šī lēmuma dēļ.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Sviluppo Italia Basilicata SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 190, 12.8.2006.


title: lieta T-143/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Apvienotā Karaliste iesniedza 2005. gada 11. aprīlī

text:
               14.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 115/39

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Apvienotā Karaliste iesniedza 2005. gada 11. aprīlī
   (lieta T-143/05)
   (2005/C 115/69)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 11. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Apvienotā Karaliste, kuru pārstāv K. Džeksone [C. Jackson], pārstāve, kam palīdz M. Hoskins [M. Hoskins], barrister.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Komisijas atteikumu, kas ietverts tās 2005. gada 1. februāra vēstulē, izvērtēt grozītu valsts sadales plānu, ko Apvienotā Karaliste iesniedza 2004. gada 10. novembrī;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   2004. gada 30. aprīlī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK (1), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, Apvienotā Karaliste paziņoja Komisijai tās valsts sadales pagaidu plānu. Plānā bija norādītas vairākas procesā esošas darbības, kurām, kā apgalvoja Apvienotā Karaliste, bija pagaidu raksturs.
   2004. gada 7. jūlijā Komisija attiecībā uz iesniegto plānu pieņēma Lēmumu C(2004)2515/4, konstatējot noteiktu neatbilstību direktīvas III pielikumam.
   Pabeigusi valsts sadales pagaidu plānā minētās darbības, Apvienotā Karaliste 2004. gada 10. novembrī paziņoja Komisijai savu vēlmi izdarīt grozījumus valsts sadales pagaidu plānā, iekļaujot šī darba rezultātus.
   Komisija ar 2005. gada 1. februāra vēstuli informēja Apvienoto Karalisti, ka tās lūgums grozīt valsts sadales plānu nebija pieņemams, sakarā ar to, ka kopējā kvotu daudzuma palielināšana par 19,8 miljoniem tonnu nebija paredzēta neatbilstību novēršanai, kas konstatētas Komisijas lēmumā.
   Apvienotā Karaliste apstrīd šo atteikumu un apgalvo, ka Komisijas 2005. gada 1. februāra vēstule ir apstrīdams akts saskaņā ar EKL 230. pantu, jo tās nolūks ir radīt tiesiskas sekas, jo Komisija ir pieņēmusi galīgu lēmumu par Apvienotās Karalistes tiesībām izdarīt grozījumus valsts sadales pagaidu plānā.
   Apvienotā Karaliste arī apgalvo, ka Komisijas 2005. gada 1. februāra vēstule ir kļūdaina no juridiskā viedokļa, jo:

               —

               direktīvas 9. panta 1. un 3. punkts, kā arī 11. panta 1. punkts atļauj veikt grozījumus dalībvalsts piešķirto kvotu kopējā daudzumā pēc Komisijas lēmuma pieņemšanas saskaņā ar direktīvas 9. panta 3. punktu;

               —

               Komisijas Lēmuma C(2004)2515/4 3. panta 3. punkta galīgā redakcija paredz, ka grozījumi var tikt veikti arī attiecībā uz jautājumiem, kas neskar lēmumā konstatētās neatbilstības;

               —

               kamēr Komisija nav izskatījusi grozīto valsts sadales plānu saskaņā ar direktīvas 9. panta 3. punktu, Apvienotā Karaliste nevar pilnībā izpildīt pienākumus, ko tai uzliek direktīvas 11. panta 1. punkts.

      (1)  OV L 275, 2003. gada 25. oktobris, 32. lpp.


title: Lieta T-6/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Galderma pret ITSB — Lelas ( Nanolat )

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Galderma pret ITSB — Lelas (“Nanolat”)
   (Lieta T-6/07)
   (2007/C 56/64)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Galderma SA, Cham (Šveice) (pārstāvis — N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Tihomir Lelas

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju ceturtās padomes 2006. gada 25. oktobra lēmumu R 146/2006–4, ciktāl iebildumi ir noraidīti attiecībā uz tādām precēm kā “zāles; farmaceitiskie un veterinārie produkti, kā arī higiēnas līdzekļi; ziepes, ķermeņa un skaistumkopšanas līdzekļi, matu losjoni”;

               —

               Kopienas preču zīmes “Nanolat” reģistrācijas pieteikumu Nr. 3088986 attiecībā uz iepriekš minētājām precēm noraidīt;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Tihomir Lelas

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Nanolat” attiecībā uz 1., 3. un 5. klasē ietilpstošajām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 3088986)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “TANNOLACT” attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm pastāvot sajaukšanas iespēja.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-476/08 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 10. septembra spriedumu lietā T-59/05 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 6. novembrī iesniedzis Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/13

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2008. gada 10. septembra spriedumu lietā T-59/05 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Kopienu Komisija 2008. gada 6. novembrī iesniedzis Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-476/08 P)
   (2009/C 19/23)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvji — N. Korogiannakis un P. Katsimani, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               atcelt Komisijas (Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta) lēmumu, ar kuru ir noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēja piedāvājums un piešķirtas tiesības noslēgt līgumu apstiprinātajam pretendentam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas saistīti ar tiesvedību pirmajā instancē, pat gadījumā, ja apelācijas sūdzība tiktu noraidīta, un ar tiesvedību apelācijas instancē, ja apelācijas sūdzība tiktu pieņemta.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzība par pārsūdzēto spriedumu ir balstīta uz šādiem pamatiem.
   Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, neatzīdama acīmredzamo neatbilstību starp novērtēšanas komitejas ziņojuma 5.2. punktā ietvertajiem tiesību noslēgt līgumu piešķiršanas kritērijiem un šā paša ziņojuma 5.4. punktā minētajiem kritērijiem un nepareizi interpretēdama procesuālos noteikumus par pierādīšanas pienākumu. Precīzāk, Pirmās instances tiesa, acīmredzamu neatbilstību kvalificējot kā “pārrakstīšanās kļūdu”, neatsaucas ne uz vienu pierādījumu, un no novērtēšanas komitejas ziņojuma nevar izsecināt nevienu šāda veida pierādījumu.
   Turklāt pārsūdzētajā spriedumā nav norādīts, kādas sekas ir tam, ka Komisija nav izpildījusi savu pienākumu ievērot pienācīgu rūpību un nav ievērojusi labas pārvaldības pienākumu. Neskatoties uz to, ka Pirmās instances tiesa atzina, ka Komisija ir pārkāpusi tiesību notikumu, tā nav šī iemesla dēļ atcēlusi lēmumu, un tādejādi nav piemērojusi atbilstošās tiesību normas.
   Pirmās instances tiesa tāpat arī nav piemērojusi atbilstošās tiesību normas par līgumslēdzējas iestādes pienākumu norādīt pamatojumu, kā dēļ tai būtu vajadzējis atcelt apstrīdēto lēmumu; ar 2004. gada 10. decembra vēstuli apelācijas sūdzības iesniedzējam tika paziņots tikai iegūtais vērtējums un daži vispārēji komentāri. Šajā ziņā Pirmās instances tiesa ir sagrozījusi tai iesniegtos pierādījumus, un šī iemesla dēļ pārsūdzētais spriedums jāatceļ.


title: Lieta F-33/08: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 21. oktobra spriedums — V /Komisija (Civildienests — Līgumdarbinieki — Pieņemšana darbā — Atteikums pieņemt darbā sakarā ar fizisku nespēju veikt amata pienākumus — Likumīga procedūra — Medicīniskās pārbaudes sakarā ar pieņemšanu darbā likumība — Sagatavojoši akti)

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/35

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 21. oktobra spriedums — V/Komisija
   (Lieta F-33/08) (1)

   (Civildienests - Līgumdarbinieki - Pieņemšana darbā - Atteikums pieņemt darbā sakarā ar fizisku nespēju veikt amata pienākumus - Likumīga procedūra - Medicīniskās pārbaudes sakarā ar pieņemšanu darbā likumība - Sagatavojoši akti)
   2009/C 297/54
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: V, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — C. Ronzi, A. Grauling un É. Boigelot, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Lozano Palacios un D. Martin)

      Priekšmets

   Civildienests — Komisijas 2007. gada 15. maija lēmuma, ar kuru prasītāja tiek informēta, ka viņa neatbilst nosacījumiem par fiziskām spējām, kas nepieciešamas amata pildīšanai, atcelšana un prasība atlīdzināt morālo un materiālo kaitējumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina savus un pusi no V tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               V atlīdzina pusi no saviem tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 158, 21.06.2008., 26. lpp.


title: Lieta T-27/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — AC-Treuhand /Komisija (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Alvas savienojumu un ESBO/esteru termisko stabilizatoru tirgi — Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi — Konsultāciju uzņēmums, kurš nedarbojas attiecīgajos tirgos — Naudas sodi — Lūgums atcelt tiesību aktu — Uzņēmuma jēdziens — Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma princips — Pārkāpuma ilgums — Noilgums — Administratīvā procesa ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesības uz aizstāvību — Novēlota informēšana par izmeklēšanas procedūru — Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma — Soda noteikšana par diviem pārkāpumiem vienā lēmumā — Vienota pārkāpuma jēdziens — Prasība grozīt lēmumu — Naudas sodu apmērs — Pārkāpumu ilgums — Administratīvā procesa ilgums — 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai — Pārdošanas apjoms — Simbolisks naudas sods — Neierobežota kompetence)

text:
               15.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/6

         Vispārējās tiesas 2014. gada 6. februāra spriedums — AC-Treuhand/Komisija
   (Lieta T-27/10) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Alvas savienojumu un ESBO/esteru termisko stabilizatoru tirgi - Lēmums, ar kuru konstatēti divi EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta pārkāpumi - Konsultāciju uzņēmums, kurš nedarbojas attiecīgajos tirgos - Naudas sodi - Lūgums atcelt tiesību aktu - Uzņēmuma jēdziens - Likumpārkāpumu un sodu tiesiskuma princips - Pārkāpuma ilgums - Noilgums - Administratīvā procesa ilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesības uz aizstāvību - Novēlota informēšana par izmeklēšanas procedūru - Ierobežojums 10 % apmērā no apgrozījuma - Soda noteikšana par diviem pārkāpumiem vienā lēmumā - Vienota pārkāpuma jēdziens - Prasība grozīt lēmumu - Naudas sodu apmērs - Pārkāpumu ilgums - Administratīvā procesa ilgums - 2006. gada pamatnostādnes naudas sodu noteikšanai - Pārdošanas apjoms - Simbolisks naudas sods - Neierobežota kompetence)
   2014/C 78/12
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: AC-Treuhand AG (Cīrihe, Šveice) (pārstāvji — C. Steinle un I. Bodenstein, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — F. Ronkes Agerbeek un R. Sauer, pārstāvji, kam palīdz A. Böhlke, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2009. gada 11. novembra Lēmumu C(2009) 8682, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (Lieta COMP/38.589 — Termiskie stabilizatori) vai pakārtoti — samazināt uzlikto naudas sodu apmēru

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               AC-Treuhand AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 100, 17.4.2010.


title: Lieta C-351/07: Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 1. decembra rīkojums ( Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità , Consorzio COCIV , Consorzio IRICAV DUE / Presidenza del Consiglio dei Ministri , Ministero dei Trasporti e della Navigazione

text:
               21.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/30

         Tiesas trešās palātas priekšsēdētāja 2008. gada 1. decembra rīkojums (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — CEPAV DUE — Consorzio ENI per l'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Trasporti e della Navigazione

   (Lieta C-351/07) (1)

   (2009/C 69/57)

      Tiesvedības valoda — itāļu

   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 247, 20.10.2007.


title: Lieta C-292/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī ( Efeteio Patron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E. Lechouritou , V. Karkoulias , G. Pavlopoulos , P. Brátsikas , D. Sotiropoulos , G. Dimopoulos pret Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias (Briseles Konvencija — 1. panta pirmās daļas pirmais teikums — Piemērošanas joma — Civillietas un komerclietas — Jēdziens — Prasība par zaudējumu atlīdzību, ko karalaika masu slepkavību upuru tiesību pārņēmēji cēluši vienā Līgumslēdzējā valstī pret citu Līgumslēdzēju valsti saistībā ar tās bruņoto spēku darbībām)

text:
               14.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/5

         Tiesas (otrā palāta) spriedums 2007. gada 15. februārī (Efeteio Patron (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — E. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos pret Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias

   (Lieta C-292/05) (1)

   (Briseles Konvencija - 1. panta pirmās daļas pirmais teikums - Piemērošanas joma - Civillietas un komerclietas - Jēdziens - Prasība par zaudējumu atlīdzību, ko karalaika masu slepkavību upuru tiesību pārņēmēji cēluši vienā Līgumslēdzējā valstī pret citu Līgumslēdzēju valsti saistībā ar tās bruņoto spēku darbībām)
   (2007/C 82/09)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Iesniedzējtiesa
   Efeteio Patron
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Eir. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos

      Atbildētāja: Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Efeteio Patron — Briseles Konvencijas 1. panta interpretācija — Konvencijas piemērošanas joma — Prasība, ko cietušie no karalaika masu slepkavībām cēluši pret Līgumslēdzēju valsti, kas esot atbildīga par savu bruņoto spēku darbībām kara laikā
   Rezolutīvā daļa:
   1. panta pirmās daļas pirmais teikums 1968. gada 27. septembra Konvencijā par jurisdikciju un spriedumu izpildi civillietās un komerclietās, kurā grozījumi izdarīti ar 1978. gada 9. oktobra Konvenciju par Dānijas Karalistes, Īrijas un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes pievienošanos, 1982. gada 25. oktobra Konvenciju par Grieķijas Republikas pievienošanos un 1989. gada 26. maija Konvenciju par Spānijas Karalistes un Portugāles Republikas pievienošanos, ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “civillietas ”šā noteikuma izpratnē neietver prasību, ko cēla fiziskās personas kādas Līgumslēdzējas valsts tiesā pret citu Līgumslēdzēju valsti, lūdzot piespriest tai atlīdzināt kaitējumu, kas nodarīts tādu personu tiesību pārņēmējiem, kas cietušas no bruņoto spēku darbībām pirmās minētās valsts teritorijā veikto militāro operāciju ietvaros.

      (1)  OV C 243, 1.10.2005.


title: Lieta T-160/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija spriedums — Winzer Pharma /ITSB — Alcon ( “OFTAL CUSI” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “OFTAL CUSI” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Ophtal” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/47

         Vispārējās tiesas 2011. gada 14. jūlija spriedums — Winzer Pharma/ITSB — Alcon (“OFTAL CUSI”)
   (Lieta T-160/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “OFTAL CUSI” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas vārdiska preču zīme “Ophtal” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 269/102
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvis — S. Schneller, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Alcon Inc. (Hünenberg, Šveice) (pārstāvis — M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās palātas 2009. gada 4. februāra lēmumu (lieta R 1471/2007-1) par iebildumu procesu starp Dr. Robert Winzer Pharma GmbH un Alcon Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Dr. Robert Winzer Pharma GmbH pati sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Alcon Inc. tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 167, 18.07.2009.


title: Lieta C-462/12: Prasība, kas celta 2012. gada 12. oktobrī — Eiropas Komisija/Ungārija

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 12. oktobrī — Eiropas Komisija/Ungārija
   (Lieta C-462/12)
   2012/C 379/30
   Tiesvedības valoda — ungāru

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Braun un K. Talabér-Ritz)

      Atbildētāja: Ungārija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Ungārija,

                           —

                           ar 2010. gada Likumu Nr. XCIV par noteiktu darbības nozaru aplikšanu ar īpašu nodokli (az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV. törvény) noteikdama pienākumu uzņēmumiem, kuri vispārējas atļaujas kārtībā sniedz telekomunikāciju pakalpojumus, maksāt īpašu nodokli, un

                           —

                           pienācīgi nepaziņodama ieinteresētajām personām par nolūku grozīt vispārējās atļaujas, (izmantošanas vai uzstādīšanas) tiesības un nosacījumus un neatvēlēdama ieinteresētajām personām pietiekamu laikposmu, lai tās varētu izteikt savu viedokli par ierosinātajiem grozījumiem,

                     nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 12. un 14. pantā noteiktos pienākumus;

               —

               piespriest Ungārijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2010. gada Likumā Nr. XCIV par noteiktu darbības nozaru aplikšanu ar īpašu nodokli (az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV. törvény) ir noteikts jauns par īpašu nodokli saukts nodoklis trīs Ungārijas tautsaimniecības pamatnozarēm — mazumtirdzniecības darbībai, telekomunikāciju darbībai un energoapgādes komercdarbību kopumam —, kurš attiecīgajiem subjektiem ir jāmaksā trīs turpmākos gadus atbilstoši to apgrozījumam pirms nodokļu atskaitīšanas.
   Sava prasījuma atzīt pienākumu neizpildi pamatošanai Komisija izklāsta šādus pamatus un argumentus:

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/20/EK ir noteikts, ka tās mērķis ir atļauju izsniegšanas kārtības saskaņošanas un vienkāršošanas ceļā izveidot elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu iekšējo tirgu. Tālab direktīvā ir uzsvērta likumdevēja apņemšanās nodrošināt, lai vispārējo atļauju piešķiršanas sistēmas nekropļotu konkurenci un neradītu šķēršļus ienākšanai tirgos.

               Direktīvā ir izklāstīti noteikumi par atļauju izsniegšanas procedūrām un atļauju saturu, kā arī par minētajām procedūrām iekasējamo maksājumu veidu un apmēru. Atbilstoši 12. pantam ar administratīvajiem maksājumiem, kas prasāmi no elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem, drīkst segt tikai administratīvās izmaksas, kas rodas vispārēju atļauju izsniegšanas kārtības, izmantošanas tiesību un noteiktu īpašu pienākumu pārvaldē, kontrolē un ieviešanā, kā arī ar atvasināto tiesību aktu un administratīvo lēmumu sagatavošanu un ieviešanu saistītā reglamentējošajā darbā.

               Savukārt ar šo īpašo nodokli elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji maksā ne tikai administratīvos maksājumus un maksas par kontroli, bet arī kādu citu maksājumu, ar kuru pretēji direktīvas 12. pantā noteiktajam ir paredzēts nevis finansēt ar vispārējo atļauju kārtību saistītās administratīvās izmaksas, bet gan segt Ungārijas valsts vispārējā budžeta izdevumus.

               Komisija uzskata, ka šādi iekasētais īpašais nodoklis pēc savas iedabas ir maksājums, ar kuru tiek aplikti vispārējas atļaujas kārtībā sniegtie elektronisko komunikāciju pakalpojumi, ievērojami palielināts šā pakalpojuma sniedzēju finansiālais slogs, radīti šķēršļi telekomunikāciju pakalpojumu sniegšanas brīvībai un paredzēts finansēt direktīvā neatļautas izmaksas, un tādēļ tas kā tāds ir nesaderīgs ar tās 12. pantu.

               Visbeidzot Komisija uzskata, ka Ungārija nav pienācīgi darījusi zināmu ieinteresētajām personām savu nolūku grozīt vispārējās atļaujas, (izmantošanas vai uzstādīšanas) tiesības un nosacījumus, nedz atvēlējusi ieinteresētajām personām pietiekamu laikposmu, lai tās varētu izteikt savu viedokli par ierosinātajiem grozījumiem. Rīkodamās šādi, Ungārija nav izpildījusi tai direktīvas 14. pantā paredzētos pienākumus.


title: Lieta C-182/13: Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 13. maija spriedums (Industrial Tribunals, (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valerie Lyttle u.c./Bluebird UK Bidco 2 Limited Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālā politika — Kolektīvā atlaišana — Direktīva 98/59/EK — 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts — “Uzņēmuma” jēdziens — Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi

text:
               20.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/2

         Tiesas (piektā palāta) 2015. gada 13. maija spriedums (Industrial Tribunals, (Northern Ireland) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valerie Lyttle u.c./Bluebird UK Bidco 2 Limited

   (Lieta C-182/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālā politika - Kolektīvā atlaišana - Direktīva 98/59/EK - 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkts - “Uzņēmuma” jēdziens - Atlaisto darba ņēmēju skaita aprēķināšanas noteikumi)
   (2015/C 236/03)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      Industrial Tribunals, (Northern Ireland)

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle, Tanya McGerty

      Atbildētāja: Bluebird UK Bidco 2 Limited

      Rezolutīvā daļa:

   Jēdziens “uzņēmums”, kas minēts Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīvas 98/59/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz kolektīvo atlaišanu 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkumā, ir jāinterpretē tādā pašā veidā kā šīs daļas a) apakšpunkta i) ievilkumā minētais jēdziens.
   Direktīvas 98/59 1. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunkta ii) ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz tādu valsts tiesisko regulējumu, kurā ir paredzēts pienākums informēt un konsultēties ar darba ņēmējiem, ja 90 dienu laikā tiek atlaisti vismaz 20 darba ņēmēji atsevišķā sabiedrības uzņēmumā, bet tas nav paredzēts, ja atlaišanu skaits šajā pašā laikposmā sabiedrības visos uzņēmumos vai noteiktos uzņēmumos kopumā sasniedz vai pārsniedz 20 darba ņēmējus.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-224/14 P: Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 6. septembra rīkojums – Lidl Stiftung & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs Apelācija – Eiropas Savienības preču zīme – Tiesas Reglamenta 181. pants – Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība

text:
               5.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 454/5

      Tiesas (sestā palāta) 2016. gada 6. septembra rīkojums – Lidl Stiftung & Co. KG/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs
      (Lieta C-224/14 P) (1)

      (Apelācija - Eiropas Savienības preču zīme - Tiesas Reglamenta 181. pants - Acīmredzami nepieņemama vai acīmredzami nepamatota apelācijas sūdzība)
      (2016/C 454/11)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Lidl Stiftung & Co. KG (pārstāvji – M. Wolter, M. Kefferpütz un A. K. Marx, advokāti)

         Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – L. Rampini)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  apelācijas sūdzību noraidīt;

                  2)

                  Lidl Stiftung & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 282, 25.8.2014.


title: Lieta T-537/15: Prasība, kas celta 2015. gada 14. septembrī – Deutsche Post/ITSB – Verbis Alfa (“InPost”)

text:
               9.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/41

         Prasība, kas celta 2015. gada 14. septembrī – Deutsche Post/ITSB – Verbis Alfa (“InPost”)
   (Lieta T-537/15)
   (2015/C 371/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche Post AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji – M. Viefhues un T. Heitmann, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Verbis Alfa sp. z o.o. (Krakova, Polija), EasyPack sp. z o.o. (Krakova, Polija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “InPost” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 049 558

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 26. jūnija lēmums lietā R 546/2014-1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir noraidīta prasītājas apelācijas sūdzība attiecībā uz identiskiem pakalpojumiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta pārkāpums.


title: Lieta F-83/14: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Silvan/Komisija Civildienests — Ierēdņi — 2013. gada paaugstināšana amatā — Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā — Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts — Komisijas vispārējie īstenošanas noteikumi — Iebilde par prettiesiskumu — Nopelnu salīdzināšana — Novērtēšanas ziņojumu ņemšana vērā — Skaitļos izteiktu novērtējumu un analītisku vērtējumu neesamība — Komentāri teksta formā

text:
               3.11.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 363/48

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2015. gada 22. septembra spriedums – Silvan/Komisija
   (Lieta F-83/14) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - 2013. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt prasītāju amatā - Civildienesta noteikumu 43. pants un 45. panta 1. punkts - Komisijas vispārējie īstenošanas noteikumi - Iebilde par prettiesiskumu - Nopelnu salīdzināšana - Novērtēšanas ziņojumu ņemšana vērā - Skaitļos izteiktu novērtējumu un analītisku vērtējumu neesamība - Komentāri teksta formā)
   (2015/C 363/57)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Juha Tapio Silvan (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – sākotnēji D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas un J.-N. Louis, advokāti, vēlāk J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu prasītāju nepaaugstināt nākamajā pakāpē (AST 10) Eiropas Komisijas 2013. gada paaugstināšanas amatālaikā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               J. T. Silvan sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 7, 12.1.2015., 47. lpp.


title: Lieta C-671/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               13.3.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/13

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 29. decembrī iesniedza Conseil d'État (Beļģija) – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman/Région de Bruxelles-Capitale

   (Lieta C-671/16)
   (2017/C 078/18)
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

      Conseil d'État

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman

      Atbildētājs: Région de Bruxelles-Capitale

      Prejudiciālie jautājumi

   Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. jūnija Direktīvas 2001/42/EK (1) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to “plānu un programmu” jēdzienā tiek ietverts reģionālas iestādes pieņemts pilsētplānošanas regulējums:

               —

               kurā ir ietverta kartogrāfija, ar ko tiek noteikts tā piemērošanas perimetrs tikai viena kvartāla robežās un ar ko šajā perimetrā tiek noteiktas dažādas teritoriālas saliņas, kurām ir piemērojamas atšķirīgas normas attiecībā uz būvju izvietojumu un augstumu; un

               —

               kurā ir arī paredzētas īpašas labiekārtošanas tiesību normas teritoriālajām vienībām, kas atrodas dzīvojamo ēku apkaimē, kā arī precīzas norādes par konkrētu normu piemērošanu telpā, kas tiek noteiktas, ņemot vērā ielas, taisnas, attiecībā uz šīm ielām perpendikulāri novilktas līnijas, un attālumus attiecībā uz šo ielu sadalījumu; un

               —

               kurā ir izvirzīts mērķis pārveidot attiecīgo kvartālu; un

               —

               kurā ir noteiktas normas par to, kādi dokumenti ir jāiesniedz pieteikuma pilsētplānošanas atļaujas saņemšanai, kuras priekšnosacījums ir ietekmes uz vidi novērtējums šajā kvartālā?

      (1)  OV L 197, 30. lpp.


title: Lieta F-118/13: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. septembra rīkojums – Lebedef /Komisija Civildienests — Procesa jautājumi — Acīmredzama nepieņemamība

text:
               24.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 421/57

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2014. gada 18. septembra rīkojums – Lebedef/Komisija
   (Lieta F-118/13) (1)

   (Civildienests - Procesa jautājumi - Acīmredzama nepieņemamība)
   2014/C 421/82
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburga) (pārstāvis – F. Frabetti, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid)

      Priekšmets

   Prasība atcelt karjeras attīstības ziņojumu par laiku no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim un atcelt nopelnu punktus, kas piešķirti, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

               2)

               G. Lebedef sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014., 53. lpp.


title: Lieta T-159/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Puma/ITSB – Gemma Group (Lecoša dzīvnieka attēls)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/35

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. aprīlī – Puma/ITSB – Gemma Group (Lecoša dzīvnieka attēls)
   (Lieta T-159/15)
   (2015/C 171/42)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis – P. González–Bueno Catalán de Ocón, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Itālija)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme (Lecoša dzīvnieka attēls) – Reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 5 73  474

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 19. decembra lēmums lietā R 1207/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkta, 75. un 76. panta pārkāpums.


title: Lieta C-219/12: Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums ( Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr / Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz (Sestā PVN direktīva — 4. panta 1. un 2. punkts — Jēdziens “saimnieciskā darbība” — Priekšnodokļa atskaitīšana — Uz dzīvojamās ēkas jumta izvietotas fotoelementu iekārtas izmantošana — Piegāde tīklam — Atalgojums — Tāda elektroenerģijas apjoma ražošana, kas ir mazāks par patērēto)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/33

         Tiesas (otrā palāta) 2013. gada 20. jūnija spriedums (Verwaltungsgerichtshof (Austrija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr/Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

   (Lieta C-219/12) (1)

   (Sestā PVN direktīva - 4. panta 1. un 2. punkts - Jēdziens “saimnieciskā darbība” - Priekšnodokļa atskaitīšana - Uz dzīvojamās ēkas jumta izvietotas fotoelementu iekārtas izmantošana - Piegāde tīklam - Atalgojums - Tāda elektroenerģijas apjoma ražošana, kas ir mazāks par patērēto)
   2013/C 225/56
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Atbildētāja: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      piedaloties: Thomas Fuchs

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Verwaltungsgerichtshof — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), 4. panta interpretācija — Jēdziens “saimnieciskā darbība” — Elektroenerģijas ražošanas fotogalvaniskās iekārtas uzstādīšana privātām vajadzībām paredzētas dzīvojamās ēkas tuvumā, neesot akumulēšanas ierīcei — Saražotās enerģijas pārdošana sabiedrībai, kas šai mājsaimniecībai piegādā atpakaļ tai nepieciešamo enerģiju — Enerģijas, kas ir zemāka par patēriņu, ražošana ilgtermiņā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kas grozīta ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, 4. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdzienam “saimnieciskā darbība” minētā panta izpratnē atbilst tādas fotoelementu iekārtas izmantošana, kas novietota uz dzīvojamās ēkas vai blakus tai, kura ir projektēta tā, lai, no vienas puses, ar iekārtu ražotās elektroenerģijas daudzums nepārsniegtu dzīvojamā ēkā privātām vajadzībām patērētās enerģijas kopējo daudzumu un, no otras puses, elektroenerģija tiek piegādāta tīklam, saņemot par to ilglaicīgus ienākumus.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-558/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. novembrī iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) – Doris Margret Lisette Mahnkopf

text:
               30.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 3. novembrī iesniedza Kammergericht Berlin (Vācija) – Doris Margret Lisette Mahnkopf

   (Lieta C-558/16)
   (2017/C 030/25)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Kammergericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Doris Margret Lisette Mahnkopf

      Atbildētājs: Sven Mahnkopf

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas regulas par mantošanu (1) 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka regulas darbības joma (“mantošana pēc nāves”) attiecas arī uz tādiem valsts tiesību aktiem kā Bürgerlichen Gesetzbuches [Vācijas Civillikuma] (BGB) 1371. panta 1. punkts, kas regulē laulāto mantiskās attiecības pēc viena laulātā nāves, palielinot pārdzīvojušā laulātā likumīgo mantojuma daļu?

               2)

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noliedzoša atbilde, vai Eiropas regulas par mantošanu 68. panta l) punkts un 67. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdzīvojušā laulātā īpašumtiesību daļu var ierakstīt pilnā apjomā Eiropas mantojuma apliecībā pat tad, ja noteikta proporcija no šīs daļas ir rezultāts pieaugumam saskaņā ar noteikumiem, kas reglamentē laulāto mantiskās attiecības, piemēram, saskaņā ar Civillikuma 1371. panta 1. daļu?
               Ja uz šo jautājumu ir jāatbild noliedzoši principā, vai uz to tomēr var atbildēt apstiprinoši izņēmuma gadījumos, kad:

                           a)

                           mantošanas apliecības mērķis aprobežojas ar mantošanas tiesību īstenošanu noteiktā citā dalībvalstī uz tur esošo mirušā īpašumu un

                           b)

                           lēmums par mantošanu (Eiropas regulas par mantošanu 4. un 21. pants) un – neatkarīgi no tā, kādas kolīziju tiesību normas tiek piemērotas – jautājumi, kas saistīti ar laulāto mantiskajām attiecībām, ir jāvērtē, pamatojoties uz tiem pašiem valsts tiesību aktiem.?

               3)

               Ja uz pirmo un otro jautājumu kopumā ir jāatbild noliedzoši, vai Eiropas regulas par mantošanu 68. panta l) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pārdzīvojušā laulātā daļa, kas ir palielināta saskaņā ar laulāto mantisko attiecību regulējumu, var tikt pilnībā reģistrēta Eiropas mantojuma apliecībā, bet tikai informatīvos nolūkos, ņemot vērā palielinājumu?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regula (ES) Nr. 650/2012 par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi (OV, L 201, 107. lpp.).


title: Lieta C-504/14: Prasība, kas celta 2014. gada 11. novembrī  – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika

text:
               12.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/19

         Prasība, kas celta 2014. gada 11. novembrī – Eiropas Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-504/14)
   (2015/C 007/25)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – Μ. Patakia un C. Hermes)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, kas izriet no:

                           —

                           Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 2. un 3. punkta, jo a) tā nav veikusi atbilstošus pasākumus, lai novērstu dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu pasliktināšanos, kā arī to sugu traucēšanu, kurām šīs dzīvotnes tika izveidotas, un b) tā ir atļāvusi (neveicot nekādu atbilstošu ietekmes novērtējumu, kā noteikts 6. panta 3. punktā) veikt darbības, kas var būtiski ietekmēt aplūkojamo dzīvotni – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem –, samazinot vai iznīcinot prioritārās sugas Caretta caretta [jūras bruņurupucis], kura atrodas šajā apgabalā, ligzdošanas vietas, radot traucējumus šai sugai un, galu galā, samazinot un iznīcinot smilšu kāpu dzīvotnes 2110, 2220 un prioritāro dzīvotni 2250;

                           —

                           šīs direktīvas 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkta, jo tā nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai ieviestu un piemērotu jūras bruņurupuču Caretta caretta (prioritārā suga) efektīvu stingras aizsardzības sistēmu Kyparissia līcī tādā veidā, lai novērstu jebkādus traucējumus šai attiecīgajai sugai vairošanās periodā un jebkādas darbības, kas var izraisīt šīs sugas vairošanās vietu pasliktināšanos vai iznīcināšanu;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Šī pienākumu neizpilde ir saistīta ar: a) vairāku projektu un darbību ietekmi uz Natura 2000 GR 2550005“Thines Kyparissias” teritoriju (piedāvāta kā Kopienas nozīmes teritorija [KNT] no 1997. gada 1. aprīļa, kā arī Kopienas nozīmes teritorija [KNT] no 2006. gada 1. septembra) un it īpaši uz prioritāro sugu Caretta caretta un smilšu kāpu dzīvotnēm, ieskaitot prioritāro dzīvotni 2250* Piekrastes kāpas ar Juniperus spp [kadiķi] un b) nepieciešamo pasākumu neveikšanu, lai ieviestu un piemērotu efektīvu stingras aizsardzības sistēmu jūras bruņurupučiem Caretta caretta aplūkojamajā teritorijā, lai novērstu, pirmkārt, jebkādu šīs sugas traucēšanu tās vairošanās periodā un, otrkārt, jebkuras darbības, kas var izraisīt šīs sugas vairošanās vietu pasliktināšanos vai iznīcināšanu.

               2.

               1998. gadā, pēc tam, kad kompetentā ministrija apstiprināja programmu LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 (“Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia”), tika uzsākta tās īstenošana. LIFE programma tika pabeigta 2002. gadā, izstrādājot projektu par īpašu vides pētījumu (EPM, atbilstoši Grieķijas tiesību aktiem), kurā bija atsauce uz šīs sugas raksturiezīmēm un uz vajadzībām tās efektīvai aizsardzībai.

               3.

               Pēc nevalstisko organizāciju ziņojumiem un Komisijas personāla vizītes uz vietas 2011. gada jūlijā, Komisija uzsāka procedūru par Direktīvas 92/43/EEK normu pārkāpumu, uz kuru ir atsauce šīs prasības prasījumu daļā.

               4.

               Vispirms Komisija apgalvo, ka Grieķijas Republika, pretēji direktīvas 12. panta noteikumiem, nav nodrošinājusi:
               stingras aizsardzības sistēmas izveidi sugām, kas uzskaitītas direktīvas IV pielikumā, lai aizliegtu:

                           —

                           to apzinātu traucēšanu, it īpaši vairošanās periodā;

                           —

                           vairošanās vai atpūtas vietu pasliktināšanos vai iznīcināšanu.

               5.

               Konkrētāk, Grieķijā neesot pilnīga un saskaņota tiesiskā regulējuma un neesot īstenoti konkrēti, specifiski un efektīvi aizsardzības pasākumi, neiebilstot pret darbībām, kuras ne vien var izraisīt vairošanās vietu pasliktināšanos/iznīcināšanu, bet arī var radīt traucējumus šiem bruņurupučiem it īpaši inkubācijas, olu šķilšanās periodā un periodā, kurā jaundzimušie bruņurupuči dodas uz jūru.

               6.

               Turklāt Komisija apgalvo, ka ir pārkāptas direktīvas 6. panta 2. un 3. punkta normas, jo:

                           a.

                           dzīvotņu pasliktināšanās un nozīmīgs sugu traucējums norādītajās vietās nav novērsts. Faktiski Grieķijas Republika, pretēji 6. panta 2. punktā noteiktajam, neiebilstot pret virkni nekontrolētām un/vai nereglamentētām darbībām, šajā konkrētā gadījumā nav veikusi atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka šāda dzīvotņu pasliktināšanās un sugu traucēšana tiek novērsta;

                           b.

                           aplūkojamās identificētās darbības tika veiktas, neizpildot prasību par iepriekšēju atbilstošu ietekmes novērtējumu vai nu attiecībā uz katru atsevišķu projektu, vai saistībā ar to kopējās ietekmes novērtējumu, lai gan direktīvas 6. panta 3. punktā ir prasīts, ka katram plānam un projektam, kas nav tieši saistīti ar vai vajadzīgi dzīvotnes saglabāšanai, bet kuriem var būt nozīmīga ietekme uz to, tiktu veikts atbilstošs novērtējums, ņemot vērā to ietekmi uz dzīvotnes saglabāšanu.

      (1)  OV L 206,7.-50. lpp.


title: Lieta C-415/12: Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 13. jūnija rīkojums ( Arbeitsgericht Nienburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bianca Brandes / Land Niedersachsen (Sociālā politika — Direktīva 2003/88/EK — Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu — Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu — Pilna darba laika darba ņēmējs, kurš atsauces laikposmā nav varējis izmantot savas tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu — Šī darba ņēmēja pāreja uz nepilna laika darbu — Valsts tiesību norma vai prakse, kas paredz iepriekš iegūto apmaksāta atvaļinājuma dienu skaita samazināšanu proporcionāli nepilna laika darba iknedēļas darba dienu skaitam)

text:
               3.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 225/50

         Tiesas (devītā palāta) 2013. gada 13. jūnija rīkojums (Arbeitsgericht Nienburg (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen

   (Lieta C-415/12) (1)

   (Sociālā politika - Direktīva 2003/88/EK - Tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu - Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu - Pilna darba laika darba ņēmējs, kurš atsauces laikposmā nav varējis izmantot savas tiesības uz apmaksātu ikgadējo atvaļinājumu - Šī darba ņēmēja pāreja uz nepilna laika darbu - Valsts tiesību norma vai prakse, kas paredz iepriekš iegūto apmaksāta atvaļinājuma dienu skaita samazināšanu proporcionāli nepilna laika darba iknedēļas darba dienu skaitam)
   2013/C 225/89
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Arbeitsgericht Nienburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Bianca Brandes

      Atbildētāja: Land Niedersachsen

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Arbeitsgericht Nienburg — Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu (OV L 14, 9. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK (OV L 131, 10. lpp.), 4. klauzulas 1. un 2. punkta interpretācija — Darbinieks, kas pāriet no pilna darba laika uz nepilnu darba laiku — Dalībvalsts tiesiskais regulējums, kurā atļauts tādā gadījumā pārrēķināt ikgadējā atvaļinājuma dienas, uz kurām tiesības ir iegūtas, strādājot pilnu darba laiku, bet kuras nav izmantotas, kas rada atvaļinājuma dienu skaita samazinājumu

      Rezolutīvā daļa:

   Attiecīgās Savienības tiesības, it īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvas 2003/88/EK par konkrētiem darba laika organizēšanas aspektiem 7. panta 1. punkts un 1997. gada 6. jūnijā noslēgtā Pamatnolīguma par nepilna darba laika darbu, kurš ietverts Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/23/EK, pielikumā, 4. klauzulas 2. punkts, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās nepieļauj tādas valsts tiesību normas vai praksi kā pamatlietā, saskaņā ar kurām ikgadējā apmaksātā atvaļinājuma dienu skaits, kuras pilna darba laika darba ņēmējs nav varējis izmantot atskaites laikposmā, sakarā ar to, ka šis darba ņēmējs pāriet uz nepilna laika darbu, tiek proporcionāli samazināts atbilstoši atšķirībai starp šī darba ņēmēja strādāto iknedēļas darba dienu skaitu pirms un pēc pārejas uz nepilna laika darbu.

      (1)  OV C 366, 24.11.2012.


title: Lieta C-548/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/38

         Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-548/07)
   (2008/C 22/68)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un M. van Beek)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu (1) un it īpaši attiecīgajai direktīvai pievienotā pamatnolīguma 1. noteikuma 2. punkts, 2. noteikuma 1. punkts, 2. noteikuma 3. punkta b) apakšpunkts, 2. noteikuma 3. punkta e) un f) apakšpunkts, 2. noteikuma 4. un 6. punkts;

               —

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Pēc tam, kad Komisija izskatīja Grieķijas tiesisko regulējumu, ar kuru Grieķijas tiesību sistēmā tika transponēta Direktīva 96/34/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu, tā secināja, ka atsevišķi minētā pamatnolīguma noteikumi, kas paredzēti iepriekš minētajā direktīvā, vēl joprojām ir nepietiekoši un kļūdaini transponēti attiecībā uz tirdzniecības flotē strādājošiem.

               2.

               Attiecīgajam Grieķijas tiesiskajam regulējumam, ar kuru tiek ratificēti koplīgumi šajā nozarē, ir ierobežota piemērošanas joma, jo tas neattiecas uz visiem darba ņēmējiem, kas nodarbināti uz tirdzniecības kuģiem.

               3.

               Turklāt, lai iepriekš minētajiem darba ņēmējiem atbilstoši Grieķijas tiesiskajam regulējumam atzītu tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu, papildus iepriekš minētajā direktīvā noteiktajiem priekšnosacījumiem ir jāievēro arī šādi nosacījumi:

                           —

                           iepriekš 12 mēnešus ir strādājis uz attiecīgā kuģa;

                           —

                           attiecīgā kuģa ekipāžā ir vismaz 30 nodarbināto;

                           —

                           jāpierāda, ka otrs no vecākiem ir nodarbināts;

                           —

                           atgriešanās no bērna kopšanas atvaļinājuma ir klasificējama kā jauns jūrnieka līgums un jaunā līguma minimālajam ilgumam ir jābūt 6 vai 7 mēneši;

                           —

                           jūrnieks atlīdzina izdevumus, kas rodas saistībā ar viņa aizvietotāja nosūtīšanu;

                           —

                           attiecīgais valsts tiesiskais regulējums ir piemērojams tikai attiecībā uz tiem jūrnieku līgumiem, kuri ir noslēgti pēc koplīgumu spēkā stāšanās;

                           —

                           tirdzniecības pienākumu atzīšana par force majeure gadījumiem, attaisno bērna kopšanas atvaļinājuma nepiešķiršanu.

               4.

               Visbeidzot, Komisija apgalvo, ka ne koplīgumos, ne ministrijas dekrētos, kas tos ratificē, nav jebkādas atsauces uz darba ņēmēju aizsardzību pret atlaišanu bērna kopšanas atvaļinājuma pieprasīšanas vai izmantošanas dēļ.

               5.

               Līdz ar to Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 96/34/EK un it īpaši attiecīgajai direktīvai pievienotā pamatnolīguma 1. noteikuma 2. punkts, 2. noteikuma 1. punkts, 2. noteikuma 3. punkta b) apakšpunkts, 2. noteikuma 3. punkta e) un f) apakšpunkts, 2. noteikuma 4. un 6. punkts.

      (1)  OV L 145, 19.6.1996., 4. lpp.


title: Lieta T-278/10 RENV: Vispārējās tiesas 2015. gada 24. novembra spriedums – WeserGold Getränke/ITSB – Lidl Stiftung (“WESTERN GOLD”) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “WESTERN GOLD” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts, Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “WeserGold”, “Wesergold” un “WESERGOLD” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Lēmums attiecībā uz apelācijas sūdzību — Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts — Pienākums norādīt pamatojumu — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas Nr. 207/2009 75. pants

text:
               18.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 16/27

         Vispārējās tiesas 2015. gada 24. novembra spriedums – WeserGold Getränke/ITSB – Lidl Stiftung (“WESTERN GOLD”)
   (Lieta T-278/10 RENV) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “WESTERN GOLD” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts, Kopienas un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “WeserGold”, “Wesergold” un “WESERGOLD” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Lēmums attiecībā uz apelācijas sūdzību - Regulas Nr. 207/2009 64. panta 1. punkts - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas Nr. 207/2009 75. pants)
   (2016/C 016/33)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG, agrāk – Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Vācija) (pārstāvji – T. Melchert, P. Goldenbaum un I. Rohr, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – sākotnēji A. Pohlmann, vēlāk – S. Hanne)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Vācija) (pārstāvji – A. Marx un M. Wolter, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2010. gada 24. marta lēmumu lietā R 770/2009–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG un Lidl Stiftung & Co. KG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Lidl Stiftung & Co. KG tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā.

      (1)  OV C 221, 14.8.2010.


title: Tiesas spriedums (piektā palāta) 2005. gada 7. jūlijā lietā C-373/03 (Verwaltungsgericht, Freiburga (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Ceyhun Aydinli pret Land Baden-Württemberg (EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Darba ņēmēju brīva pārvietošanās — Asociācijas Padomes Lēmums Nr. 1/80 — 6. un 7. pants — Kriminālā sodāmība — Brīvības atņemšana — Ietekme uz uzturēšanās tiesībām)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/10

      TIESAS SPRIEDUMS

   (piektā palāta)
   2005. gada 7. jūlijā
   lietā C-373/03 (Verwaltungsgericht, Freiburga (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) Ceyhun Aydinli pret Land Baden-Württemberg
       (1)

   (EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Darba ņēmēju brīva pārvietošanās - Asociācijas Padomes Lēmums Nr. 1/80 - 6. un 7. pants - Kriminālā sodāmība - Brīvības atņemšana - Ietekme uz uzturēšanās tiesībām)
   (2005/C 217/19)
   tiesvedības valoda — vācu
   Lietā C-373/03 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Verwaltungsgericht (Freiburgas Administratīvā tiesa, Vācija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 12. martā un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 5. septembrī, tiesvedībā Ceihuns Aidinli [Ceyhun Aydinli] pret Bādenes-Virtembergas zemi [Land Baden-Württemberg], Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], tiesneši R. Šintgens [R. Schintgen] (referents) un P. Kūris [P. Kūris], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 7. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Turcijas pilsonis, kuram saskaņā ar 7. panta pirmās daļas otro ievilkumu 1980. gada 19. septembra Lēmumā Nr. 1/80 par Asociācijas nodibināšanu, ko pieņēmusi Asociācijas Padome, kas izveidota ar līgumu, ar kuru nodibināta asociācija starp Eiropas Ekonomisko Kopienu un Turciju, ir tiesības uz brīvu pieeju jebkuram atalgotam darbam pēc savas izvēles, nezaudē šīs tiesības ne sakarā ar to, ka viņš ilgāku laiku nav bijis nodarbināts darba tirgū sakarā ar ieslodzījumu pat uz vairākiem gadiem, kam sekoja ilgtermiņa detoksikācijas kurss, ne sakarā ar to, ka lēmuma par izraidīšanu pieņemšanas brīdī attiecīgā persona bija pilngadīga un vairs nedzīvoja kopā ar darba ņēmēju, kas ir Turcijas pilsonis un saistībā ar kuru viņam radās tiesības uz uzturēšanos, bet gan dzīvoja neatkarīgi no šī darba ņēmēja.

      (1)  OV C 21, 24.01.2005.


title: Lieta T-340/14: Prasība, kas celta 2014. gada 15. maijā  – Klyuyev /Padome

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/27

         Prasība, kas celta 2014. gada 15. maijā – Klyuyev/Padome
   (Lieta T-340/14)
   2014/C 261/51
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvis – R. Gherson, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt, ciktāl tas attiecas uz prasītāju:

                           —

                           Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, un

                           —

                           Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka LES 29. pants nav piemērots juridiskais pamats apstrīdētā lēmuma pieņemšanai, jo sūdzībā par prasītāju viņš neesot ticis identificēts kā persona, kas ir pārkāpusi tiesiskumu vai cilvēktiesības Ukrainā LES 21. panta 2. punkta un 23. panta izpratnē. Prasītājs apgalvo, ka, tā kā apstrīdētais lēmums neesot spēkā, Padome nevarēja pamatoties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai pieņemtu apstrīdēto regulu. Laikā, kad tika noteikti ierobežojošie pasākumi, atbilstoši prasītāja norādītajam viņam neesot tikusi izvirzīta apsūdzība vai pret viņu celta prasība par to, ka viņa rīcība apdraudētu tiesiskumu vai pārkāptu cilvēktiesības Ukrainā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā tādēļ, ka pamatojums prasītāja iekļaušanai sarakstā esot pielīdzināms publiskai pasludināšanai par vainīgu pirms tiesas sprieduma šajā jautājumā un ka prasītājam neesot tikusi sniegta nekāda konkrēta informācija par pamatojumu, kas norādīts apstrīdētajos tiesību aktos, viņa iekļaušanai to personu, vienību un struktūru sarakstā, kam ir piemērojami ierobežojošie pasākumi, neraugoties uz viņa Padomei iesniegto informācijas pieprasījumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav sniegusi prasītājam pietiekamu pamatojumu viņa iekļaušanai sarakstā. Prasītājs apgalvo, ka nav tikusi sniegta detalizēta informācija par prasītāja rīcības, kuras dēļ viņš ticis iekļauts sarakstā, veidu. Turklāt prasītājs apgalvo, ka nav tikusi sniegta detalizēta informācija par iestādi, kas būtu īstenojusi kriminālprocesu, kurš, iespējams, ierosināts pret prasītāju, nedz arī par datumu, kurā ir ticis ierosināts process attiecībā uz prasītāju.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padome neattaisnoti un nesamērīgi ir pārkāpusi prasītāja pamattiesības uz īpašumu un aizskārusi viņa reputāciju, jo ierobežojošie pasākumi nebija noteikti tiesību aktā un tika īstenoti, nesniedzot atbilstošas garantijas prasītājam, kas viņam ļautu efektīvi izklāstīt savu nostāju Padomei.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome ir pamatojusies uz pēc būtības neprecīziem faktiem un ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Prasītājs apgalvo, ka atbilstoši viņam pieejamai informācijai attiecībā uz viņu nav ticis ierosināts kriminālprocess vai veikta izmeklēšana saistībā ar Ukrainas valsts līdzekļu piesavināšanos un/vai to prettiesisku pārskaitīšanu ārpus Ukrainas.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome nav nodrošinājusi prasītāja iekļaušanas sarakstā pamatā esošo pierādījumu atbilstību un spēkā esamību, jo tā neesot izvērtējusi, vai pašreizējam Ukrainas ģenerālprokuroram bija pilnvaras atbilstoši Ukrainas Konstitūcijai uzsākt izmeklēšanu attiecībā uz prasītāju, un neesot ņēmusi vērā, ka izmeklēšana attiecībā uz prasītāju Austrijā tika izbeigta pierādījumu nepietiekamības dēļ par prasītājam izvirzīto apsūdzību par valsts līdzekļu piesavināšanos.


title: Lieta C-263/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Whirlpool Europe Srl u.c./Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 309/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 10. maijā iesniedza Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) – Whirlpool Europe Srl u.c./Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

   (Lieta C-263/17)
   (2017/C 309/24)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA un Versalis SpA

      Atbildētāja: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2009/72/EK (1) noteikumi un it īpaši 3. panta 5. un 6. punkts un 28. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka elektroenerģijas tīklu un tātad “sadales sistēmu” šīs pašas direktīvas izpratnē katrā ziņā veido sistēma, kuru izveidojis un pārvalda privāts subjekts, kurai ir pieslēgts ierobežots ražošanas un patēriņa vienību skaits un kas savukārt pati ir savienota ar publisko tīklu, bez iespējas izslēgt no minētās klasifikācijas privātās sistēmas ar tādiem pašiem raksturlielumiem, kuras izveidotas pirms direktīvas spēkā stāšanās un kuras sākotnēji tika izveidotas pašražošanai?

               2)

               Ja atbilde uz iepriekšējo jautājumu ir apstiprinoša, vai vienīgā direktīvas piedāvātā iespēja privāta elektroenerģijas tīkla īpatnību atzīšanai ir iekļaut to tās pašas direktīvas 28. pantā minēto SSS kategorijā, vai arī valsts likumdevējam tomēr ir atļauts identificēt atšķirīgu sadales sistēmu kategoriju, uz kuru attiecina vienkāršotu regulējumu, kas atšķiras no tā, kurš reglamentē SSS?

               3)

               Neatkarīgi no iepriekšējiem jautājumiem, vai direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka tās 28. pantā minētajām slēgtām sadales sistēmām katrā ziņā ir noteikts pienākums nodrošināt pieslēgumu trešajām personām?

               4)

               Neatkarīgi no iepriekšējiem jautājumiem, vai privāta elektroenerģijas tīkla klasificēšana par slēgtu sadales sistēmu Direktīvas 2009/72/EK 28. panta izpratnē ļauj valsts likumdevējam paredzēt – par labu šādai sistēmai – tikai tās pašas direktīvas 28. pantā un 26. panta 4. punktā aplūkotās atkāpes no sadales sistēmu vispārējā režīma, vai arī – ņemot vērā direktīvas preambulas 29. un 30. “apsvērumā” pausto – dalībvalstij ir atļauts vai tiek uzlikts pienākums paredzēt turpmākus izņēmumus no sadales sistēmu vispārējā regulējuma piemērošanas, lai nodrošinātu minētajos “apsvērumos” norādīto mērķu sasniegšanu?

               5)

               Ja Tiesa uzskata, ka dalībvalstij ir iespēja vai pienākums noteikt regulējumu, kurā ir ņemts vērā slēgto sadales sistēmu specifiskums, vai Direktīvas 2009/72/EK noteikumiem – un it īpaši preambulas 29. un 30. “apsvērumam”; 15. panta 7. punktam; 37. panta 6. punkta b) apakšpunktam; 26. panta 4. punktam – ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds tiek aplūkots šajā tiesvedībā, kas attiecina uz slēgtajām sadales sistēmām tādu regulējumu dispečervadības un unbundling (uzskaites un funkcionālās nodalīšanas) jomā, kas ir pilnīgi analogs publisko tīklu regulējumam un kas elektroenerģijas sistēmai noteikto vispārīgo izmaksu jomā paredz, ka šādu atlīdzības maksājumu izmaksa ir daļēji samērīga arī ar slēgtās sistēmas iekšienē patērēto enerģiju?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu (OV L 211, 55. lpp.).


title: Lieta C-337/14: Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. septembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 431/17

         Tiesas priekšsēdētāja 2014. gada 23. septembra rīkojums (Amtsgericht Rüsselsheim (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Elvira Mandl, Helmut Mandl/Condor Flugdienst GmbH

   (Lieta C-337/14) (1)

   (2014/C 431/28)
   Tiesvedības valoda – vācu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 315, 15.9.2014.


title: Apvienotās lietas C-468/10 un C-469/10: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedums ( Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)/ Administración del Estado (Personas datu apstrāde — Direktīva 95/46/EK — 7. panta f) punkts — Tieša iedarbība)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/18

      Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 24. novembra spriedums (Tribunal Supremo (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)/Administración del Estado

      (Apvienotās lietas C-468/10 un C-469/10) (1)

      (Personas datu apstrāde - Direktīva 95/46/EK - 7. panta f) punkts - Tieša iedarbība)
      (2012/C 25/30)
      Tiesvedības valoda — spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Tribunal Supremo

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītājas: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)

         Atbildētāja: Administración del Estado

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunal Supremo — Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 31. lpp.) 7. panta f) punkta interpretācija — Atbildīgo personu veiktā datu apstrāde un paziņošana adresātiem, īstenojot to attiecīgās leģitīmās intereses — Papildu prasības — Direktīvas normu tiešā iedarbība

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 7. panta f) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru gadījumā, ja nav attiecīgās personas piekrišanas, un lai atļautu šo personas datu apstrādi, kura ir vajadzīga personas datu apstrādātāja vai trešo personu, kurām dati tiek atklāti, likumīgo interešu ievērošanai, papildus attiecīgās personas pamattiesību un pamatbrīvību ievērošanai tiek pieprasīts, lai šie dati atrastos publiski pieejamajos avotos, tādējādi kategoriski un vispārīgi izslēdzot tādu datu apstrādes iespējamību, kuri neatrodas publiski pieejamajos avotos;

                  2)

                  Direktīvas 95/46 7. panta f) punktam ir tieša iedarbība.

         (1)  OV C 346, 18.12.2010.


title: Lieta T-282/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedums — Grazer Wechselseitige Versicherung /Komisija (Valsts atbalsts — Valsts atbalsts, ko Austrija ir piešķīrusi Grazer Wechselseitige (GRAWE) grupai saistībā ar Bank Burgenland AG privatizāciju — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt — Kritērijs par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā — Piemērošana situācijā, kad valsts rīkojas kā pārdevējs — Tirgus cenas noteikšana)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/9

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. februāra spriedums — Grazer Wechselseitige Versicherung/Komisija
   (Lieta T-282/08) (1)

   (Valsts atbalsts - Valsts atbalsts, ko Austrija ir piešķīrusi Grazer Wechselseitige (GRAWE) grupai saistībā ar Bank Burgenland AG privatizāciju - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgu un noteikts pienākums to atgūt - Kritērijs par privāto ieguldītāju tirgus ekonomikā - Piemērošana situācijā, kad valsts rīkojas kā pārdevējs - Tirgus cenas noteikšana)
   2012/C 109/20
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Austrija) (pārstāvis — H. Wollmann, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji V. Kreuschitz, N. Khan un K. Gross, vēlāk V. Kreuschitz, N. Khan un T. Maxian Rusche)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 30. aprīļa Lēmumu 2008/719/EK par valsts atbalstu C 56/06 (ex NN 77/06), ko īsteno Austrija Bank Burgenland privatizācijai (OV L 239, 32. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Grazer Wechselseitige Versicherung AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.


title: Lieta C-608/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Elena Delia Pondiche / Statul român , Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               16.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 23. decembrī iesniedza Tribunalul Sibiu (Rumānija) – Elena Delia Pondiche/Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

   (Lieta C-608/14)
   (2015/C 089/11)
   Tiesvedības valoda – rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunalul Sibiu

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Elena Delia Pondiche

      Atbildētāji: Statul român un Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai sociālā aizsardzība, bērnu tiesības, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principi, kas ir nodrošināti Savienības tiesībās, proti, Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. pantā, 21. panta 1. punktā, 24. panta 1. un 2. punktā, 34. un 52. pantā un Regulas (EK) Nr. 883/2004 (1) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 4. pantā, ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādas valsts tiesību normas, kas bez objektīva un saprātīga pamatojuma ierobežo bērnu uzturēšanai paredzētā pabalsta apmēru, pamatojoties uz bērna dzimšanas datumu, nevis pamatojoties uz bērna ieņemšanas datumu, lai gan ieņemtais bērns, ja viņš ir piedzimis dzīvs un dzīvotspējīgs, tiek uzskatīts par jau esošu?

               2)

               Vai ar Dekrētlikumu Nr. 111/2010 tiek ieviests diskriminējošs pasākums attiecībā uz personām, kas atrodas identiskās situācijās, proti, attiecībā uz bērniem, kuri ir ieņemti un dzimuši laikposmā līdz 2010. gada 31. decembrim, un bērniem, kas ieņemti laikposmā līdz 2010. gada 31. decembrim un dzimuši pēc šī datuma?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ un Šveici) (OV L 166, 1. lpp.).