title: Lieta T-262/08: Prasība, kas celta 2008. gada 8. jūlijā — Canon Communications /ITSB — Messe Düsseldorf ( MEDTEC )

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/55

         Prasība, kas celta 2008. gada 8. jūlijā — Canon Communications/ITSB — Messe Düsseldorf (“MEDTEC”)
   (Lieta T-262/08)
   (2008/C 223/97)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Canon Communications LLC, Losandželosa (Amerikas Savienotās valstis) (pārstāvis — M. Mak, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Messe Düsseldorf GmbH, Diseldorfa (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 817/2005-1; un

               —

               piespriest atbildētājam/otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “MEDTEC” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas preču zīmes reģistrācija Nr. 39 975 563 vārdiskai preču zīmei “Metec” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē; starptautiska preču zīmes reģistrācija Nr. 752 637 vārdiskai preču zīmei “Metec” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 16., 35. un 41. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz visām iebildumos norādītajām precēm un pakalpojumiem

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Apelāciju padomes lēmums būtu noraidāms tādēļ, ka pastāv pietiekami liela iespēja, ka iebildumu procesā pretnostatītās valsts preču zīmes nav spēkā; pakārtoti, [tas būtu noraidāms tādēļ], ka ir noticis Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta pārkāpums, jo attiecīgie pakalpojumi nav līdzīgi un tāpēc nepastāv sajaukšanas iespēja starp konfliktējošajām preču zīmēm, vai arī, pakārtoti, attiecīgie pakalpojumi nav pietiekami līdzīgi, lai varētu secināt, ka pastāv sajaukšanas iespēja. Pakārtoti, būtu jāatzīst, ka Apelāciju padome pieļāva kļūdu, neuzskatot, ka konkrētā sabiedrības daļa ir augsti specializēta un tādēļ nesajauks konfliktējošās preču zīmes. Visbeidzot, kā pakārtots prasījums tiek norādīts, ka būtu jāatzīst, ka Apelāciju padome pieļāva kļūdu, neņemot vērā apstākli, ka otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece vairāk nekā piecus gadus pieļāva, ka prasītāja izmanto attiecīgo Kopienas preču zīmi.


title: Lieta T-387/05: Prasība, kas celta  2005. gada 13. oktobrī  —  Chatziioannidou /Komisija

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/25

         Prasība, kas celta 2005. gada 13. oktobrī — Chatziioannidou/Komisija
   (Lieta T-387/05)
   (2006/C 10/50)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Beļģija) (pārstāvis — S. A. Pappas, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Autorité Investie du Pouvoir de Nomination (AIPN) [Iecēlējinstitūcijas] 2005. gada 8. jūlija lēmumu, ar ko tiek noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība attiecībā uz lēmumu par viņas tiesību uz pensiju pārcelšanu uz Kopienas sistēmu;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja — Komisijas ierēdne — iesniedza pieteikumu pārcelt uz Kopienas sistēmu tiesības uz pensiju, ko viņa ieguva Grieķijā pirms sāka strādāt Komisijā. Savā prasības pieteikumā viņa apstrīd izdienas gadu skaita aprēķina metodi, kāda ir jāņem vērā atbilstoši Kopienas pensiju sistēmai, pamatojoties uz jau pārskaitītajām rezervēm. Prasītāja jo īpaši norāda ka līdz euro ieviešanai, Komisija konvertēja pārskaitītās rezerves citā valūtā, nevis Beļģijas frankos, nevis balstoties uz aprēķina dienā spēkā esošo valūtas kursu, bet uz vidējo valūtas kursu, kura mērķis bija atspoguļot monetārās svārstības iemaksu laikā. Tomēr, pēc euro galīgās ieviešanas pārejas perioda beigām, proti — sākot ar 2002. gada 1. janvāri — Komisija vairāk neizmantoja šo aprēķina metodi, bet ņēma vērā valsts kašu pārskaitīto euro summu.
   Prasītāja uzskata ka, viņas gadījumā, atteikšanās no vidējās valūtas kursa [likmes] aprēķināšanas metodes radīja ievērojamu tai piešķirto izdienas gadu skaita samazinājumu. Pamatojoties uz to, viņa norāda uz Padomes Regulas Nr. 1103/97 3. panta, kurā noteikts, ka euro ieviešana nemaina tiesisko instrumentu noteikumus, pārkāpumu. Tāpat viņa izvirza nediskriminācijas principa pārkāpumu, tiktāl, ciktāl ierēdnim, kurš atrodas tieši tādos pašos apstākļos, nepiešķir tādu pašu Kopienas izdienas gadu skaitu, atkarībā no tā, vai viņa pieteikums par pensijas tiesību pārcelšanu bija iesniegts pirms vai pēc euro ieviešanas.


title: Lieta C-327/10: Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums ( Okresní soud v Chebu (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner (Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās — Patērētāja, kam ir vienas dalībvalsts pilsonība, noslēgts hipotekārā kredīta līgums ar banku, kas ir reģistrēta citā dalībvalstī — Dalībvalsts tiesību akts, saskaņā ar kuru, ja nav zināms patērētāja domicils, prasību pret patērētāju var celt šīs valsts tiesā)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/12

      Tiesas (pirmā palāta) 2011. gada 17. novembra spriedums (Okresní soud v Chebu (Čehijas Republika) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hypoteční banka, a.s./Udo Mike Lindner
      (Lieta C-327/10) (1)

      (Jurisdikcija un spriedumu izpilde civillietās un komerclietās - Patērētāja, kam ir vienas dalībvalsts pilsonība, noslēgts hipotekārā kredīta līgums ar banku, kas ir reģistrēta citā dalībvalstī - Dalībvalsts tiesību akts, saskaņā ar kuru, ja nav zināms patērētāja domicils, prasību pret patērētāju var celt šīs valsts tiesā)
      (2012/C 25/19)
      Tiesvedības valoda — čehu

         Iesniedzējtiesa

         Okresní soud v Chebu

         Lietas dalībnieki pamata procesā

         Prasītāja: Hypoteční banka, a.s.

         Atbildētājs: Udo Mike Lindner

         Priekšmets

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Okresní soud v Chebu — LESD 81. panta, Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 16.panta 2. punkta, 17. panta 3. punkta un 24. panta, kā arī Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 29. lpp.) 6. panta 1. punkta interpretācija — Jurisdikcija attiecībā uz nekustamā īpašuma aizdevuma līgumu, kuru ir noslēdzis patērētājs, kuram ir vienas dalībvalsts pilsonība, ar banku, kas ir nodibināta citā dalībvalstī — Dalībvalsts tiesību akti, saskaņā ar kuriem ir atļauts celt prasību šīs dalībvalsts tiesā pret patērētāju, kura domicils nav zināms

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  Padomes 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzēto noteikumu par jurisdikciju piemērošana ir pakļauta nosacījumam, lai attiecīgajā situācijā pamatlietā, ko izskata dalībvalsts tiesa, rastos jautājumi par šīs tiesas starptautiskās jurisdikcijas noteikšanu. Šāda situācija rodas tādā gadījumā kā pamatlietā, kurā vienas dalībvalsts tiesā ir celta prasība pret citas dalībvalsts pilsoni, kura domicils šai tiesai nav zināms;

                  2)

                  Regula Nr. 44/2001 ir jāinterpretē tādējādi, ka:

                              —

                              saskaņā ar minētās regulas 16. panta 2. punktu tādā situācijā kā pamatlietā, kurā patērētājs, kas ir ilgtermiņa hipotekārā kredīta līguma, kurā ir ietverts pienākums informēt darījuma partneri par jebkādu adreses maiņu, puse, atsakās no sava domicila pirms prasības celšanas pret viņu par savu līgumisko pienākumu neizpildi, tās dalībvalsts tiesas, kuras teritorijā atradās patērētāja pēdējais zināmais domicils, ir kompetentas izskatīt minēto lietu gadījumā, kad, piemērojot minētās regulas 59. pantu, nav iespējams noteikt pašreizējo atbildētāja domicilu un kad nav neviena pārliecinoša pierādījuma, kas tām ļautu secināt, ka patērētājam patiesībā nav domicila Eiropas Savienības teritorijā;

                              —

                              šī regula neliedz piemērot dalībvalsts procesuālo tiesību normu, kas, lai nepieļautu atteikuma spriest tiesu situāciju, atļauj uzsākt tiesvedību pret personām, kuru domicils nav zināms, ja tiesa, kuras izskatīšanā atrodas lieta, pirms nolēmuma pieņemšanas ir pārliecināta, ka rūpīgi un godprātīgi ir veikta visa nepieciešamā izpēte atbildētāja atrašanai.

         (1)  OV C 246, 11.09.2010.


title: Lieta F-23/15: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 18. marta spriedums – Kerstens/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Pienākumi — Cieņai pret civildienestu pretējas darbības — Aizvainojošu komentāru par citu ierēdni izplatīšana — Civildienesta noteikumu 12. pants — Disciplinārlieta — Izmeklēšana faktu pārbaudes veidā — Rājiens — Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Vispārīgie īstenošanas noteikumi — Procesuāls pārkāpums — Pārkāpuma sekas

text:
               2.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 156/55

         Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2016. gada 18. marta spriedums – Kerstens/Komisija
   (Lieta F-23/15) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Pienākumi - Cieņai pret civildienestu pretējas darbības - Aizvainojošu komentāru par citu ierēdni izplatīšana - Civildienesta noteikumu 12. pants - Disciplinārlieta - Izmeklēšana faktu pārbaudes veidā - Rājiens - Civildienesta noteikumu IX pielikuma 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Vispārīgie īstenošanas noteikumi - Procesuāls pārkāpums - Pārkāpuma sekas)
   (2016/C 156/77)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Petrus Kerstens (Overijse, Beļģija) (pārstāvis – C. Mourato, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. S. Bohr un C. Ehrbar)

      Priekšmets

   Prasība atcelt lēmumu piemērot prasītājam disciplinārsodu rājiena formā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               P. Kerstens sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 127, 20.4.2015., 42. lpp.


title: Lieta T-309/17: Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Optile/Komisija

text:
               31.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/30

         Prasība, kas celta 2017. gada 15. maijā – Optile/Komisija
   (Lieta T-309/17)
   (2017/C 249/46)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Organisation professionnelle des transports d’Ile de France (Optile) (Parīze, Francija) (pārstāvji – F. Thiriez un M. Dangibeaud, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               galvenokārt, daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2007. gada 2. februāra lēmuma SA.26763 par iespējamo atbalstu, ko Ildefransas reģions piešķīris sabiedriskā transporta uzņēmumiem, 1. pantu, bet tikai, ciktāl Ildefransas reģionā no 1979. gada līdz 2008. gadam ieviestā atbalsta shēma tiek uzskatīta par “nelikumīgi īstenoto” jaunu atbalsta shēmu;

               —

               pakārtoti, daļēji atcelt Eiropas Komisijas 2007. gada 2. februāra lēmuma SA.26763 par iespējamo atbalstu, ko Ildefransas reģions piešķīris sabiedriskā transporta uzņēmumiem, 1. pantu, ciktāl tajā norādīts, ka attiecīgā atbalsta shēma laika posmā no 1994. gada maija līdz 2008. gada 25. decembrim tika “nelikumīgi īstenota”.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Eiropas Komisijas 2007. gada 2. februāra lēmumā SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) par Francijas īstenotajām iespējamām atbalsta shēmām autobusa transporta uzņēmumiem Ildefransas reģionā [C (2017) 439 final] (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”) tika noteikts, ka attiecīgais pasākums ir jauna atbalsta shēma. Šai sakarā, prasītāja izvirza šādus iebildumus:

                           —

                           neesot ievērots Padomes 2015. gada 13. jūlija Regulas (ES) 2015/1589, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2015/1589”) 1. panta b) punkta i) apakšpunkts, jo izvērtētās shēmas juridiskais pamats esot senāks par Romas līgumu;

                           —

                           nepietiekamais pamatojums, ņemot vērā Regulas Nr. 2015/1589 1. panta b), v) punktu;

                           —

                           kļūda faktos un tiesību piemērošanā saistībā ar tirgus liberalizācijas datumu.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdēto lēmumu esot kvalificēts jaunās atbalsta shēmas pasākums laika posmam no 1994. gada līdz 1998. gadam. Šai sakarā prasītāja norāda uz:

                           —

                           pušu procesuālo tiesību un tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības principu pārkāpumu, jo Komisija esot paplašinājusi tās izmeklēšanas tvērumu salīdzinājumā ar lēmumā par procedūras uzsākšanu noteikto;

                           —

                           Regulas Nr. 2015/1589 17. panta pārkāpums, jo Komisija esot uzskatījusi, ka privātpersonas lūgums par atcelšanu pārtrauc noilguma termiņu.


title: Lieta T-517/10: Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Pharmazeutische Fabrik Evers /ITSB — Ozone Laboratories Pharma ( “HYPOCHOL” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “HYPOCHOL” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “HITRECHOL” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/18

         Vispārējās tiesas 2012. gada 12. jūlija spriedums — Pharmazeutische Fabrik Evers/ITSB — Ozone Laboratories Pharma (“HYPOCHOL”)
   (Lieta T-517/10) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “HYPOCHOL” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “HITRECHOL” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 258/31
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG (Pinneberg, Vācija) (pārstāvji — R. Kaase un R. Möller, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Ozone Laboratories Pharma SA (Bukareste, Rumānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 1. septembra lēmumu lietā R 1332/2009-4 par iebildumu procesu starp Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG un Ozone Laboratories Pharma SA.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Pharmazeutische Fabrik Evers GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 13, 15.01.2011.


               25.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 334/31

         EBTA Uzraudzības iestādes 2014. gada 17. jūlijā iesniegtā prasība pret Islandi
   (Lieta E-11/14)
   (2014/C 334/12)
   EBTA Uzraudzības iestāde, ko pārstāv tās pārstāvji Markus Schneider un Janne Tysnes Kaasin, Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium, 2014. gada 17. jūlijā EBTA Tiesā iesniedza prasību pret Islandi.
   EBTA Uzraudzības iestāde pieprasa, lai EBTA Tiesa:

               1.

               pasludina, ka Islande, nepieņemot pasākumus un/vai uzreiz nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai īstenotu Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XII pielikuma 2. punktā minēto Aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Direktīva 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos), kas pielāgots EEZ līgumam ar tā 1. protokolu, nav izpildījusi saistības saskaņā ar minētā Akta 12. pantu un EEZ līguma 7. pantu;

               2.

               piespriež Islandei segt šīs tiesāšanās izdevumus.

      Juridiskā un faktiskā pamatinformācija un prasības juridiskais pamats:

               —

               Pieprasījums attiecas uz to, ka Islande līdz 2014. gada 18. februārim nav ievērojusi EBTA Uzraudzības iestādes 2013. gada 18. decembrī sniegto argumentēto atzinumu par to, ka minētā valsts nav ieviesusi savā tiesību sistēmā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Direktīvu 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (“Akts”), kas minēta Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XII pielikuma 2. punktā un pielāgota EEZ līgumam ar tā 1. protokolu.

               —

               EBTA Uzraudzības iestāde norāda, ka Islande nav izpildījusi saistības, kas tai paredzētas Akta 12. pantā un EEZ līguma 7. pantā, noteiktajā termiņā nepieņemot pasākumus un/vai nepaziņojot EBTA Uzraudzības iestādei par pasākumiem, kas vajadzīgi Akta īstenošanai.


title: Lieta T-260/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. aprīlī  – Vattenfall Europe Mining  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 25. aprīlī – Vattenfall Europe Mining u.c./Komisija
   (Lieta T-260/14)
   2014/C 223/26
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Vācija), Vattenfall Europe Sales GmbH (Hamburga, Vācija) un Vattenfall GmbH (Berlīne, Vācija) (pārstāvji –R. Karpenstein un C. Johann, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt atbilstoši LESD 264. pantam Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Vācija, Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem, C (2013) 4424, galīgā redakcija;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: valsts atbalsta LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība
               Pirmajā pamatā prasītājas apgalvo, ka Komisija ir kļūdaini izdarījusi pieņēmumu par “valsts līdzekļu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē izmantošanu saistībā ar finanšu plūsmām atbilstoši Likumam par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”).

                           —

                           Ar likumā paredzētu priekšrocību, kas neietver valsts līdzekļu izmantošanu, neesot pietiekami, lai varētu konstatēt atbalsta pastāvēšanu. Nepieciešamā valsts līdzekļu izmantošana EEG piemaksas gadījumā nepastāvot, jo piemaksu maksājot tikai privātas puses un iegūtie līdzekļi nevarot tikt attiecināti uz valsti, ciktāl nepastāv nepieciešamā pastāvīgā valsts kontrole un ar to saistītā faktiskā iestāžu iesaistīšanās iespēja.

                           —

                           Valsts kontrole pār EEG piemaksu savukārt esot izslēgta tikai tādēļ vien, ka piemaksas apmēru nosaka nevis valsts iestādes, bet gan to veido elektrības cena elektroenerģijas biržā un atjaunojamās elektroenerģijas apjoms, kas nonāk tajā. Turklāt valstij piektajā EEG kompensācijas mehānisma stadijā neesot nekādu iespēju ietekmēt attiecības starp elektroenerģijas piegādātāju un galīgo patērētāju. Izmaksu tālāknodošana šajā gadījumā tiek veikta tikai atbilstoši privāttiesiskām attiecībām.

                           —

                           Līdz ar to, ņemot vērā būtisko saikni starp EEG piemaksas kvalificēšanu un piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem, saistībā ar tā saukto īpašo EEG kompensācijas režīmu arī nepastāv nepieciešamā valsts kontrole. To nevar radīt arī tas, ka lēmumu par kontroli pieņem Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Vācijas Federālais ekonomikas un eksporta kontroles birojs), jo šim birojam ir piešķirtas tikai apzināšanas vai konstatējošas funkcijas.

                           —

                           Turklāt ar piemaksas samazinājumu energoietilpīgiem lietotājiem valsts nav atteikusies no ienākumiem, ko tā parasti varētu saņemt. EEG kompensācijas mehānisma īpašās uzbūves dēļ īpašais piemaksas samazinājums nesamazina kopējos ienākumus no EEG piemaksas. Tieši pretēji – piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem tiek finansēts ar augstāku piemaksas apmēru par vienu neprivileģētiem galapatērētājiem piegādātās elektrības kilovatstundu.

               2.

               Otrais pamats: selektīvas priekšrocības LESD 107. panta 1. punkta izpratnē neesamība
               Otrajā pamatā prasītājas apgalvo, ka tā sauktais īpašais EEG kompensācijas režīms – pretēji Komisijas viedoklim – nepiešķir selektīvu priekšrocību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Energoietilpīgu un energoneietilpīgu lietotāju nošķiršanas pamatā ir EEG piemaksas sistēmas loģika un tādēļ tā a priori nav selektīva. Piemaksas samazinājums energoietilpīgiem lietotājiem tikai kompensē īpašās neērtības, kas šiem lietotājiem bija saistītas ar EEG piemaksas paaugstināšanu atbilstoši patēriņam.

               3.

               Trešais pamats: konkurences izkropļošanas (draudu) vai ietekmes uz tirdzniecību neesamība
               Trešajā pamatā prasītājas apgalvo, ka īpašais kompensācijas režīms neizkropļo vai nedraud izkropļot konkurenci un ka nav tikusi ietekmēta tirdzniecība starp dalībvalstīm.


title: Lieta T-353/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — Esber /ITSB — Coloris Global Coloring Concept ( COLORIS )

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/63

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. septembrī — Esber/ITSB — Coloris Global Coloring Concept (“COLORIS”)
   (Lieta T-353/07)
   (2007/C 269/114)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Esber, S.A., Vizcaya (Spānija) (pārstāvji — J. A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni un A. Yañez Manglano, abogados)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Coloris Global Coloring Concept, S.A.S.
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 28. jūnija lēmumu lietā R-1060/2006-1;

               —

               ievērojot agrākās tiesības un apstiprinot Apelāciju padomes lēmumu, noraidīt iebildumus, kuros apgalvots pretējais, un atzīt apstrīdēto preču zīmi;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā procesā un iebildumu procesā, un noraidīt tā pretenzijas.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Reģistrācijai pieteiktā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdu “COLORIS” (reģistrācijas pieteikums Nr. 2.817.732), attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: COLORIS GLOBAL COLORING CONCEPT, S.A.S.

      Preču zīme vai apzīmējums, uz ko atsaucas iebildumu procesā: Francijā reģistrēta valsts vārdiska preču zīme “COLORIS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 2. klasē (Nr. 98/717642)

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana.


title: Lieta C-295/12 P: Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Telefónica SA , Telefónica de España SAU /Eiropas Komisija, France Telecom España, SA , Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) , European Competitive Telecommunications Association LESD 102. pants — Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Spānijas platjoslas interneta piekļuves tirgi — Maržu saspiešana — LESD 263. pants — Likumības pārbaude — LESD 261. pants — Neierobežota kompetence — Hartas 47. pants — Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips — Pārbaude neierobežotas kompetences tiesā — Naudas soda apmērs — Samērīguma princips — Nediskriminācijas princips

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/3

         Tiesas (piektā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums – Telefónica SA, Telefónica de España SAU/Eiropas Komisija, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo), European Competitive Telecommunications Association

   (Lieta C-295/12 P) (1)

   (LESD 102. pants - Dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Spānijas platjoslas interneta piekļuves tirgi - Maržu saspiešana - LESD 263. pants - Likumības pārbaude - LESD 261. pants - Neierobežota kompetence - Hartas 47. pants - Efektīvas tiesību aizsardzības tiesā princips - Pārbaude neierobežotas kompetences tiesā - Naudas soda apmērs - Samērīguma princips - Nediskriminācijas princips)
   2014/C 315/03
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Telefónica SA, Telefónica de España SAU (pārstāvji – F. González Díaz un B. Holles, abogados)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier un C. Urraca Caviedes), France Telecom España SA (pārstāvji – H. Brokelmann un M. Ganino, abogados), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (pārstāvji – L. Pineda Salido un I. Cámara Rubio, abogados), European Competitive Telecommunications Association (pārstāvji – A. Salerno un B. Cortese, avvocati)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Telefónica SA un Telefónica de España SAU atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               France Telecom España SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) un European Competitive Telecommunications Association sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta C-207/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. maija rīkojums ( College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman agissant sous le nom de Rederij Waddentransport/Minister van Infrastructuur en Milieu , piedaloties Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

text:
               11.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/18

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 13. maija rīkojums (College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, GAF Lakeman agissant sous le nom de Rederij Waddentransport/Minister van Infrastructuur en Milieu, piedaloties Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV

   (Lieta C-207/13) (1)

   2014/C 261/29
   Tiesvedības valoda – holandiešu
   Tiesas (trešā palāta) priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta T-388/10: Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra rīkojums – Productos Derivados del Acero /Komisija Prasība atcelt tiesību aktu — Lietas dalībnieku pārstāvība — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               16.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/16

         Vispārējās tiesas 2014. gada 10. decembra rīkojums – Productos Derivados del Acero/Komisija
   (Lieta T-388/10) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Lietas dalībnieku pārstāvība - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2015/C 056/21)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Spānija) (pārstāvji – sākotnēji M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez un J. Viciano Pastor, advokāti, vēlāk M. Escuder Tella un J. Viciano Pastor, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras un V. Bottka)

      Priekšmets

   Prasība atcelt un grozīt Komisijas 2010. gada 30. jūnija Lēmumu C(2010) 4387, galīgā redakcija, par LESD 101. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru (Lieta COMP/38344 – priekšspriegojuma tērauds) redakcijā ar grozījumiem, kas tajā izdarīti ar Komisijas 2010. gada 30. septembra Lēmumu C(2010) 6676, galīgā redakcija, un Komisijas 2011. gada 4. aprīļa Lēmumu C(2011) 2269, galīgā redakcija

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Productos Derivados del Acero, SA sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 301, 6.11.2010.


title: Lieta T-529/11: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. novembra spriedums — Evonik Industries /ITSB — Impulso Industrial Alternativo ( “Impulso creador” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “Impulso creador” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “IMPULSO” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 399/20

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. novembra spriedums — Evonik Industries/ITSB — Impulso Industrial Alternativo (“Impulso creador”)
   (Lieta T-529/11) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “Impulso creador” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “IMPULSO” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 399/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Evonik Industries AG (Essen, Vācija) (pārstāvis — J. Albrecht, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — P. Bullock)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Impulso Industrial Alternativo, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — F. Brandolini Kujman un J. Devaureix, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2011. gada 20. jūnija lēmumu lietā R 1101/2010-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp Impulso Industrial Alternativo, SA un Evonik Industries AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Evonik Industries AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 362, 10.12.2011.


title: Lieta T-276/12: Prasība, kas celta 2012. gada 15. jūnijā — Chyzh u.c./Padome

text:
               18.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 15. jūnijā — Chyzh u.c./Padome
   (Lieta T-276/12)
   2012/C 250/33
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minska, Baltkrievija), Triple TAA (Minska, Baltkrievija), NefteKhimTrading STAA (Minska, Baltkrievija), Askargoterminal ZAT (Minska, Baltkrievija), Bereza Silicate Products Plant AAT (Berezas rajons, Baltkrievija), Variant TAA (Berezovskas rajons, Baltkrievija), Triple-Dekor STAA (Minska, Baltkrievija), KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Baltkrievija), Altersolutions SZAT (Minska, Baltkrievija), Prostoremarket SZAT (Minska, Baltkrievija), AquaTriple STAA (Minska, Baltkrievija), Rakovsky brovar TAA (Minska, Baltkrievija), TriplePharm STAA (Logoysk, Baltkrievija) un Triple-Veles TAA (Molodechno, Baltkrievija) (pārstāvji — D. O’Keeffe, Solicitor, un B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāju prasījumi

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 265/2012, ar ko īsteno 8.a panta 1. punktu Regulā (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Baltkrieviju (OV L 87, 37. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājiem;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/171/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Baltkrieviju (OV L 87, 95. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītājiem, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāji izvirza divus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem Padomes pasākumiem ir pārkāpts pienākums norādīt pienācīgu pamatojumu prasītāju iekļaušanai to personu sarakstā, kurām ir piemērojami ierobežojošie pasākumi, vai, pakārtoti, ka Padomes argumentācijā ir pieļautas acīmredzamas kļūdas vērtējumā;

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem Padomes pasākumiem ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo tie nesniedz prasītājiem iespēju faktiski īstenot to tiesības, īpaši tiesības tikt uzklausītam. Ņemot vērā ciešo saistību starp tiesībām uz aizstāvību un tiesībām uz efektīvu pārbaudi tiesā, ir pārkāptas arī prasītāju tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību.


title: Lieta C-566/08: Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. februāra rīkojums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome

text:
               28.8.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 234/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2010. gada 25. februāra rīkojums — Eiropas Parlaments/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-566/08) (1)

   ()
   2010/C 234/49
   Tiesvedības valoda — franču
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Lieta T-548/17: Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – VF International/EUIPO – Virmani (“ANOKHI”)

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/41

         Prasība, kas celta 2017. gada 16. augustā – VF International/EUIPO – Virmani (“ANOKHI”)
   (Lieta T-548/17)
   (2017/C 347/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: VF International Sagl (Stabio, Šveice) (pārstāvis – T. van Innis, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ken Virmani (Minhene, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “ANOKHI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 025 382

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 26. maija lēmums lietā R 2307/2015-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest birojam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 85. panta un Regulas Nr. 2868/95 94. panta pārkāpums.


title: Lieta T-133/06: Prasība, kas celta  2006. gada 12. maijā  —  International Music und TTV 2000  pret ITSB —  Past Perfect  ( PAST PERFECT )

text:
               1.7.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 154/21

         Prasība, kas celta 2006. gada 12. maijā — International Music und TTV 2000 pret ITSB — Past Perfect (PAST PERFECT)
   (Lieta T-133/06)
   (2006/C 154/52)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: The International Music Company AG, Hamburga (Vācija) un TTV 2000 GmbH Tonträger Vertrieb, Hamburga (Vācija) (pārstāvis — G. Kukuk, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Past Perfect Limited

   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 3. februāra lēmumu R 150/2005-1 un dzēst reģistrēto Kopienas preču zīmi “Past Perfect”, preču zīmes reģistrācijas Nr. 1 984 269;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: vārdiska preču zīme “PAST PERFECT” attiecībā uz 9. klasē ietilpstošām precēm (Kopienas preču zīmes Nr. 1 984 269)

      Kopienas preču zīmes īpašniece: Past Perfect Limited

      Lietas dalībnieces, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītājas

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               reģistrētajai preču zīmei nav konkrētas atšķirtspējas Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē;

               —

               ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 2. punkts, jo pietiek ar to, ka šķērslis reģistrācijai pastāv kādā Kopienas daļā;

               —

               turklāt ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts, jo reģistrētā preču zīme nav atpazīstama kā precu zīme un apgrozībā tā tiek uztverta kā preču apraksts;

               —

               visbeidzot, ir pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta d) apakšpunkts, jo reģistrētā preču zīme sastāv no norādēm, kas ir kļuvušas parastas sarunvalodā vai tirdzniecības bona fide un iedibinātajā praksē.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.)


title: Lieta T-565/17: Prasība, kas celta 2017. gada 18. augustā – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (“CheapFlights”)

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/45

         Prasība, kas celta 2017. gada 18. augustā – CheapFlights International/EUIPO – Momondo Group (“CheapFlights”)
   (Lieta T-565/17)
   (2017/C 347/59)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Īrija) (pārstāvji – A. von Mühlendahl un H. Hartwig, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Momondo Group Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “Cheapflights” – reģistrācijas pieteikums Nr. 3 485 349

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas paplašinātās padomes 2017. gada 1. jūnija lēmums lietā R 1893/2011-G

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO un Momondo Group Limited, ja tā iestāsies šajā tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 64. panta 6. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 75. panta pārkāpums;

               —

               Komisijas Regulas Nr. 216/96 8. panta 3. punkta pārkāpums;

               —

               apstrīdētajā lēmumā ir daudz apgalvojumu, ar kuriem tiek apšaubīta vai tieši noliegta prasītājas preču zīmju spēkā esamība. Apstrīdētais lēmums kaitē prasītājas kā likumīgi reģistrētās preču zīmes īpašnieces interesēm, kuras pat neietilpst atbildētāja kompetencē.


title: Lieta T-287/15: Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – Tayto Group/ITSB – MIP Metro (“real”)

text:
               24.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/39

         Prasība, kas celta 2015. gada 1. jūnijā – Tayto Group/ITSB – MIP Metro (“real”)
   (Lieta T-287/15)
   (2015/C 279/48)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Tayto Group Ltd (Corby, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – G. Würtenberger un R. Kunze, lawyers)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: sarkana un zila grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “real” – Kopienas preču zīme Nr. 38 968

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 16. marta lēmums lietā R 2285/2013–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 15., 51., 64., 75. un 76. panta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-292/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Finanzgericht Düsseldorf) Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg (Akcīzes nodoklis — Lauksaimniecībā lietotie naftas produkti — Direktīva 92/81/EEK — 8.bis pants — Marķēšana dalībvalstī, kurā naftas produkti ir nodoti patēriņam — Marķēšanas aizliegums dalībvalstī, kurā naftas produkti tiek lietoti — Direktīva 95/60/EK)

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/4

      TIESAS SPRIEDUMS

   (pirmā palāta)
   2004. gada 9. septembrī
   lietā C-292/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Finanzgericht Düsseldorf) Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg (1)

   (Akcīzes nodoklis - Lauksaimniecībā lietotie naftas produkti - Direktīva 92/81/EEK - 8.bis pants - Marķēšana dalībvalstī, kurā naftas produkti ir nodoti patēriņam - Marķēšanas aizliegums dalībvalstī, kurā naftas produkti tiek lietoti - Direktīva 95/60/EK)
   (2004/C 262/06)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-292/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) ar 2002. gada 6. augusta lēmumu, kas saņemts 2002. gada 13. augustā, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnesis S. von Bahr (referents) un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs M. Mugica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               8.bis panta 1. punkts Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvā 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem, ko groza Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīva 94/74/EK, ir jāsaprot tādējādi, ka tas aizliedz dalībvalstīm piemērot akcīzi naftas produktam, vienalga, vai tas ir marķēts vai nav, kas atrodas komerciāla mehāniska transportlīdzekļa, kā, piemēram, lauksaimniecības vajadzībām izmantojamā transportlīdzekļa, standarta degvielas tvertnē un ko izmanto kā degvielu ne tikai nolūkā iekustināt šo transportlīdzekli, bet arī to lietot citiem mērķiem, kā, piemēram, lauksaimniecības darbiem, kad šis naftas produkts bija likumīgi nodots patēriņam citā dalībvalstī;

               2)

               indivīdi valsts tiesā ar atsaukties uz grozītās Direktīvas 92/81 8.bis panta 1. punktā ierakstīto aizliegumu nolūkā iestāties pret valsts tiesisko regulējumu, kas ir pretrunā šim aizliegumam.

      (1)  OV C 261, 26.10.2002.


title: Lieta T-534/08: Vispārējās tiesas 2010. gada 30. septembra spriedums — Granuband /ITSB — Granuflex ( GRANUflex ) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas grafiska preču zīme GRANUflex — Agrāks sabiedrības nosaukums un komercnosaukums GRANUFLEX — Relatīvs atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/28

         Vispārējās tiesas 2010. gada 30. septembra spriedums — Granuband/ITSB — Granuflex (“GRANUflex”)
   (Lieta T-534/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas grafiska preču zīme “GRANUflex” - Agrāks sabiedrības nosaukums un komercnosaukums “GRANUFLEX” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
   2010/C 317/50
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Granuband BV (Krommenie, Nīderlande) (pārstāvis — M. Ellens, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — W. Verburg)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft (Budapešta, Ungārija) (pārstāvis: K. Szamosi, avocat)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 15. septembra lēmumu lietā R 1277/2007-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft un Granuband BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Granuband BV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 44, 21.02.2009.


title: Apvienotās lietas T-252/07, T-271/07 un T-272/07: Vispārējās tiesas 2010. gada 20. janvāra spriedums — Sungro u.c./Padome un Komisija (Ārpuslīgumiskā atbildība — Kopējā lauksaimniecības politika — Grozījumi Kopienas kokvilnas atbalsta shēmā — Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļa, kas ieviesta ar Regulas (EK) Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu — Attiecīgo noteikumu atcelšana ar Tiesas spriedumu — Cēloņsakarība)

text:
               27.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/30

         Vispārējās tiesas 2010. gada 20. janvāra spriedums — Sungro u.c./Padome un Komisija
   (Apvienotās lietas T-252/07, T-271/07 un T-272/07) (1)

   (Ārpuslīgumiskā atbildība - Kopējā lauksaimniecības politika - Grozījumi Kopienas kokvilnas atbalsta shēmā - Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.a nodaļa, kas ieviesta ar Regulas (EK) Nr. 864/2004 1. panta 20. punktu - Attiecīgo noteikumu atcelšana ar Tiesas spriedumu - Cēloņsakarība)
   2010/C 51/58
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Sungro, SA (Kordoba, Spānija) (T-252/07); Eurosemillas, SA (Kordoba, Spānija) (T-271/07); un Surcotton, SA (Kordoba, Spānija) (T-272/07) (pārstāvis –L. Ortiz Blanco, advokāts)

      Atbildētājas: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Moore, A. De Gregorio Merino un A. Westerhof Löfflerova) un Eiropas Komisija (pārstāvji — L. Parpala un F. Jimeno Fernández, pārstāvji, kuriem palīdz E. Díaz-Bastien Lopez, L. Divar Bilbao un J. Magdalena Anda, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par zaudējumu atlīdzību saskaņā ar EKL 235. pantu un 288. panta otro daļu, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, kas prasītājiem nodarīts sakarā ar to, ka 2006./2007. tirdzniecības gadā tika pieņemta un piemērota Padomes 2003. gada 29. septembra Regulas (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, un groza Regulas (EEK) Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, (EK) Nr. 1453/2001, (EK) Nr. 1454/2001, (EK) Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, (EK) Nr. 1254/1999, (EK) Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 un (EK) Nr. 2529/2001 (OV L 270, 1. lpp.), IV sadaļas 10.a nodaļa, kas ieviesta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 864/2004, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī pielāgo minēto regulu sakarā ar Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 161, 48. lpp.), 1. panta 20. punktu un atcelta ar Tiesas 2006. gada 7. septembra spriedumu lietā C-310/04 Spānija/Padome (Krājums, I-7285. lpp.)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               lietas T-252/07, T-271/07 un T-272/07 tiek apvienotas sprieduma taisīšanai;

               2)

               prasības noraidīt;

               3)

               Sungro, SA, Eurosemillas, SA, un Surcotton, SA, sedz savus tiesāšanās izdevumus, kā arī solidāri atlīdzina Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 08.09.2007.


title: Lieta T-549/17: Prasība, kas celta 2017. gada 14. augustā – Duym/Padome

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/42

         Prasība, kas celta 2017. gada 14. augustā – Duym/Padome
   (Lieta T-549/17)
   (2017/C 347/55)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Frederik Duym (Ostende, Beļģija) (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt

                           —

                           2016. gada 7. oktobra vēstulē ietverto lēmumu, ar kuru prasītājs ir galīgi izslēgts no iecelšanas DGA 3B Unit NL nodaļas vadītāja amatā procedūras, un tam sekojošo lēmumu par [X] kundzes iecelšanu Holandiešu valodas tulkošanas nodaļas vadītājas amatā (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”);

                           —

                           piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvota pamatojuma nenorādīšana, jo Padome esot atteikusies sniegt prasītājam rakstisku un skaitļos izteiktu pamatojumu attiecībā uz viņa neiecelšanu Holandiešu valodas tulkošanas nodaļas vadītāja amatā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums un acīmredzama kļūda vērtējumā, jo atlases komisija nav veikusi ne tikai kandidātu salīdzinošu novērtējumu, pamatojoties uz skaitļos izteiktu novērtējumu, bet arī lietas materiālos neesot neviena dokumenta, piemēram, kopsavilkuma komentārs, kas apliecinātu, ka atlases komisijā ir bijusi vienprātība par [X] kundzes nevis prasītāja iecelšanu amatā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots iekšējā paziņojuma par vakanci pārkāpums, jo prasītājs esot ticis vērtēts arī attiecībā uz tulkošanas nodaļas vadītāja politisko lomu, lai gan paziņojumā par vakanci šāds elements neesot bijis minēts un arī no Eiropas Savienības Civildienesta noteikumiem (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) neizriet, ka tulkošanas nodaļas vadītājam būtu politiska loma.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvota dienesta interešu neņemšana vērā un acīmredzama kļūda vērtējumā, jo neesot pārbaudītas holandiešu valodas zināšanas, lai gan tā bija holandiešu valodas nodaļa. Šajā ziņā prasītājs saskaņā ar LESD 277. pantu izvirza iebildi par prettiesiskumu pret iekšējo paziņojumu par vakanci, ievērojot Civildienesta noteikumu 7. pantu. Tā kā šajā paziņojumā nebija izvirzīta prasība par perfektām holandiešu valodas zināšanām, tas esot pretrunā Civildienesta noteikumu 7. pantam. Līdz ar to prasītājs šajā tiesvedībā incidenter tantum lūdz atzīt šī paziņojuma prettiesiskumu. Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka, lai gan citi tulkošanas dienesti iestādēs var paļauties uz nodaļas vadītājiem ar perfektām tulkojuma valodas zināšanām, attiecībā uz holandiešu valodu tas tā neesot. Līdz ar to attieksme pret šo valodu esot atšķirīga salīdzinājuma ar pārējām valodām, kas ir pretrunā Regulas Nr. 1/1958 1. pantam, saskaņā ar kuru visām valodām ir vienāds statuss.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpums un it īpaši Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpums sakarā ar diskrimināciju dzimuma dēļ un valodas dēļ, kā arī samērīguma principa pārkāpums. Prasītājs uzskata, ka angļu valodas kā vienīgās intervijas valodas noteikšana ir acīmredzams Civildienesta noteikumu 1.d panta pārkāpums, jo [X] kundzei angļu valoda esot bijusi otrā valoda, bet prasītājam tikai trešā valoda. Turklāt prasītājam esot daudz lielāka vadības pieredze nekā [X] kundzei, tāpēc nevarot tikt izslēgts, ka ir notikusi diskriminācija dzimuma dēļ, jo citi lietas materiālu elementi liecina par to, ka iekšējās atlases procedūrās Padome dodot priekšroku sievietēm, lai kompensētu vīriešu iecelšanu amatā ārējās atlases procedūrās. Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka tādējādi esot izdarīta neracionāla izvēle, jo vienai valodai ir piešķirtas priekšrocības un privileģēts statuss, kas esot pretrunā samērīguma principam.


title: Lieta C-555/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 13. decembra rīkojumu — Seda Kücükdeveci / Swedex GmbH & Co. KG

text:
               29.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 79/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 13. decembra rīkojumu — Seda Kücükdeveci/Swedex GmbH & Co. KG

   (Lieta C-555/07)
   (2008/C 79/21)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Seda Kücükdeveci

      Atbildētājs: Swedex GmbH & Co. KG

   Prejudiciālie jautājumi

               1.

                           a)

                           Vai tāds valsts likumdošanā paredzētais [tiesiskais] regulējums, saskaņā ar kuru uzteikuma termiņi, kas darba devējam jāievēro, nodarbinātības laikam pagarinoties, pakāpeniski pagarinās, bet netiek ņemts vērā darba ņēmēja nodarbinātības laiks pirms 25 gadu vecuma, nav pretrunā ar Kopienu tiesībās paredzēto vecuma diskriminācijas aizliegumu, proti, EK primārajām tiesībām vai 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK (1)?

                           b)

                           Vai pamatojums tam, ka, uzsakot darbu gados jaunākiem darba ņēmējiem, darba devējam jāievēro tikai pamata uzteikuma termiņš, var būt tas, ka darba devējam tiek piešķirtas tiesības īstenot [savu] komerciālo interesi attiecībā uz personāla ekonomisko elastīgumu, ko [negatīvi] ietekmē ilgāki uzteikuma termiņi, bet gados jaunākiem darba ņēmējiem netiek piešķirts statusa [stabilitātes] un paļāvības aizsardzība [Dispositionsschutz] (kas sakarā ar ilgākiem uzteikuma termiņiem tiek piešķirta gados vecākiem darba ņēmējiem), piemēram, tādēļ ka, ņemot vērā viņu vecumu un/vai mazākas sociālās, ģimenes un privātās saistības, tiek sagaidīts, ka gados jaunāku darba ņēmēju profesionālais un personiskais elastīgums un mobilitāte ir lielāka?

               2.

               Ja atbilde uz 1.a) jautājumu ir apstiprinoša, bet uz 1.b) jautājumu noliedzoša:
               Vai tiesvedībā starp privātpersonām, dalībvalstij nav jāpiemēro likuma noteikumi, kas skaidri ir pretrunā Kopienu tiesībām, vai arī attiecībā uz to ir jāņem vērā paļāvība, kāda ir [personām], kam ir piemērojams spēkā esošais valsts likums, pieņemot, ka sekas attiecībā uz nepiemērojamību iestājas tikai pēc Eiropas Kopienu Tiesas nolēmuma par strīdīgo vai pēc būtības līdzīgo tiesisko regulējumu?

      (1)  OV L 303, 16. lpp.


title: Lieta C-582/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 Rügen Fisch AG /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra lietas dalībniece: Schwaaner Fischwaren GmbH , 2011. gada 24. novembrī iesniedza Rügen Fisch AG

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/38

      Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 Rügen Fisch AG/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), otra lietas dalībniece: Schwaaner Fischwaren GmbH, 2011. gada 24. novembrī iesniedza Rügen Fisch AG

      (Lieta C-582/11 P)
      (2012/C 25/73)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Rügen Fisch AG (pārstāvji — O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)
      Pārējie lietas dalībnieki:

                  —

                  Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi);

                  —

                     Schwaaner Fischwaren GmbH

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

                  —

                  atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 21. septembra spriedumu lietā T-201/09 un Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 20. marta lēmumu lietā R 230/2007-4;

                  —

                  pakārtoti — atcelt minēto Eiropas Savienības Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza šādus savas apelācijas sūdzības pamatus.
      Vispārējā tiesa esot kļūdaini secinājusi, ka Regulas par Kopienas preču zīmi (1) 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētais absolūtais atteikuma pamatojums liedz reģistrēt vārdisku preču zīmi “SCOMBER MIX” kā Kopienas preču zīmi tās aprakstošā rakstura dēļ.
      Šis Vispārējas tiesas secinājums neesot saderīgs ar Regulas par Kopienas preču zīmi 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, to aplūkojot kopsakarā ar tās 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Vārdiskā preču zīme “SCOMBER MIX” neesot aprakstoša, jo no mērķsabiedrības viedokļa tā ir tikai izdomāts apzīmējums, kas ir skaidri identificējams kā preču zīme.
      Ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi apzīmētās preces un pakalpojumi esot paredzēti vidusmēra patērētājam. Tomēr vidusmēra patērētājs nepazīstot ne latīņu valodu, ne arī specializēto zooloģijas terminu “scomber”. Tādējādi vārdiskajai preču zīmei “SCOMBER MIX” piemītot minimālā atšķirtspēja, kas saskaņā ar Savienības tiesībām ir nepieciešama, lai reģistrētu Kopienas preču zīmi.

         (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: lieta C-89/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar House of Lords2004. gada 3. novembra rīkojumu lietā United Utilities plc pret Commissioners of Customs and Excise

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar House of Lords2004. gada 3. novembra rīkojumu lietā United Utilities plc pret Commissioners of Customs and Excise

   (lieta C-89/05)
   (2005/C 106/32)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 3. novembraHouse of Lords (Lordu palāta, Apvienotā Karaliste) rīkojumu lietā United Utilities plc pret Commissioners of Customs and Excise un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 18. februārī.

      House of Lords lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

               1)

               vai derību atbrīvojums no nodokļa, kas noteikts Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas (Direktīva 77/388EEK) (1) 13. panta B daļas f) apakšpunktā, ir piemērojams, ja persona (turpmāk tekstā — “komercaģents”) sniedz pakalpojumus citas personas vārdā (turpmāk tekstā — “principāls”), noslēdzot derības ar klientiem un paziņojot par to, ka principāls šīs derības ir pieņēmis, un ja: (a) komercaģenta darbības ir nepieciešamais solis derību juridisko attiecību izveidošanai starp principālu un tā klientu un tādējādi ar tām tiek noslēgts derību darījums; bet: (b) komercaģents nepieņem lēmumus par izredžu noteikšanu; šīs izredzes nosaka principāls vai dažos gadījumos trešās personas saskaņā ar attiecīgā sporta noteikumiem; un (c) komercaģents lemj, slēgt vai neslēgt derības principāla vārdā saskaņā ar principāla noteiktiem kritērijiem tādā veidā, ka komercaģentam nav rīcības brīvības šajā sakarā?

      (1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva (77/388/EEK) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1.lpp.)


title: lieta C-100/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2005. gada 18. februāra rīkojumu lietā ASM Lithography B. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Gerechtshof te Amsterdam2005. gada 18. februāra rīkojumu lietā ASM Lithography B. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond

   (lieta C-100/05)
   (2005/C 106/35)
   tiesvedības valoda — holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 18. februāraGerechtshof te Amsterdam (Amsterdamas Apelācijas tiesa, Nīderlande) rīkojumu lietā ASM Lithography B. V. pret Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2005. gada 28. februārī.

      Gerechtshof te Amsterdam lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1)

               vai attiecībā uz tādām kompensējošām precēm kā šajā lietā esošās (lūguma par prejudiciālo nolēmumu 2.1. punkts), kas tiek uzskatītas par laistām brīva apritē, muitas parāds ir jānosaka, pamatojoties uz noteikumiem, kas regulē aplikšanu ar nodokli, ko paredz Kopienas Muitas kodeksa (KMK) (1) 122. panta c) apakšpunkts, pat ja attiecīgā persona nav izteikusi iepriekšēju un skaidru lūgumu šajā sakarā?

               2)

               ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noraidoša, vai, veicot atmaksāšanas piemērošanu saskaņā ar KMK 236. pantu, ir jāpieņem vēlāk — pēc nodevas summas paziņošanas, kas rodas no muitas parāda, kas ir noteikts, pamatojoties uz KMK 121. panta 1. punktu — izteikts lūgums par muitas parāda (pār)rēķināšanu, pamatojoties uz KMK 122. panta c) apakšpunktā norādītajiem noteikumiem, kas regulē aplikšanu ar nodokli?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.)


title: Lieta C-514/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-29/08 P Liga para a Protecção da Natureza (LPN) /Eiropas Komisija 2011. gada 30. novembrī iesniedza Liga para a Protecção da Natureza (LPN)

text:
               25.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/2

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-29/08 P Liga para a Protecção da Natureza (LPN)/Eiropas Komisija 2011. gada 30. novembrī iesniedza Liga para a Protecção da Natureza (LPN)

   (Lieta C-514/11 P)
   2012/C 58/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (pārstāvis — P. Vinagre e Silva, advogada)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Dānijas Karaliste, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-29/08 P tiktāl, ciktāl ar to:

                           —

                           ir noraidītas apelācijas sūdzības iesniedzējas LPN prasības (neatceļot Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu);

                           —

                              LPN piespriests segt savus, kā arī atlīdzināt Komisijas tiesāšanās izdevumus,

                     jo abos gadījumos Vispārējā tiesa ir pieļāvusi dažādas kļūdas vērtējumā, kas ietekmē tās sprieduma spēku;

               —

               apmierināt apelācijas sūdzības iesniedzējas prasības un atcelt Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz dokumentiem un dokumentu daļām, attiecībā uz kuriem tai piekļuvi tika turpināts atteikt ar 2008. gada 24. oktobra lēmumu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās izdevumus pirmajā un otrajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar Vispārējās tiesas spriedumu tika noraidīta LPN prasība par Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz dokumentiem un dokumentu daļām, attiecībā uz kuriem tai piekļuvi tika turpināts atteikt ar 2008. gada 24. oktobra lēmumu.
   Pārsūdzētais lēmums esot jāatceļ šādu kļūdu tiesību piemērošanā dēļ:

               i)

               kļūda Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 6. septembra Regulas (EK) Nr. 1367/2006 par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (1), 6. panta 1. punkta interpretācijā;

               ii)

               kļūda Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1049/2001 publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (2) 4. panta interpretācijā;

               iii)

               kļūda vērtējumā, sadalot tiesāšanās izdevumus.

         Tādējādi apelācijas sūdzības iesniedzējas prasības pirmajā instancē ir jāapmierina un Komisijas 2007. gada 22. novembra lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz dokumentiem un dokumentu daļām, attiecībā uz kuriem tai piekļuvi tika turpināts atteikt ar 2008. gada 24. oktobra lēmumu.

      (1)  OV L 264, 13. lpp.

      (2)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta T-434/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. augustā — Europäisch-Iranische Handelsbank /Padome

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/48

         Prasība, kas celta 2011. gada 3. augustā — Europäisch-Iranische Handelsbank/Padome
   (Lieta T-434/11)
   2011/C 282/88
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburga, Vācija) (pārstāvji — S. Gadhia un S. Ashley, Solicitors, H. Hohmann, lawyer, D. Wyatt, Queen's Counsel, un R. Blakeley, Barrister)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Padomes Lēmuma 2011/299/KĀDP (1) I pielikuma B tabulas 1. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas regulas (ES) Nr. 503/2011 (2) I pielikuma B tabulas 1. punktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atzīt Padomes Lēmuma 2010/413/KĀDP (3) 20. panta 1. punkta b) apakšpunktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju;

               —

               atzīt Padomes Regulas (ES) Nr. 961/2010 (4) 16. panta 2. punktu par nepiemērojamu attiecībā uz prasītāju, un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi procesuālās prasības, jo

                           —

                           tā nav sniegusi atbilstošu, precīzu un pietiekamu pamatojumu un

                           —

                           nav ievērojusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, nosakot to, vai prasītājas iekļaušanas kritēriji attiecībā uz apstrīdētajiem pasākumiem bija izpildīti, jo darījumi saistībā ar kuriem prasītāja ir iekļauta, bija atļauti vai arī saskaņā ar kompetentās valsts iestādes (Vācijas centrālā banka) noteikumiem un norādēm.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas tiesisko paļāvību attiecībā uz to, ka pret prasītāju netiks piemēroti ierobežojoši pasākumi, pamatojoties uz rīcību, ko bija atļāvusi valsts kompetentā iestāde. Pakārtoti, piemērojot prasītājai sankcijas šādos apstākļos, esot pārkāpti tiesiskās drošības un prasītājas tiesību uz labu pārvaldību principi.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka prasītājas iekļaušana ir pretrunā ar prasītājas tiesībām uz īpašumu un/vai tiesībām nodarboties ar uzņēmējdarbību un ir acīmredzams samērīguma principa pārkāpums.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka, ja pilnvaras, pamatojoties uz kurām rīkojās atbildētāja, ir ierobežotas, tās ir pretlikumīgas, ņemot vērā, ka tas ir pretrunā samērīguma principam.

      (1)  Padomes 2011. gada 23. maija Lēmums 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2011 L 136, 65. lpp.).

      (2)  Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV 2011 L 136, 26. lpp.).

      (3)  Padomes 2010. gada 26. jūlija Lēmums, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Kopējo nostāju 2007/140/KĀDP (OV 2010 L 195, 39. lpp.).

      (4)  Padomes 2010. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu un atceļ Regulu (ES) Nr. 423/2007 (OV 2010 L 281, 1. lpp.).


title: Lieta C-38/06: Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Vienīgi militārām vajadzībām paredzētu preču imports, nemaksājot muitas nodokļus)

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2010. gada 4. marta spriedums — Eiropas Komisija/Portugāles Republika
   (Lieta C-38/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Vienīgi militārām vajadzībām paredzētu preču imports, nemaksājot muitas nodokļus)
   2010/C 113/02
   Tiesvedības valoda — portugāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Wilms un M. Afonso)

      Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Inez Fernandes, Â. Seiça Neves, J. Gomes un C. Guerra Santos)

      Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Dānijas Karaliste (pārstāvis — J. Molde), Grieķijas Republika (pārstāves — E.-M. Mamouna un M. K. Boskovits), Itālijas Republika (pārstāvji — I. Bruni, pārstāve, G. De Bellis, avvocato dello Stato), Somijas Republika (pārstāve — A. Guimaraes-Purokoski)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376/EEK, Euratom par Eiropas Kopienu pašu resursu sistēmu īstenošanu (OV L 155, 1. lpp.) 2., 9.,10. un 11. panta pārkāpums un — attiecībā uz laiku pēc 2001. gada 31. maija — Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 1. lpp.), 2., 9.,10. un 11. panta pārkāpums — Militāro materiālu un vienlaicīgi militārās un civilās izmantošanas preču imports ar atbrīvojumu no muitas nodokļa

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atsakoties aprēķināt un nodot Komisijas rīcībā pašu resursus, kas maksājami sakarā ar militārā aprīkojuma un vienīgi militārām vajadzībām paredzētu preču importu laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim ieskaitot, kā arī atsakoties maksāt atbilstošos nokavējuma procentus, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, kas paredzēti attiecīgi Padomes 1989. gada 29. maija Regulas (EEK, Euratom) Nr. 1552/89 par Lēmuma 88/376/EEK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu piemērošanu, kas grozīta ar Padomes 1996. gada 8. jūlija Regulu (Euratom, EK) Nr. 1355/96, 2. un 9.–11. pantā, laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2000. gada 30. maijam ieskaitot, kā arī pēc šī datuma — tajos pašos Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu, pantos paredzētos pienākumus laikposmā no 2000. gada 31. maija līdz 2002. gada 31. decembrim;

               2)

               Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Dānijas Karaliste, Grieķijas Republika, Itālijas Republika un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

      (1)  OV C 74, 25.03.2006.


title: Lieta C-347/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – New Media Online GmbH / Bundeskommunikationssenat

text:
               22.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/5

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. jūlijā iesniedza Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – New Media Online GmbH/Bundeskommunikationssenat

   (Lieta C-347/14)
   2014/C 329/07
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: New Media Online GmbH

      Atbildētājs: Bundeskommunikationssenat

      Cits lietas dalībnieks: Federālais kanclers

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (1), 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka izvērtējamā pakalpojuma formas un satura nepieciešamā pielīdzināmība televīzijas apraides formai un saturam ir nodrošināta, ja attiecīga veida pakalpojumi tiek piedāvāti arī televīzijas programmās, kuras var uzskatīt par plašsaziņas līdzekļiem, kuri ir paredzēti plašākas sabiedrības nozīmīgai daļai, un kam tādējādi var būt skaidri izteikta ietekme uz to?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 10. marta Direktīvas 2010/13/ES par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva), 1. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punkts ir interpretējams tādējādi, ka laikrakstu un žurnālu elektroniskas versijas saistībā ar piedāvātā pakalpojuma pamatmērķa izvērtēšanu var attiecināt tikai uz noteiktu daļu, kurā tiek apkopoti galvenokārt īsi videomateriāli, kas citās šā elektroniskā medija tīmekļvietnes daļās tiek izmantoti tikai tiešsaistē pieejamā dienas laikraksta teksta materiālu papildināšanai?

      (1)  OV L 95, 1. lpp.


title: Tiesas (Tiesas plēnums) 2004. gada 13. jūlija spriedums lietā C-27/04: Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Atcelšanas prasība — EKL 104. pants — Regula (EK) Nr. 1467/97 — Stabilitātes un izaugsmes pakts — Pārmērīgs valsts budžeta deficīts — Padomes lēmumi saskaņā ar EKL 104. panta 8. un 9. punktu — Nesasniegts nepieciešamais vairākums — Nepieņemti lēmumi — Prasība atcelt “lēmumus nepieņemt formālus instrumentus, ko paredz Komisijas ieteikumi” — Nepieņemamība — Prasība atcelt “Padomes secinājumus”)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/16

      TIESAS

   (Tiesas plēnums)
   2004. gada 13. jūlija
   spriedums lietā C-27/04: Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Atcelšanas prasība - EKL 104. pants - Regula (EK) Nr. 1467/97 - Stabilitātes un izaugsmes pakts - Pārmērīgs valsts budžeta deficīts - Padomes lēmumi saskaņā ar EKL 104. panta 8. un 9. punktu - Nesasniegts nepieciešamais vairākums - Nepieņemti lēmumi - Prasība atcelt “lēmumus nepieņemt formālus instrumentus, ko paredz Komisijas ieteikumi” - Nepieņemamība - Prasība atcelt “Padomes secinājumus”)
   (2004/C 228/31)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-27/04 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. Petite, A. van Solinge un P. Aalto) pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji: J.-C. Piris, T. Middleton un J. Monteiro) par prasību atcelt Padomes 2003. gada 25. novembrī pieņemtos aktus, proti:

               —

               lēmumus nepieņemt attiecībā uz Francijas Republiku un Vācijas Federatīvo Republiku formālos instrumentus, ko paredz Komisijas ieteikumi atbilstoši EKL 104. panta 8. un 9. punktam;

               —

               secinājumus, kas pieņemti attiecībā uz katru no šīm divām dalībvalstīm, ar nosaukumu “Padomes secinājumi par [attiecīgi, Francijas Republikas un Vācijas Federatīvās Republikas] rīcības vērtējumu pēc Padomes ieteikumiem, kas sniegti saskaņā ar Eiropas Kopienas Dibināšanas līguma 104. panta 7. punktu, un par jaunu deficīta samazināšanas pasākumu izvērtēšanu nolūkā novērst pārmērīga deficīta situāciju” tiktāl, cik ar šiem secinājumiem aptur pārmērīga deficīta novēršanas procedūru, izmanto instrumentu, ko neparedz Līgums, un groza ieteikumus, par kuriem Padome pieņēma lēmumu saskaņā ar EKL 104. panta 7. punktu,

         Tiesa (Tiesas plēnums) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann (referents), J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts: A. Tizzano, sekretāre: M.-F. Contet, galvenā administratore, 2004. gada 13. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Eiropas Kopienu Komisijas prasība tiktāl, ciktāl tās mērķis ir atcelt Eiropas Savienības Padomes atturēšanos pieņemt formālos instrumentus, kas ietverti Komisijas ieteikumos saskaņā ar EKL 104. panta 8. un 9. punktu, ir nepieņemama.

               2)

               Padomes 2003. gada 25. novembra secinājumi, kas tika pieņemti, attiecīgi, par Francijas Republiku un Vācijas Federatīvo Republiku, ir atceļami tiktāl, ciktāl tie satur lēmumu apturēt uz laiku pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru un lēmumu grozīt ieteikumus, ko iepriekš pieņēma Padome, piemērojot EKL 104. panta 7. punktu.

               3)

               Katra puse sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 35, 7.2.2004.


title: Lieta C-300/14: Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 805/2004 — Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem — Apstiprināšanas prasības — Parādnieka tiesības — Lēmuma pārskatīšana

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/9

         Tiesas (ceturtā palāta) 2015. gada 17. decembra spriedums (Hof van beroep te Antwerpen (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Imtech Marine Belgium NV/Radio Hellenic SA

   (Lieta C-300/14) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 805/2004 - Eiropas izpildes rīkojums neapstrīdētiem prasījumiem - Apstiprināšanas prasības - Parādnieka tiesības - Lēmuma pārskatīšana)
   (2016/C 068/12)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van beroep te Antwerpen

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Imtech Marine Belgium NV

      Atbildētāja: Radio Hellenic SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem, 19. pants, lasot to LESD 288. panta gaismā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā nav noteikts pienākums dalībvalstīm valsts tiesībās ieviest minētajā 19. pantā noteikto pārskatīšanas procedūru;

               2)

               Regulas Nr. 805/2004 19. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai aizmuguriski pasludinātu nolēmumu apstiprinātu par Eiropas izpildes rīkojumu, tiesai, kurā ir iesniegts šāds pieteikums, ir jānodrošina, ka tās valsts tiesībās efektīvi un bez izņēmuma ir ļauts veikt juridiski un faktiski pilnīgu šāda nolēmuma pārskatīšanu abos šajā tiesību normā norādītajos gadījumos un ka tajās ir ļauts pagarināt termiņus pārsūdzības celšanai par neapstrīdētu prasījumu ne tikai nepārvaramas varas gadījumā, bet arī tad, ja citi ārkārtēji apstākļi, kas nav atkarīgi no parādnieka gribas, tam ir traucējuši apstrīdēt aplūkoto prasījumu;

               3)

               Regulas Nr. 805/2004 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka sprieduma apstiprināšana par Eiropas izpildes rīkojumu, ko var tikt lūgts veikt jebkurā laikā, ir jāveic tiesai.

      (1)  OV C 303, 8.9.2014.


title: Lieta C-183/13: Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums ( Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública / Banco Mais SA Nodokļi — PVN — Direktīva 77/388/EEK — 17. panta 5. punkta trešās daļas c) apakšpunkts — 19. pants — Priekšnodokļa atskaitīšana — Līzinga darījumi — Jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi — Noteikums atskaitāmās PVN summas noteikšanai — Atkāpi ietveroša kārtība — Apstākļi

text:
               15.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/13

         Tiesas (ceturtā palāta) 2014. gada 10. jūlija spriedums (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Fazenda Pública/Banco Mais SA

   (Lieta C-183/13) (1)

   (Nodokļi - PVN - Direktīva 77/388/EEK - 17. panta 5. punkta trešās daļas c) apakšpunkts - 19. pants - Priekšnodokļa atskaitīšana - Līzinga darījumi - Jaukta veida darījumos izmantojamas preces un pakalpojumi - Noteikums atskaitāmās PVN summas noteikšanai - Atkāpi ietveroša kārtība - Apstākļi)
   2014/C 315/18
   Tiesvedības valoda – portugāļu

      Iesniedzējtiesa

   Supremo Tribunal Administrativo

      Pamatlietas puses

      Prasītājsa: Fazenda Pública

      Atbildētāja: Banco Mais SA

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 17. panta 5. punkta trešās daļas c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, kas tas neliedz dalībvalstij tādos apstākļos kā pamatlietā noteikt bankai, kas tostarp veic līzinga darbības, pienākumu iekļaut daļas, ko tā izmanto, lai noteiktu vienu atskaitāmo proporciju visām jaukta veida darījumos izmantojamām precēm un pakalpojumiem kopā, skaitītājā un saucējā tikai to izmantošanas [nomas] maksas daļu, ko pārskaita klienti savu līzinga līgumu ietvaros un kas atbilst procentiem, jo visbiežāk šādu preču un pakalpojumu izmantošana ir saistīta galvenokārt ar finansēšanu un līgumu pārvaldību, un tas ir jānoskaidro iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: lieta C-323/05: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 24. augustā

text:
               29.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/15

         Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija cēla 2005. gada 24. augustā
   (lieta C-323/05)
   (2005/C 271/28)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 24. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Antonio Aresu [Antonio Aresu] un Nikola Jerela [Nicola Yerrell], pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

               1)

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2001. gada 3. decembra Direktīvu 2001/95/EK par preču vispārēju drošību (1), un/vai nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums;

               2)

               piespriest Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 15. janvārī.

      (1)  OV L 11, 15.01.2002., 4. lpp.


title: Lieta C-1/13: Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums ( Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA / Ziegler France SA , Montgomery transports Sàrl , Inko Trade s.r.o. , Jaroslave Mateja , Groupama transport Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 27. panta 2. punkts — Lis pendens — 24. pants — Jurisdikcijas noteikšana — Jurisdikcijas konstatēšana pirmajai tiesai tādēļ, ka lietas dalībnieki ieradās tiesā bez iebildumiem, vai galīga nolēmuma pieņemšanas dēļ

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/12

         Tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. februāra spriedums (Cour de cassation (Francija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA/Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslave Mateja, Groupama transport

   (Lieta C-1/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 27. panta 2. punkts - Lis pendens - 24. pants - Jurisdikcijas noteikšana - Jurisdikcijas konstatēšana pirmajai tiesai tādēļ, ka lietas dalībnieki ieradās tiesā bez iebildumiem, vai galīga nolēmuma pieņemšanas dēļ)
   2014/C 112/14
   Tiesvedības valoda – franču

      Iesniedzējtiesa

   Cour de cassation

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

      Atbildētājas: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Cour de cassation (Francija) – Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2001, L 12, 1. lpp.), 27. panta 2. punkta interpretācija – Lis pendens – Tiesas, kurā pirmajā celta prasība, jurisdikcijas konstatēšana, vai nu tādēļ, ka lietas dalībnieki nav apstrīdējuši tiesas, kurā pirmajā celta prasība, jurisdikciju, vai nu tādēļ, ka tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pieņēmusi nepārsūdzamu lēmumu jebkāda iemesla dēļ

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 27. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien tas nav gadījums, kad otrai iesaistītajai tiesai ir izņēmuma jurisdikcija atbilstoši šai regulai, pirmās iesaistītās tiesas jurisdikcija ir jāuzskata par noskaidrotu, ja šī tiesa nav pēc savas ierosmes atteikusies no savas jurisdikcijas un ja neviens no lietas dalībniekiem to nav apstrīdējis pirms vai līdz argumentu izvirzīšanas brīdim, ko saskaņā ar tā valsts procesuālajām tiesībām uzskata par pirmo šajā tiesā iesniegto aizstāvību pēc būtības.

      (1)  OV C 63, 2.3.2013.


title: Lieta C-200/10 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 9. februāra spriedumu lietā T-340/07 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/21

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2010. gada 9. februāra spriedumu lietā T-340/07 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Kopienu Komisija 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE

   (Lieta C-200/10 P)
   2010/C 179/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, dikigoros)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas nolēmumu, piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies apelācijas sūdzības iesniedzējam saistībā ar to, ka Komisija netika izpildījusi savas saistības sakarā ar līguma EDC-53007 EEBP/27873 izpildi saistībā ar projektu “e-Content Exposure and business Opportunities” un piespriest Komisijai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējas tiesāšanās un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar sākotnējo procesu, pat ja šī apelācijas sūdzība tiek noraidīta, kā arī tos, kas radušies saistībā ar šo apelācijas sūdzību, ja šī sūdzība tiek apmierināta.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa nesniedza pietiekami skaidru pamatojumu tam, kāpēc tā noraidīja virkni apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirzīto argumentu.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā tika kļūdaini interpretējusi līguma 7. panta 6. punkta formulējumu, kas norāda uz līgumslēdzēju pienākumu veikt atbilstīgas darbības, lai atcelt vai samazinātu savas saistības pēc Komisijas vēstules saņemšanas, ar kuru tiem tiek paziņots par līguma laušanu.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 10. novembrī lietā T-402/02 August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Grafiska preču zīme, kas attēlo konfekšu iesaiņojuma savirpinājumu (konfekšu ietinamā papīra forma) — Pieteikuma priekšmets — Absolūta atteikuma pamatojums — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Atšķirīgas īpašības, kas ir iegūtas izmantošanas rezultātā — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts — Tiesības tikt uzklausītam — Regulas (EK) Nr. 40/94 73. panta 1. punkts — Faktu pārbaude pēc savas [ITSB] iniciatīvas — Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 10. novembrī
   lietā T-402/02 August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Grafiska preču zīme, kas attēlo konfekšu iesaiņojuma savirpinājumu (konfekšu ietinamā papīra forma) - Pieteikuma priekšmets - Absolūta atteikuma pamatojums - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Atšķirīgas īpašības, kas ir iegūtas izmantošanas rezultātā - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts - Tiesības tikt uzklausītam - Regulas (EK) Nr. 40/94 73. panta 1. punkts - Faktu pārbaude pēc savas [ITSB] iniciatīvas - Regulas (EK) Nr. 40/94 74. panta 1. punkts)
   (2005/C 19/48)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā T-402/02 August Storck KG, Berlīne (Vācija), ko pārstāv H. Wrage-Molkenthin, T. Reher, A. Heise un I. Rohr, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji - B. Müller un G. Schneider) par prasību atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2002. gada 18. oktobra lēmumu (lieta R 0256/2001-2), kas noraida preču zīmes, kas attēlo konfekšu saiņojuma savirpinājumu (konfekšu ietinamā papīra forma), reģistrāciju, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši V. Tiili un M. Vilaras, sekretāre B. Pastor, sekretāra palīdze, 2004. gada 10. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājai atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 55, 8.3.2003.


title: Lieta C-527/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice ( England & Wales ), Queen's Bench Division ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 28. novembra rīkojumu — Generics ( UK ) Ltd , Regina / Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/36

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) 2007. gada 28. novembra rīkojumu — Generics (UK) Ltd, Regina/Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību)
   (Lieta C-527/07)
   (2008/C 22/64)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Generics (UK) Ltd, Regina

      Atbildētāja: Licensing Authority (kas darbojas ar Medicines and Healthcare products Regulatory Agency starpniecību)
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ja zāles, uz kurām neattiecas Regulas Nr. 2309/93 (1) pielikums, tika laisti dalībvalsts (Austrijas) tirgū saskaņā ar šīs valsts atļauju piešķiršanas procedūru pirms šīs dalībvalsts pievienošanās EEZ vai ES un:

                           a)

                           šī dalībvalsts ir vēlāk pievienojusies EEZ un pēc tam arī ES un atbilstoši dažiem pievienošanās nosacījumiem ir transponējusi tās valsts tiesību normās Direktīvas 65/65 (tagad Direktīva 2001/83 (2)) noteikumus par atļauju izsniegšanu, šajā sakarā nepiemērojot pārejas noteikumus;

                           b)

                           attiecīgais produkts tika tirgots dalībvalstī vēl dažus gadus pēc tās pievienošanās EEZ un ES;

                           c)

                           pēc šīs dalībvalsts pievienošanās EEZ un ES attiecīgā produkta tirdzniecības atļauja tika modificēta, pievienojot jaunu indikāciju, un šīs dalībvalsts iestādes šo modifikāciju atzina par atbilstošu Kopienu tiesību prasībām;

                           d)

                           attiecīgā produkta dokumentācija pēc šīs dalībvalsts pievienošanās EEZ un ES nav atjaunināta saskaņā ar Direktīvu 65/65 (tagad Direktīva 2001/83); un

                           e)

                           vēlāk saskaņā ar Direktīvas 2001/83 6. pantu atļauju saņēma un ES tirgū tika laists produkts, kura sastāvā ir tā pati aktīvā viela;

                     vai zāles ir jāuzskata par “atsauces (references) zālēm, kam saskaņā ar 6. pantu ir piešķirta atļauja dalībvalstī […]” Direktīvas 2001/83 10. panta 1. punkta izpratnē, un, ja tas tā ir, kurš vai kuri no iepriekš minētajiem apstākļiem ir noteicoši šajā sakarā?

               2)

               Ja atsauces (references) dalībvalsts kompetenta iestāde kļūdaini noraida tirdzniecības atļaujas pieteikumu, kas iesniegts saskaņā ar Direktīvas 2001/83 10. panta 1. punktu šajā direktīvā noteiktās decentralizētās procedūras kontekstā, pamatojoties uz to, ka iepriekš 1. jautājumā minētās zāles nav “atsauces (references) zāles” 10. panta 1. punkta izpratnē, kādas vadlīnijas, ja vispār, Tiesa uzskata par piemērotām, lai noteiktu, kādus apstākļus valsts tiesai vajadzētu ņemt vērā, nosakot, vai Kopienu tiesību pārkāpums ir pietiekami būtisks pārkāpums sprieduma apvienotajās lietās Brasserie du pêcheur un Factortame izpratnē?

      (1)  OV L 214, 1. lpp.

      (2)  OV L 311, 67. lpp.