title: Lieta T-269/21: Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Arctic Paper Grycksbo/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/45

      Prasība, kas celta 2021. gada 19. maijā – Arctic Paper Grycksbo/Komisija
      (Lieta T-269/21)
      (2021/C 297/56)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Arctic Paper Grycksbo AB (Grycksbo, Zviedrija) (pārstāvji: A. Bryngelsson un A. Johansson, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  Atcelt 1. panta 1. punktu un I pielikumu Komisijas Lēmumā (ES) 2021/355 (2021. gada 25. februāris) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 3. punktu, ciktāl tajos ir atsauce uz iekārtu ar identifikācijas kodu SE000000000000468, un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, secinot, ka Arctic Paper iekārtā tika “izmantota tikai biomasa”. Laikposmā, kuru Komisija uzskatīja par būtisku, Arctic Paper bija fosilās emisijas. Komisija arī piekrita iekļaut vairākas iekārtas, kuru gada emisijas bija līdzīga apmēra.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips. Pirmkārt, iekārtām, kas ir līdzīgā situācijā kā prasītājas iekārta, bija līdzīgi emisiju līmeņi, bet tās netika izslēgtas. Otrkārt, prasītājas izslēgšana rada konkurences izkropļojumus arī tāpēc, ka tās konkurenti, kas ir mazāk videi draudzīgi, salīdzinājumā ar prasītāju iegūst finansiālas priekšrocības. Nav objektīvu iemeslu atšķirīgai attieksmei.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka nav ievēroti būtiskas procedūras noteikumi

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav ievēroti būtiski procedūras noteikumi. Pirmkārt, Komisija neesot izpildījusi savu rūpības pienākumu, jo nav ņēmusi vērā būtiskus un ticamus datus, ko tā bija saņēmusi no Naturvårdsverket (Zviedrijas Vides aizsardzības aģentūra), pateicoties kuriem, ja tie būtu ņemti vērā, lēmuma iznākums būtu bijis citāds. Otrkārt, Komisija neesot ievērojusi prasītājas tiesības tikt uzklausītai. Apstrīdētais lēmums ir individuāls akts, kas nelabvēlīgi ietekmē prasītāju. Ja, uzzinājusi, ka uzņēmumi kopumā un, konkrēti, prasītāja ir noapaļojusi savus emisiju datus, Komisija būtu uzklausījusi prasītāju, otrā minētā būtu varējusi paskaidrot, ka tās iesniegtajos datos ir ietverti šādi noapaļojumi. Treškārt, nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu. No lēmuma nav iespējams secināt iemeslus, kādēļ prasītāja tika izslēgta, un lēmumā vispār trūkst pamatojuma, tostarp attiecībā uz vienlīdzīgu attieksmi.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka ES tiesību akti par emisiju tirdzniecību un Komisijas iepriekšējie apstiprināšanas lēmumi mudināja to samazināt fosilās emisijas, tā vietā dedzinot biomasu. Prasītāja nevarēja paredzēt, ka uz iekārtu vairs neattieksies emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS) un tādējādi tai nebūs atļauts izmantot fosilo kurināmo un tā nesaņems finansiāli vērtīgās bezmaksas emisijas kvotas, jo iekārtā fosilais kurināmais ir ticis izmantots mazāk. Nav sevišķi svarīgu sabiedrības interešu, kas attaisnotu šā principa pārkāpumu.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka nav ievērota Direktīva 2003/87/EK

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka Komisija nav ievērojusi Direktīvu 2003/87/EK, jo ir nepareizi interpretējusi tā saukto biomasas izņēmumu (I pielikuma 1. punkts). Pirmkārt, Komisija vērtējumā par to, vai prasītāja izmantoja tikai biomasu, ir izmantojusi vairākus gadus senus datus, nevis jaunākus vai perspektīvus datus. Otrkārt, Komisijas veiktā biomasas izņēmuma interpretācija ir acīmredzami pretrunā gan citiem direktīvas noteikumiem, it īpaši 10.a pantam, gan direktīvas mērķim un vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Direktīvas kopumā un it īpaši noteikumu par bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu mērķis ir radīt finansiālu stimulu, lai samazinātu fosilā kurināmā izmantošanu, tostarp vairāk izmantojot biomasu. Komisijas sniegtajai biomasas izņēmuma interpretācijai ir tieši pretēja ietekme.

                  6.

                  Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka saskaņā ar LESD 277. pantu biomasas izņēmums nav piemērojams, ciktāl tas attiecas uz prasītāju

                              —

                              Ja Vispārējā tiesa neuzskatītu, ka biomasas izņēmumu var interpretēt tā, kā norādīts piektajā prasības pamatā, prasītāja apgalvo, ka Direktīvas 2003/87/EK I pielikuma 1. punkts (biomasas izņēmums) saskaņā ar LESD 277. pantu šajā lietā nav jāpiemēro. Tas tāpēc, ka šis noteikums – ja tiktu pieņemta Komisijas interpretācija – ir pretrunā primārajām tiesībām, tostarp vienlīdzīgas attieksmes un samērīguma principiem. Šis noteikums par labu pārējiem rada neizdevīgāku situāciju tiem, kuri ir vistālāk progresējuši, pārejot uz bezfosilām emisijām. Tādējādi tas vistālāk tikušos stimulē no jauna sākt izmantot fosilo kurināmo, un mudina nesamazināt emisijas tos, kas joprojām to izmanto, pārsniedzot noteiktu līmeni.


title: Lieta T-300/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – CNH Industrial/EUIPO (“SOILXPLORER”)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/46

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – CNH Industrial/EUIPO (“SOILXPLORER”)
      (Lieta T-300/21)
      (2021/C 297/57)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CNH Industrial NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: L. Axel Karnøe Søndergaard, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “SOILXPLORER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 217 454

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 26. marta lēmums lietā R 386/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut preču zīmes pieteikuma publicēšanu iebildumu mērķiem attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tas varētu pieņemt atbilstošus lēmumus;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, piešķirot reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nepareizu nozīmi un neatzīstot preču zīmi par reģistrācijai pieteiktu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, nepareizi novērtējot preču zīmes aprakstošo raksturu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, nepareizi novērtējot preču zīmes atšķirtspēju.


title: Lieta T-301/21: Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – CNH Industrial/EUIPO (“CROPXPLORER”)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/47

      Prasība, kas celta 2021. gada 27. maijā – CNH Industrial/EUIPO (“CROPXPLORER”)
      (Lieta T-301/21)
      (2021/C 297/58)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: CNH Industrial NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvis: L. Axel Karnøe Søndergaard, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CROPXPLORER” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 217 458

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 26. marta lēmums lietā R 387/2021-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un atļaut preču zīmes pieteikuma publicēšanu iebildumu mērķiem attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm vai, pakārtoti, nodot lietu atpakaļ EUIPO, lai tas varētu pieņemt atbilstošus lēmumus;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, piešķirot reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei nepareizu nozīmi un neatzīstot preču zīmi par reģistrācijai pieteiktu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums, nepareizi novērtējot preču zīmes aprakstošo raksturu;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, nepareizi novērtējot preču zīmes atšķirtspēju.


title: Lieta T-318/21: Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūnijā – KF/EIB

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/47

      Prasība, kas celta 2021. gada 8. jūnijā – KF/EIB
      (Lieta T-318/21)
      (2021/C 297/59)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: KF (pārstāvji: L. Levi un A. Blot, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Investīciju banka

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2020. gada 13. oktobra lēmumu;

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 9. marta lēmumu, ar kuru noraidīts prasītājas pieteikums par atbildētājas 2020. gada 13. oktobra lēmuma administratīvo pārskatīšanu;

                  —

                  piešķirt atlīdzinājumu par prasītājai nodarīto morālo kaitējumu un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo prasības pamatu tiek apgalvots atbildētājas pensiju shēmas noteikumu 8. panta 1. punkta, 46. panta 1. punkta un 51. panta 1. punkta pārkāpums un acīmredzama kļūda spēkā neesamības juridiskā jēdziena vērtējumā.

                  2.

                  Ar otro prasības pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. panta pārkāpums un rūpības pienākuma pārkāpums.

                  3.

                  Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa pārkāpums.

                  4.

                  Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvots objektivitātes trūkums.

                  5.

                  Prasītāja arī uzskata, ka apelācijas sūdzībā izklāstītie pārkāpumi izriet no atbildētājas pieļautajām kļūdām. Līdz ar to prasītāja lūdz atlīdzināt morālo kaitējumu, kas radies apstrīdētā lēmuma rezultātā.


title: Lieta T-321/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Lietuvos geležinkeliai/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/48

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Lietuvos geležinkeliai/Komisija
      (Lieta T-321/21)
      (2021/C 297/60)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lietuvos geležinkeliai AB (Viļņa, Lietuva) (pārstāve: R. Zaščiurinskaitė, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt AB Lietuvos geležinkeliai850 565,76 EUR kompensāciju, kas ir nokavējuma procenti Eiropas Centrālās bankas noteiktajā apmērā par tās galvenajām refinansēšanas operācijām, pieskaitot tai 3,5 procentpunktus par summu 7 804 350 EUR apmērā par laikposmu no 2018. gada 5. janvāra līdz 2021. gada 29. janvārim;

                  —

                  piespriest Eiropas Komisijai izmaksāt AB Lietuvos geležinkeliai nokavējuma procentus Eiropas Centrālās bankas noteiktajā apmērā par tās galvenajām refinansēšanas operācijām, pieskaitot tai 3,5 procentpunktus par summu 850 565,76 EUR apmērā par laikposmu no 2021. gada 30. janvāra līdz pamatsummas faktiskās samaksas dienai;

                  —

                  atcelt Eiropas Komisijas 2021. gada 26. aprīļa un 2021. gada 16. maija lēmumus, pamatojoties uz LESD 263. pantu;

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz LESD 266. panta pirmās daļas pārkāpumu: Eiropas Komisija ir pieļāvusi kļūdu, pildot savu absolūto un beznosacījumu pienākumu, samaksāt nokavējuma procentus pēc Komisijas uzliktā naudas soda samazināšanas, ko prasītāja bija provizoriski samaksājusi.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka LESD 266. panta pirmās daļas pārkāpums radīja Eiropas Savienībai ārpuslīgumisko atbildību saskaņā ar LESD 266. panta otro daļu, kas lasāma kopā ar LESD 340. panta otro daļu.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz ES Pamattiesību hartas 41. panta 3. punkta un LESD 340. panta otrās daļas pārkāpumu. Prasītāja apgalvo, ka ikvienam ir jābūt iespējai prasīt kompensāciju ne vien par faktiskajiem zaudējumiem, bet arī par negūtās pelņas un procentu zaudējumiem.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz ES Pamattiesību hartas 47. panta pārkāpumu, jo tiesību un tiesisko interešu aizsardzība saskaņā ar LESD 263. pantu nav spēkā, ja attiecīgais uzņēmums nav varējis saņemt procentus par nepamatoti samaksāto naudas sodu pēc tam, kad Vispārēja tiesa ir samazinājusi naudas sodu par Eiropas Savienības konkurences noteikumu pārkāpumu.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz to, ka ar 2021. gada 26. aprīļa (1) un 2021. gada 16. maija (2) lēmumiem, ar kuriem Komisija atteicās izmaksāt nokavējuma procentus, ir pārkāpts LESD 266. pants un 340. pants un ES Pamattiesību hartas 41. panta 3. punkts un 47. pants.

         (1)  Komisijas 2021. gada 26. aprīļa e-pasts prasītājai, par: RE: Lieta AT.39813 – Baltic Rail.

         (2)  Komisijas 2021. gada 16. maija e-pasts prasītājai, par: RE: Lieta AT.39813 – Baltic Rail, 2021. gada 26. aprīļa e-pastā izteiktā viedokļa apstiprinājums.


title: Lieta T-324/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūnijā – Harley-Davidson Europe un Neovia Logistics Services International/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/49

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūnijā – Harley-Davidson Europe un Neovia Logistics Services International/Komisija
      (Lieta T-324/21)
      (2021/C 297/61)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Harley-Davidson Europe Ltd (Oksforda, Apvienotā Karaliste) un Neovia Logistics Services International (Vilvoorde, Beļģija) (pārstāvji: O. van Baelen un G. Lebrun, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu (1);

                  —

                  piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  izdarīt visus lietderīgos secinājumus, kas izriet no sprieduma, un

                  —

                  pēc Vispārējās tiesas ieskatiem veikt organizatoriskos vai pierādījumu savākšanas pasākumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz to, ka Komisija ir pārkāpusi būtiskus procedūras noteikumus. Apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots, un Komisija nav atbilstoši ievērojusi padomdevējas komitejas procedūru.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz to, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļauta acīmredzama kļūda būtisko faktu vērtējumā.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz to, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi atsaukšanas tiesības saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 (2), (2013. gada 9. oktobris), ar ko izveido Savienības Muitas kodeksu, 34. panta 11. punktu, jo apstrīdēto lēmumu tā ir pamatojusi ar Komisijas Deleģētās Regulas (ES) 2015/2446 (3) (turpmāk tekstā – “UCCDA”) 33. panta nepareizu interpretāciju.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz to, ka UCCDA 33. pants nav spēkā, jo, i) ja Komisija ir pareizi interpretējusi UCCDA 33. pantu, šī norma nav spēkā, jo ar to ir pārkāptas LESD 290. panta prasības, un ii) šāda pārkāpuma dēļ tā katrā ziņā nav spēkā.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz to, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpti ES tiesību vispārējie principi, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību harta.

                  6.

                  Sestais pamats attiecas uz to, ka Komisija ir nepareizi izmantojusi savas pilnvaras, izdodot apstrīdēto lēmumu, un ļaunprātīgi izmantojusi savas pilnvaras, lai atsauktu lēmumus, kas attiecas uz saistošu informāciju par izcelsmi, kas neizbēgami izriet no iepriekš minētajiem pamatiem un Komisijas ļaunprātīgas atsaukšanas tiesību izmantošanas politiskiem mērķiem, tādējādi apdraudot faktisko mērķi: nodrošināt pareizu un vienveidīgu izcelsmes noteikumu piemērošanu dalībvalstīs.

         (1)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2021/563 (2021. gada 31. marts) par konkrētu lēmumu attiecībā uz saistošu izziņu par izcelsmi spēkā esamību (OV 2021, L 119, 117. lpp.).

         (2)  OV 2013, L 269, 1. lpp.

         (3)  OV 2015, L 343, 1. lpp.


title: Lieta T-325/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Jeronimo Martins Polska/EUIPO – Aldi Einkauf (“Vitalsss plus”)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/50

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Jeronimo Martins Polska/EUIPO – Aldi Einkauf (“Vitalsss plus”)
      (Lieta T-325/21)
      (2021/C 297/62)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Jeronimo Martins Polska S.A. (Kostrzyn, Polija) (pārstāvji: E. Jaroszyńska-Kozłowska un R. Skubisz, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Esene, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “Vitalsss plus” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 969 083

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 7. aprīļa lēmums lietās R 503/2020-1 un R 647/2020-1

         Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest atbildētājam un otrai procesa Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā iestāsies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta 2. punkta kopsakarā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2018/625 27. panta 4. punktu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-326/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Guangdong Haomei New Materials un Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/51

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Guangdong Haomei New Materials un Guangdong King Metal Light Alloy Technology/Komisija
      (Lieta T-326/21)
      (2021/C 297/63)
      Tiesvedības valoda – itāļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, Ķīna) un Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, Ķīna) (pārstāvji: M. Maresca, C. Malinconico, D. Guardamagna, M. Guardamagna, D. Maresca, A. Cerruti, A. Malinconico un G. Falla, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas lūdz Vispārējo tiesu in parte qua atcelt Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2021/546 (2021. gada 29. marts) – kas prasītājiem paziņota 2021. gada 30. martā –, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes alumīnija štancējumu importam, un, pakārtoti, pamatregulu (Regula 2016/1036) un piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas radušies to piemērošanas dēļ. Piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītājas izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Pirmais pamats attiecas uz pienākumu konkrēti pārbaudīt dempinga priekšnoteikumus, taisnīgas procedūras un sacīkstes principu pārkāpumu un būtisku procedūras noteikumu pārkāpumu, pilnvaru nepareizu izmantošanu, vispārinot izvirzītās sūdzības, un sadarbības ietvaros iesniegtās informācijas nepārbaudīšanu pēc būtības.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts, ka apstrīdētā regula esot prettiesiska, jo Komisija neesot konkrēti izvērtējusi attiecīgo tirgu nosacījumus, un prasītājām būtībā esot bijušas liegtas viņu tiesības uz aizstāvību. Īsumā – Haomei un King Metal ir tikušas atzītas par vainīgām dempingā un tādēļ tām ir noteikti kompensējoši antidempinga maksājumi, nevis pamatojoties uz viņu pašu rīcību, veicot eksportu no Ķīnas, bet gan dēļ vispārēji pozitīvā vērtējuma par Ķīnas ekonomiku un tādējādi pavisam vispārīgi. Pastāvot šādai pārliecībai, Komisija vispār neesot konkrēti pārbaudījusi dokumentus, kurus tai bija iesniegušas prasītājas uzņēmējsabiedrības.

                  2.

                  Otrais pamats attiecas uz pamatregulas pārkāpumu attiecībā uz dempinga starpības noteikšanu, šai izmeklēšanai pakļautā izstrādājuma “normālās” cenas kļūdainu identificēšanu un pagaidu maksājumu piemērošanu nevis par eksportētāju pašu atbildību, bet izmantojot Ķīnas ekonomikas vispārējo vērtējumu.

                              —

                              Šajā ziņā tiek norādīts uz regulas prettiesiskumu, kas izrietot no tā, ka Komisija ir veikusi nepilnīgu izmeklēšanu, un katrā ziņā – no neizprotamā un prettiesiski kļūdainā iznākuma, kas izriet no izstrādājumu reģistrācijas kārtības, par kuru Vispārējā tiesā jau norit tiesvedība attiecībā uz tajā ietvertajiem izstrādājuma reģistrācijas kodiem (7610 90 90), kurus neesot bijis pamata ietvert, jo tie attiecas uz izstrādājumiem, kuri atšķiras no izmeklēšanai pakļautajiem izstrādājumiem. Šādas kļūdas (kas ļāva iekļaut atšķirīgus izstrādājumus) rezultātā nepastāvot ne dempinga priekšnoteikums (jo attiecīgā pārāk zemā cena nenovēršami un mākslīgi ir samazinājusi vidējo cenu), ne arī kaitējums Savienības ražošanas nozarei, jo šo izstrādājumu apjomi ir ievērojami lielāki nekā aplūkoto izstrādājumu kopējais apjoms, tādēļ Eiropas Savienībā importēto izstrādājumu atlikušās daļas ietekme ir nenozīmīga.

                              —

                              Otrkārt, tas, ka nav konkrēti pārbaudīta prasītāju situācija, esot pretrunā Līgumam (un minētajām tiesību normām), jo ar to ir noteikta objektīvās atbildības vai atbildības par citas personas darbībām sistēma, kas tostarp ir pretrunā tiesiskās noteiktības un tiesiskās paļāvības pamatprincipiem tirgus cenu un izmaksu, kas acīmredzami ir tirgus izmaksas, struktūras dēļ, uz ko prasītājas vairākkārt bija norādījušas Komisijai, bet tā šo informāciju bija pilnībā ignorējusi (tāpat, kā tā ignorēja Ķīnas valdības nostāju attiecībā uz tirgus struktūru). Tas esot radījis acīmredzamu prettiesiskumu gan pēc būtības (attiecībā uz jēdzieniem – normālā vērtība, būtiski izkropļojumi, kredīta pieejamība, nodokļu režīms, maksātnespējas režīms, reprezentatīvā valsts un tās izvēle), gan procesuāli, kas ir plaši apspriests šajā pamatā un kas esot radījis acīmredzami diskriminējošas un kaitnieciskas sekas.

                  3.

                  Trešais pamats attiecas uz kaitējuma neesamību, faktu sagrozīšanu, salīdzinot tirgus daļas, un samērīguma principa pārkāpumu.

                              —

                              Ar trešo pamatu prasītājas norāda uz apstrīdētās regulas prettiesiskumu tāpēc, ka Komisijai nav izdevies pierādīt nedz kaitējuma esamību, nedz cēloņsakarību starp pēdējo minēto un dempingu.

                              —

                              Turklāt nav veikta arī nekāda minimālā tehniskā analīze un nepieciešamais maksājuma pasākuma samērīguma vērtējums saistībā ar kaitējumu ražošanai, kura rezultātā būtu konstatēts cenas vai mērķa cenas samazinājums, kā tas saskaņā ar judikatūru ir prasīts, lai rastos kaitējums. Tomēr prasītāju gadījumā cenas vai mērķa cenas samazinājuma neesamība esot pierādīta (sniedzot dažādus dokumentiem, kas norādīti prasības pamatojumā) ar Haomei un King Metal rūpnīcas cenām, kas esot salīdzināmas ar cenām Eiropā (DOC.3, report Bauxite).

                              —

                              Turklāt maksājuma uzlikšana nekādā veidā neesot saistīta ar Savienības interesēm, bet gan vienīgi ar sūdzības iesniedzēju interesēm, un viņu pamatojumu Komisija esot vienkārši “pieņēmusi”, bez analīzes to attiecinot uz visu Savienību. Šādos apstākļos Komisija atkal esot pilnībā ignorējusi procedūras laikā prasītāju iesniegto informāciju, kas nav tikusi pārbaudīta nedz uz sacīkstes principu balstītā procedūrā, nedz regulā.

                  4.

                  Ceturtais pamats attiecas uz Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) pārkāpumu un, pakārtoti, uz pamatregulas prettiesiskumu, ja tā netiek interpretēta saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem.

                              —

                              Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisijas pieņemtajā Regulā 2020/1428, kuras juridiskais pamats ir LESD 207. pants, izmantotie jēdzieni atšķiras no jēdzieniem, kas šajā jomā ir paredzēti starptautiskajās tiesībās. Ja tas tā nav, proti, ja izrādītos, ka pārkāpums neizriet tieši no Regulas 2020/1428, tad par prettiesisku ir jāuzskata pati pamatregula.

                  5.

                  Piektais pamats attiecas uz Eiropas Cilvēktiesību konvencijas pārkāpumu attiecībā uz tādas sankcijas piemērošanas procedūru, kuras sekas attiecībā uz eksportētājām uzņēmējsabiedrībām ir pielīdzināmas kriminālsodam.
                  Prasītājām uzņēmējsabiedrībām šādu maksājumu piemērošana nozīmējot liegt tām veikt savu saimniecisko darbību, radot nenovēršanu kaitējumu, kas ir pielīdzināms kriminālsodam.


title: Lieta T-327/21: Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Scania CV/EUIPO (“V8”)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/53

      Prasība, kas celta 2021. gada 9. jūnijā – Scania CV/EUIPO (“V8”)
      (Lieta T-327/21)
      (2021/C 297/64)
      Tiesvedības valoda – zviedru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Scania CV AB (Södertälje, Zviedrija) (pārstāvji: C. Langenius, P. Sundin un S. Falkner)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “V8” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 120 085

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2021. gada 20. aprīļa lēmums lietā R 1868/2021-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  saskaņā ar ESPZR 72. pantu atcelt apstrīdēto lēmumu un, grozot EUIPO lēmumu, apmierināt Scania grafiskas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām precēm un pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem EUIPO atteica reģistrāciju;

                  —

                  saskaņā ar ESPZR 72. pantu atcelt apstrīdēto lēmumu un nodot lietu atpakaļ EUIPO Apelācijas padomei jauna lēmuma pieņemšanai;

                  —

                  saskaņā ar Vispārējas tiesas Reglamenta 134. punktu piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-329/21: Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūnijā – Puma/EUIPO – V. Fraas (“FRAAS”)

text:
               26.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/53

      Prasība, kas celta 2021. gada 10. jūnijā – Puma/EUIPO – V. Fraas (“FRAAS”)
      (Lieta T-329/21)
      (2021/C 297/65)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija) (pārstāvis: M. Schunke, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: V. Fraas GmbH (Helmbrechts/Wüstenselbitz, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FRAAS” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 769 351

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 24. marta lēmums lietā R 2714/2019-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu un nospriest, ka apstrīdētā preču zīme tiek atzīta par spēkā neesošu arī attiecībā uz šādām precēm:

            18. klase: rokassomas;
      25. klase: apģērbu izstrādājumi, galvassegas, šalles, galvas un plecu lakati, izņemot šīs preces no kažokādas un tās imitācijas; cimdi, cepures, auduma aksesuāri apģērbam un galvassegas (kas iekļautas 25. klasē);

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp apelācijas procesā radušos izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Tiesas spriedums (2021. gada 25. marts) lietā E-4/20 Tor-Arne Martinez Haugland un citi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet) (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Piekļuve psihologa profesijai — Vispārējā atzīšanas sistēma — Jēdziens “tā pati profesija”) 2021/C 303/08

text:
               29.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/11

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2021. gada 25. marts)
      lietā E-4/20

         Tor-Arne Martinez Haugland un citi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet)

            (Personu brīva pārvietošanās — Direktīva 2005/36/EK — Profesionālo kvalifikāciju atzīšana — Piekļuve psihologa profesijai — Vispārējā atzīšanas sistēma — Jēdziens “tā pati profesija”)

      (2021/C 303/08)
      Lietā E-4/20 Tor-Arne Martinez Haugland un citi pret Norvēģijas valdību, ko pārstāv Veselības un aprūpes pakalpojumu ministrija (Helse- og omsorgsdepartementet), — LŪGUMS Tiesai saskaņā ar Nolīguma starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi 34. pantu, kuru iesniegusi Borgarting apelācijas tiesa (Borgarting lagmannsrett), attiecībā uz to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un jo īpaši tās 4. un 13. pantu, ar pielāgojumiem Līgumam par Eiropas Ekonomikas zonu, kā arī minētā līguma 28. un 31. pantu, — Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs Páll Hreinsson un tiesneši Per Christiansen (tiesnesis-referents) un Bernd Hammermann, 2021. gada 25. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

                  1.

                  Tas, vai profesiju uzņēmējā valstī un profesiju izcelsmes valstī var uzskatīt par “to pašu profesiju” Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu izpratnē, ir jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi. Šis vērtējums ir jābalsta uz salīdzinājumu starp darbībām, uz kurām attiecas profesija izcelsmes valstī, un tās profesijas darbībām, kuru pretendents vēlas veikt uzņēmējā valstī. Ja darbības, uz kurām attiecas abas profesijas, ir salīdzināmas tādā ziņā, ka tās ir līdzvērtīgas to aptverto darbību ziņā, ņemot vērā visas attiecīgās atšķirības šo darbību tvērumā un būtībā, tās ir jāuzskata par vienu un to pašu profesiju Direktīvas 2005/36/EK nozīmē.
                  Nosakot, vai profesija izcelsmes valstī un profesija uzņēmējā valstī ir viena un tā pati profesija Direktīvas 2005/36/EK nozīmē, konkrētu darbību veikšanu uz ierobežotu laiku apmācības kontekstā, ievērojot nosacījumu par apņemšanos turpināt studijas, nevar uzskatīt par profesijas veikšanu.
                  Neatkarības un atbildības par pacientu pakāpes atšķirības var būt būtiskas, nosakot precīzu darbību tvērumu vai būtību, novērtējot, vai divas profesijas ir “tā pati profesija” Direktīvas 2005/36/EK nozīmē.

                  2.

                  Iespēja pieprasīt kompensācijas pasākumus saskaņā ar Direktīvas 2005/36/EK 14. pantu nekādi nevar ietekmēt “tās pašas profesijas” interpretāciju minētās direktīvas 13. panta nozīmē.

                  3.

                  Direktīvas 2005/36/EK 3. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētā frāze “īpaši paredzēta darbības veikšanai kādā konkrētā profesijā” ir jāsaprot kā tāda, kas aptver apmācību, kura īpaši paredzēta, lai sagatavotu kandidātus darbam attiecīgajā profesijā. Tā neaptver kvalifikācijas, kas ļauj piekļūt plašam profesiju klāstam, vai kas cita starpā apliecina tikai akadēmisko kompetenci konkrētā jomā.

                  4.

                  Pretendenti, kas neatbilst profesionālo kvalifikāciju atzīšanas prasībām saskaņā ar Direktīvu 2005/36/EK, var atsaukties uz EEZ līguma 28. un 31. pantu kā pamatu reglamentētas profesijas veikšanai uzņēmējā valstī.
                  Veicot kvalifikācijas novērtējumu saskaņā ar EEZ līguma 28. un 31. pantu, uzņēmējai valstij ir jāsalīdzina visi pretendenta diplomi, sertifikāti un citi kvalifikāciju apliecinoši dokumenti un attiecīgā profesionālā pieredze ar šīs valsts prasībām darbam attiecīgajā profesijā. Ja pretendenta zināšanas un kvalifikācija, ko apliecina diploms, un attiecīgā darba pieredze nav līdzvērtīgas vai tikai daļēji atbilst pieprasītajām zināšanām un kvalifikācijai, uzņēmējai valstij ir jāprecizē, kādas apmācības trūkst, lai pretendents varētu pabeigt vai papildināt apmācību.


title: Lieta C-252/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Facebook Inc. u.c./Bundeskartellamt

text:
               9.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/16

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 22. aprīlī iesniedza Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) – Facebook Inc. u.c./Bundeskartellamt

      (Lieta C-252/21)
      (2021/C 320/20)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: Facebook Inc., Facebook Ireland Ltd, Facebook Deutschland GmbH

         Atbildētājs: Bundeskartellamt

         Piedaloties: Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                              a)

                              Vai ar Regulas (ES) 2016/679 (1) (VDAR) 51. un nākamajiem pantiem ir saderīgi, ja dalībvalsts konkurences iestāde, tāda kā Federālais karteļu birojs, kura nav uzraudzības iestāde VDAR 51. un nākamo pantu nozīmē, un kuras dalībvalstī uzņēmumam, kurš nav dibināts Eiropas Savienībā, atrodas uzņēmējdarbības vieta, kas reklāmas, komunikācijas un sabiedrisko attiecību jomā atbalsta šī uzņēmuma galveno uzņēmējdarbības vietu, kura atrodas citā dalībvalstī un kurai ir ekskluzīva atbildība par personas datu apstrādi visā Eiropas Savienības teritorijā, nolūkā novērst pārkāpumu aizliegtu vienošanos gadījumā konstatē, ka galvenās uzņēmējdarbības vietas līguma noteikumi par datu apstrādi un šo noteikumu īstenošana ir pretrunā VDAR noteikumuiem, un izdod rīkojumu novērst šo pārkāpumu?

                              b)

                              Ja tas tā ir, vai ar LES 4. panta 3. punktu ir saderīgi, ja vadošā uzraudzības iestāde galvenās uzņēmējdarbības vietas dalībvalstī VDAR 56. panta 1. punkta nozīmē vienlaicīgi izmeklēšanas procedūrā izvērtē tās līguma noteikumus par datu apstrādi?

                        Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild apstiprinoši:

                  2)

                              a)

                              Vai tad, ja interneta lietotājs vai nu tikai atver tīmekļa vietnes vai lietotnes, kurām ir saistība ar VDAR 9. panta 1. punktā minētiem kritērijiem, kā, piemēram, flirtēšanas lietotnes, homoseksuālu personu iepazīšanās portālus, politisku partiju tīmekļa vietnes, tīmekļa vietnes veselības jomā, vai arī ievada tajās datus, piemēram, reģistrējoties vai izdarot pasūtījumus, un cits uzņēmums, tāds kā Facebook Ireland, izmantojot tīmekļa vietnēs un lietotnēs iekļautās saskarnes, tādas kā “Facebook Business Tools”, vai arī, izmantojot interneta lietotāja datorā vai mobilajā galiekārtā izvietotās sīkdatnes vai līdzīgas uzkrāšanas tehnoloģijas, vāc datus par lietotāja atvērtām tīmekļa vietnēm un lietotnēm un ievadītajiem datiem, sasaista tos ar lietotāja Facebook.com konta datiem un izmanto tos, datu vākšana un/vai sasaistīšana un/vai izmantošana ir sensitīvu datu apstrāde šīs tiesību normas nozīmē?

                              b)

                              Ja tas tā ir, vai, atverot šīs tīmekļa vietnes un lietotnes un/vai ievadot datus un/vai nospiežot šajās tīmekļa vietnēs vai lietotnēs tāda pakalpojumu sniedzēja kā Facebook Ireland ievietotas pogas (“sociālos spraudņus” kā “Patīk”, “Dalīties” vai “Facebook Login” vai “Account Kit”), tā ir apzināta datu publiskošana VDAR 9. panta 2. punkta e) apakšpunkta nozīmē, kas notiek, lietotājam tās atverot un/vai ievadot datus?

                  3)

                  Vai tāds uzņēmums kā Facebook Ireland, kurš uztur digitālu sociālo tīklu, ko finansē no reklāmām, un savos Lietošanas noteikumos piedāvā satura un reklāmas personalizēšanu, tīkla drošību, produktu uzlabošanu un visu uzņēmumu grupas produktu nepārtrauktu un netraucētu lietošanu, var atsaukties uz pamatojumu par apstrādes vajadzību līguma izpildei atbilstoši VDAR 6. panta 1. punkta b) apakšpunktam vai par apstrādes vajadzību leģitīmo interešu ievērošanai atbilstoši VDAR 6. panta 1. punkta f) apakšpunktam, ja uzņēmums šiem mērķiem vāc datus no citiem savas uzņēmumu grupas pakalpojumiem un trešām tīmekļa vietnēm un lietotnēm, izmantojot tajās iekļautās saskarnes, tādas kā “Facebook Business Tools”, vai arī, izmantojot interneta lietotāja datorā vai mobilajā galiekārtā izvietotās sīkdatnes vai līdzīgas uzkrāšanas tehnoloģijas, tos sasaista ar lietotāja Facebook.com kontu un izmanto?

                  4)

                  Vai šādā gadījumā arī:

                              —

                              lietotāja nepilngadība satura un reklāmas personalizēšanai, produktu uzlabošanai, tīkla drošībai un ar mārketingu nesaistītai saziņai ar lietotāju,

                              —

                              mērījumu, analīzes un citu uzņēmuma pakalpojumu sniegšana reklāmdevējiem, programmētājiem un citiem partneriem, lai viņi varētu novērtēt un uzlabot savus rezultātus,

                              —

                              mārketinga komunikācijas nodrošināšana ar lietotāju, lai uzņēmums var uzlabot savus produktus un veikt tiešo tirgvedību,

                              —

                              izpēte un jaunrade kopējam labumam, lai sekmētu esošās tehniskās iespējas un attiecīgi zinātnisko izpratni par svarīgām sociālām tēmām un pozitīvi ietekmētu sabiedrību un pasauli,

                              —

                              kriminālvajāšanas un tiesību aizsardzības iestāžu informēšana un atbilde uz juridiskās informācijas pieprasījumiem, lai novērstu, atklātu un sodītu par noziedzīgiem nodarījumiem, neatļautu lietošanu, Lietošanas noteikumu un uzņēmuma īstenotās politikas pārkāpumiem un citām neatbilstīgām darbībām,
                              var būt leģitīmas intereses VDAR 6. panta 1. punkta f) apakšpunkta nozīmē, ja uzņēmums šiem mērķiem vāc datus no citiem savas uzņēmumu grupas pakalpojumiem un trešām tīmekļa vietnēm un lietotnēm, izmantojot tajās iekļautās saskarnes, tādas kā “Facebook Business Tools”, vai arī, izmantojot interneta lietotāja datorā vai mobilajā galiekārtā izvietotās sīkdatnes vai līdzīgas uzkrāšanas tehnoloģijas, sasaista tos ar lietotāja Facebook.com kontu un izmanto?

                  5)

                  Vai šādā gadījumā datu vākšana no citiem savas uzņēmumu grupas pakalpojumiem un trešām tīmekļa vietnēm un lietotnēm, izmantojot tajās iekļautās saskarnes, tādas kā “Facebook Business Tools”, vai arī, izmantojot interneta lietotāja datorā vai mobilajā galiekārtā izvietotās sīkdatnes vai līdzīgas uzkrāšanas tehnoloģijas, to sasaistīšana ar lietotāja Facebook.com kontu un izmantošana vai arī jau citādā veidā likumīgi savāktu un sasaistītu datu izmantošana individuālā gadījumā var būt pamatota arī atbilstoši VDAR 6. panta 1. punkta c), d) un e) apakšpunktam, lai, piemēram, atbildētu uz likumīgu pieprasījumu par konkrētiem datiem (c) apakšpunkts), lai novērstu neatbilstīgas darbības un veicinātu drošību (d) apakšpunkts), lai veiktu pētījumus sabiedrības interesēs un veicinātu aizsardzību, integritāti un drošību (e) apakšpunkts)?

                  6)

                  Vai tirgū dominējošam uzņēmumam, tādam kā Facebook Ireland, var tikt izteikta efektīva, it īpaši VDAR 4. panta 11. punktā paredzēta brīva piekrišana VDAR 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta un VDAR 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē?
                  Ja uz pirmo jautājumu ir jāatbild noliedzoši:

                  7)

                              a)

                              Vai dalībvalsts konkurences iestāde, tāda kā Federālais karteļu birojs, kura nav uzraudzības iestāde VDAR 51. un nākamo pantu nozīmē un izvērtē tirgū dominējoša uzņēmuma pārkāpumu pret ļaunprātīgas rīcības aizliegumu aizliegtu vienošanos jomā, kas nav no datu apstrādes noteikumiem un to īstenošanas izrietošs VDAR noteikumu pārkāpums, piemēram, interešu izsvēršanas procesā var konstatēt, vai attiecīgā uzņēmuma datu apstrādes noteikumi un to īstenošana atbilst VDAR noteikumiem?

                              b)

                              Ja jā, vai LES 4. panta 3. punkta kontekstā tā tas ir arī tad, ja atbilstoši VDAR 56. panta 1. punktam kompetentā vadošā uzraudzības iestāde vienlaicīgi izmeklēšanas procedūrā izvērtē attiecīgā uzņēmuma datu apstrādes noteikumus?

                        Ja atbilde uz septīto jautājumu ir apstiprinoša, vai ir jāatbild uz 3.–5. jautājumu attiecībā uz datiem, kas iegūti no tās pašas uzņēmumu grupas pakalpojuma Instagram.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV 2016, L 119, 1. lpp.).


title: Lieta C-275/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Austrijas Republika, Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/21

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. aprīlī iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Austrijas Republika, Bundesbeschaffung GmbH

      (Lieta C-275/21)
      (2021/C 320/22)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Bundesverwaltungsgericht

         Pamatlietas puses

         Pieteicēja: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Atbildētājas: Austrijas Republika, Bundesbeschaffung GmbH

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai pārskatīšanas procedūra Bundesverwaltungsgericht [Federālajā administratīvajā tiesā], kas tiek veikta, īstenojot Direktīvu 89/665/EEK (1), kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2014/23/ES (2), ir strīds civillietās un komerclietās atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1215/2012 (3) 1. panta 1. punktam? Vai šāda pārskatīšanas procedūra saskaņā ar iepriekšējo jautājumu ir uzskatāma vismaz par civillietu atbilstoši LESD 81. panta 1. punktam?

                  2)

                  Vai līdzvērtības princips, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to indivīdam tiek piešķirtas subjektīvas tiesības attiecībā pret dalībvalsti un ka tam pretrunā ir tādu Austrijas valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām pirms pārskatīšanas pieteikuma izskatīšanas, kuram attiecīgi ir jāattiecas uz viena līgumslēdzējas iestādes atsevišķi apstrīdama lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu, tiesai ir jānoskaidro publiskā iepirkuma procedūras veids un līguma (paredzamā) vērtība, kā arī summa, kas izriet no noteiktās publiskā iepirkuma procedūrās apstrīdētajiem, atsevišķi apstrīdamiem lēmumiem, vai attiecīgā gadījumā arī noteiktas publiskā iepirkuma procedūras daļas, lai pēc tam attiecīgā gadījumā tiesas kompetentā senāta priekšsēdētājs varētu izdot rīkojumu par trūkumu novēršanu nolūkā iekasēt nodevas, un nodevas nesamaksāšanas gadījumā, nosakot, ka pretējā gadījumā prasījuma tiesības tiks zaudētas, pirms vai vēlākais vienlaikus ar pārskatīšanas pieteikuma noraidīšanu neveiktā nodevu maksājuma dēļ par pārskatīšanas pieteikuma izskatīšanu atbildīgais tiesas senāts varētu veikt tiesvedības nodevu uzrēķinu, ja citādi civillietās Austrijā, kā, piemēram, prasībās par zaudējumu atlīdzināšanu vai par atturēšanos no nelikumīgas darbības konkurences tiesību normu pārkāpuma dēļ, nodevu nesamaksāšana neliedz izskatīt prasību, neskarot jautājumu par kaut kādā apmērā maksājamām tiesiskās aizsardzības nodevām, turklāt salīdzinoši Austrijā nodevu par sūdzības iesniegšanu nesamaksāšana sūdzību par administratīviem lēmumiem gadījumā vai nodevu par sūdzības vai revīzijas iesniegšanu nesamaksāšana par pārsūdzībām, kas iesniegtas par administratīvo tiesu lēmumiem Verfassungsgerichtshof [Konstitucionālajā tiesā] vai Verwaltungsgerichtshof [Augstākajā administratīvajā tiesā], neizraisa pārsūdzību noraidīšanu nodevu nesamaksāšanas dēļ?

                  2.1)

                  Vai līdzvērtības princips, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam pretrunā ir tādu Austrijas valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām pirms tiek izskatīts pieteikums par pagaidu noregulējuma noteikšanu, kā tas ir paredzēts Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/23, 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā, senāta priekšsēdētājam kā tiesnesim, kas lietu izskata vienpersoniski, pamatojoties uz to, ka nav pietiekamā apmērā samaksātas fiksētās nodevas, ir jāizdod rīkojums novērst trūkumus, kas saistīti ar nodevu nomaksu, un šim tiesnesim, kas lietu izskata vienpersoniski, ir jānoraida pieteikums par pagaidu noregulējuma noteikšanu nodevu nesamaksāšanas dēļ, ja pretējā gadījumā civillietās Austrijā par kopā ar prasību iesniegtu pieteikumu par pagaidu noregulējuma noteikšanu saskaņā ar Gerichtsgebührengesetz [Likumu par tiesas nodevām] papildus prasībai pirmajā instancē principā nav jāmaksā nekādas papildu tiesas fiksētās nodevas un arī saistībā ar pieteikumiem par apturošas iedarbības atzīšanu, kas kopā ar sūdzību par lēmumu tiek iesniegti administratīvā tiesā, kopā ar revīzijas sūdzību – Verwaltungsgerichtshof vai ar sūdzību – Verfassungsgerichtshof, un kuriem funkcionāli ir tāds pats vai līdzīgs tiesiskās aizsardzības mērķis kā pieteikumam par pagaidu noregulējumu, nav jāmaksā atsevišķas nodevas par šiem papildu pieteikumiem par apturošas iedarbības atzīšanu?

                  3)

                  Vai Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/23, 1. panta 1. punktā paredzētā prasība, ka publisko iepirkumu pārskatīšanas procedūras tiek veiktas jo īpaši iespējami ātri, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka šī prasība par ātrumu piešķir subjektīvas tiesības uz ātru pārskatīšanas procedūru un ka ar to netiek pieļauta tādu Austrijas valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām arī nepārskatāmi īstenotu publiskā iepirkuma procedūru gadījumā, pirms izskatīt pārskatīšanas pieteikumu, kuram attiecīgi ir jāattiecas uz viena līgumslēdzējas iestādes atsevišķi apstrīdama lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu, tiesai katrā ziņā ir jānoskaidro publiskā iepirkuma procedūras veids un (paredzamā) līguma vērtība, kā arī summa, kas izriet no noteiktās publiskā iepirkuma procedūrās apstrīdētajiem, atsevišķi apstrīdamiem lēmumiem, vai attiecīgā gadījumā arī noteikta publiskā iepirkuma procedūras daļas, lai pēc tam attiecīgā gadījumā tiesas kompetentā senāta priekšsēdētājs varētu izdot rīkojumu par trūkumu novēršanu nolūkā iekasēt nodevas, un nodevas nesamaksāšanas gadījumā, nosakot, ka pretējā gadījumā prasījuma tiesības tiks zaudētas, pirms vai vēlākais vienlaikus ar pārskatīšanas pieteikuma noraidīšanu nodevu nesamaksāšanas dēļ par pārskatīšanas pieteikuma izskatīšanu atbildīgais tiesas senāts varētu veikt tiesvedības nodevu uzrēķinu?

                  4)

                  Vai tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā saskaņā ar Pamattiesību hartas (4) 47. pantu, ņemot vērā prasību par pārskatāmību saskaņā ar Direktīvas 2014/24/ES (5) 18. panta 1. punktu un citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tām netiek pieļauta tādu Austrijas valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām katrā ziņā arī nepārskatāmi īstenotu publiskā iepirkuma procedūru gadījumā pirms tiek izskatīts pārskatīšanas pieteikums, kuram attiecīgi ir jāattiecas uz viena līgumslēdzējas iestādes atsevišķi apstrīdama lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu, tiesai ir jānoskaidro publiskā iepirkuma procedūras veids un (paredzamā) līguma vērtība, kā arī summa, kas izriet no noteiktās publiskā iepirkuma procedūrās apstrīdētajiem, atsevišķi apstrīdamajiem lēmumiem, vai attiecīgā gadījumā arī noteiktas publiskā iepirkuma procedūras daļas, lai pēc tam attiecīgā gadījumā tiesas kompetentā senāta priekšsēdētājs varētu izdot rīkojumu par trūkumu novēršanu nolūkā iekasēt nodevas, un nodevu nesamaksāšanas gadījumā, nosakot, ka pretējā gadījumā prasījuma tiesības tiks zaudētas, pirms vai vēlākais vienlaikus ar pārskatīšanas pieteikuma noraidīšanu nodevu nesamaksāšanas dēļ par pārskatīšanas pieteikuma izskatīšanu atbildīgais tiesas senāts varētu veikt tiesvedības nodevu uzrēķinu?

                  5)

                  Vai līdzvērtības princips, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to indivīdam tiek piešķirtas subjektīvas tiesības attiecībā pret dalībvalsti un netiek pieļauta tādu Austrijas valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām gadījumā, ja netiek samaksātas fiksētās nodevas par pārsūdzības iesniegšanu tiesā nolūkā izskatīt līgumslēdzējas iestādes lēmumus Direktīvas 89/665 – spēkā esošajā redakcijā – izpratnē (vai attiecīgā gadījumā iesniedzot tiesā pārsūdzību par prettiesiskuma konstatēšanu saistībā ar publisko iepirkumu nolūkā gūt zaudējumu atlīdzināšanu), (tikai) administratīvas tiesas senātam kā tiesu iestādei ir jāveic nesamaksāto, bet maksājamo fiksēto nodevu uzrēķins (ar no tā izrietošu samazinātu pieejamo tiesību aizsardzības līdzekļu skaitu nodevu maksātājam), ja pretējā gadījumā nodevu par prasības celšanu un pārsūdzības iesniegšanu uzrēķins civiltiesvedībā to nesamaksāšanas gadījumā tiek veikts ar administratīvu lēmumu saskaņā ar Gerichtliches Einbringungsgesetz [Likumu par tiesas nodevu iekasēšanu] un arī administratīvo tiesību jomā nodevu par pārsūdzības iesniegšanu uzrēķins par sūdzībām administratīvajā tiesā vai Verfassungsgerichtshof, vai arī nodevu par revīzijas sūdzību iesniegšanu uzrēķins par revīzijas sūdzībām Verwaltungsgerichtshof šo nodevu nesamaksāšanas gadījumā parasti tiek veikts ar administratīvas iestādes lēmumu, par kuru (proti, lēmums par nodevu uzrēķinu) parasti vienmēr var iesniegt pārsūdzību administratīvajā tiesā un pēc tam savukārt revīzijas sūdzību Verwaltungsgerichtshof vai sūdzību Verfassungsgerichtshof?

                  6)

                  Vai Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/23, 1. panta 1. punkts, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka pamatnolīguma noslēgšana ar vienu ekonomikas dalībnieku saskaņā ar Direktīvas 2014/24 33. panta 3. punktu ir līguma noslēgšana Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/23, 2.a panta 2. punkta izpratnē un tādēļ līgumslēdzējas iestādes lēmums par to, ar kuru vienu ekonomikas dalībnieku saskaņā ar Direktīvas 2014/24 33. panta 3. punktu šis pamatnolīgums tiks noslēgts, ir lēmums par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/23, 2.a panta 1. punktu?

                  6.1)

                  Vai frāze Direktīvas 2014/24 33. panta 3. punktā: “tiesības slēgt līgumus, kas balstās uz minēto pamatnolīgumu” ir jāinterpretē tādējādi, ka līgums, kas balstās uz pamatnolīgumu, pastāv tad, ja līgumslēdzēja iestāde piešķir konkrētas līgumu slēgšanas tiesības, skaidri pamatojoties uz noslēgto pamatnolīgumu? Vai arī iepriekš minētā frāze “tiesības slēgt līgumus, kas balstās uz minēto pamatnolīgumu” ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja pamatnolīguma kopapjoms jau ir izsmelts sprieduma lietā C-216/17 (6) 64. punkta izpratnē, vairs nepastāv līgums, kas ir balstīts uz sākotnēji noslēgto pamatnolīgumu?

                  6.2)

                  Gadījumā, ja atbilde uz 6.1) jautājumu ir apstiprinoša:
                  Vai Direktīvas 2014/24 4. un 5. pants, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka paredzamā līguma vērtība vienam atsevišķam uz pamatnolīgumu balstītam līgumam vienmēr ir paredzamā iepirkuma vērtība saskaņā ar Direktīvas 2014/24 5. panta 5. punktu? Vai arī iepirkuma paredzamā vērtība saskaņā ar šīs direktīvas 4. pantu viena atsevišķa līguma gadījumā, kas noslēgts, pamatojoties uz pamatnolīgumu, ir tāda līguma vērtība, kas, piemērojot šīs direktīvas 5. pantu, izriet, nosakot viena atsevišķa piegādes līguma, kas ir balstīts uz pamatnolīgumu, paredzamo līguma vērtību?

                  7)

                  Vai tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā saskaņā ar Pamattiesību hartas 47. pantu, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tādas tiesību normas piemērošana, saskaņā ar kuru strīdā par publisko iepirkumu iesaistītajai līgumslēdzējai iestādei ir jāsniedz visa nepieciešamā informācija un jāiesniedz visa nepieciešamā dokumentācija, pretējā gadījumā attiecīgi pastāvot iespējai pieņemt attiecībā pret to nelabvēlīgu aizmugurisku nolēmumu, ja šīs līgumslēdzējas iestādes pārvaldes locekļi vai darbinieki, kuriem šī informācija līgumslēdzējai iestādei ir jāsniedz, tādējādi dažkārt tiek pakļauti riskam, iespējams, pašiem kļūt krimināltiesiski atbildīgiem, sniedzot informāciju un izsniedzot dokumentāciju?

                  8)

                  Vai Direktīvas 89/665, kas ir grozīta ar Direktīvu 2014/24, 1. panta 1. punktā paredzētā prasība, ka publisko iepirkumu pārskatīšanas procedūras it īpaši tiek veiktas efektīvi, papildus ņemot vērā tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību saskaņā ar Pamattiesību hartas 47. pantu un ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šīm tiesību normām tiek piešķirtas subjektīvas tiesības un ar tām netiek pieļauta tādu valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām pārskatīšanas pieteikuma iesniedzējam, kurš lūdz tiesisko aizsardzību, ir pienākums savā pārskatīšanas pieteikumā attiecīgi norādīt konkrētu publiskā iepirkuma procedūru, kā arī konkrētu atsevišķi apstrīdamu līgumslēdzējas iestādes lēmumu, pat ja šis pieteikuma iesniedzējs publiskā iepirkuma procedūrās bez iepriekšējas publicēšanas parasti nezinās, vai līgumslēdzēja iestāde ir veikusi pieteikuma iesniedzējam nepārskatāmas līgumu slēgšanas tiesību tiešas piešķiršanas procedūras saskaņā ar valsts tiesībām, vai arī pieteikuma iesniedzējam nepārskatāmas sarunu procedūras bez iepriekšējas publicēšanas, vai arī ir veiktas viena vai vairākas nepārskatāmas publiskā iepirkuma procedūras ar vienu vai vairākiem atsevišķi apstrīdamiem lēmumiem?

                  9)

                  Vai prasība par lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā saskaņā ar Pamattiesību hartas 47. pantu, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo tiesību normu tiek piešķirtas subjektīvas tiesības un netiek pieļauta tādu valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām pārskatīšanas pieteikuma iesniedzējam, kurš lūdz tiesisko aizsardzību, savā pārskatīšanas pieteikumā ir jānorāda konkrētā publiskā iepirkuma procedūra un konkrētais atsevišķi apstrīdamais līgumslēdzējas iestādes lēmums, pat ja šis pieteikuma iesniedzējs publiskā iepirkuma procedūrās bez iepriekšējas publicēšanas parasti nezinās, vai līgumslēdzēja iestāde ir veikusi pieteikuma iesniedzējam nepārskatāmas līgumu slēgšanas tiesību tiešas piešķiršanas procedūras saskaņā ar valsts tiesībām, vai arī pieteikuma iesniedzējam nepārskatāmas sarunu procedūras bez iepriekšējas publicēšanas, vai arī ir veiktas viena vai vairākas publiskā iepirkuma procedūras ar vienu vai vairākiem atsevišķi apstrīdamiem lēmumiem?

                  10)

                  Vai prasība par lietas taisnīgu izskatīšanu tiesā saskaņā ar Pamattiesību hartas 47. pantu, ņemot vērā citas Savienības tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar šo tiesību normu tiek piešķirtas subjektīvas tiesības un netiek pieļauta tādu valsts tiesību normu piemērošana, saskaņā ar kurām pārskatīšanas pieteikuma iesniedzējam, kurš lūdz tiesisko aizsardzību, ir pienākums samaksāt fiksētās nodevas tam pieteikuma iesniegšanas brīdī iepriekš neparedzamā apmērā, jo pieteikuma iesniedzējs tam nepārskatāmas publiskā iepirkuma procedūras bez iepriekšējas publicēšanas gadījumā parasti nevar zināt, vai līgumslēdzēja iestāde ir veikusi līgumu slēgšanas tiesību tiešas piešķiršanas procedūras saskaņā ar valsts tiesībām, vai arī nepārskatāmas sarunu procedūras bez iepriekšējas publicēšanas, un kāda ir iepirkuma paredzamā vērtība, iespējams, veiktā sarunu procedūrā bez iepriekšējas publicēšanas, vai arī cik daudzi atsevišķi apstrīdami lēmumi jau ir pieņemti?

         (1)  Padomes Direktīva 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (OV 1989, L 395, 33. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES (2014. gada 26. februāris par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (OV 2014, L 94, 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Savienības Pamattiesību harta (OV 2012, C 326, 391. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (OV 2014, L 94, 65. lpp.).

         (6)  Spriedums, 2018. gada 19. decembris, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust un Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Lieta C-316/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. maijā iesniedza Raad van State (Beļģija) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, personas, kas iestājušās lietā: Denys NV, Aelterman BVBA

text:
               9.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/28

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 21. maijā iesniedza Raad van State (Beļģija) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, personas, kas iestājušās lietā: Denys NV, Aelterman BVBA

      (Lieta C-316/21)
      (2021/C 320/27)
      Tiesvedības valoda – holandiešu

         Iesniedzējtiesa

         Raad van State

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Monument Vandekerckhove NV

         Atbildētāja: Stad Gent

         Personas, kas iestājušās lietā: Denys NV, Aelterman BVBA

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (1) 63. panta 1. punkta otrā daļa pati par sevi un kontekstā ar publiskajā iepirkumā piemērojamo vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārskatāmības principu tvērumu ir jāinterpretē tādējādi, ka tad, ja līgumslēdzēja iestāde konstatē, ka uzņēmums, uz kura spējām paļaujas ekonomikas dalībnieks, neatbilst atlases kritērijiem, tai ir jāprasa, lai ekonomikas dalībnieks aizstātu šo uzņēmumu, vai arī tādējādi, ka šādos apstākļos līgumslēdzējai iestādei ir iespēja prasīt šādu aizstāšanu, ja ekonomikas dalībnieks vēlas tikt izraudzīts?

                  2)

                  Vai pastāv apstākļi, kādos līgumslēdzējai iestādei, arī atkarībā no iepirkuma procedūras norises, pamatojoties uz vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārskatāmības principiem, (vairs) nav jāprasa vai tā nedrīkst prasīt, lai tiktu veikta aizstāšana?

         (1)  OV 2014, L 94, 65. lpp.


title: Lieta C-352/21: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. maijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – A1 un A2/I

text:
               9.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/31

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 28. maijā iesniedza Østre Landsret (Dānija) – A1 un A2/I
      (Lieta C-352/21)
      (2021/C 320/32)
      Tiesvedības valoda – dāņu

         Iesniedzējtiesa

         Østre Landsret

         Pamatlietas puses

         Prasītāji: A1 un A2

         Atbildētājs: I

         Prejudiciālais jautājums

      Vai Briseles I regulas (1) 15. panta 5. punkts, aplūkojot kopsakarā ar tās 16. panta 5. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka uz kasko apdrošināšanu attiecībā uz izpriecu peldlīdzekļiem, kas netiek izmantoti komerciāliem mērķiem, attiecas šīs regulas 16. panta 5. punktā noteiktais izņēmums, un vai tādējādi apdrošināšanas līgums, kurā ir ietverta vienošanās par tiesas izvēli, atkāpjoties no šīs regulas 11. pantā paredzētā noteikuma, ir spēkā saskaņā ar minētās regulas 15. panta 5. punktu?

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1215/2012 (2012. gada 12. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV 2012, L 351, 1. lpp.).


title: Lieta C-389/21 P: Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. jūnijā Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-504/19 Crédit lyonnais/ECB

text:
               9.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 320/32

      Apelācijas sūdzība, ko 2021. gada 24. jūnijā Eiropas Centrālā banka iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2021. gada 14. aprīļa spriedumu lietā T-504/19 Crédit lyonnais/ECB
      (Lieta C-389/21 P)
      (2021/C 320/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji: C. Zilioli, R. Ugena, M. Ioannidis, F. Bonnard)

         Otra lietas dalībniece: Crédit lyonnais

         Prasījumi

                  —

                  atcelt pārsūdzēto spriedumu;

                  —

                  piespriest Crédit lyonnais atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      ECB apgalvo, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ tādēļ, ka Vispārējā tiesa:

                  —

                  esot pārsniegusi pārbaudes tiesā robežas, ar savu vērtējumu attiecībā uz sarežģītiem ekonomikas elementiem aizstājot ECB vērtējumu, pārkāpdama Savienības tiesas noteikto standartu šajā jomā;

                  —

                  neesot izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, neļaudama ECB saprast, kādā veidā tās vērtējumā par divkāršu valsts garantiju, kas piešķirta regulēto uzkrājumu ietvaros, varētu būt pieļauta kļūda;

                  —

                  esot sagrozījusi pierādījumus, kas tai tika iesniegti strīda izskatīšanas laikā, acīmredzami kļūdaini interpretējot gan apstrīdēto lēmumu pirmajā instancē (2019. gada 3. maija Lēmums ECB-SSM-2019-FRCAG-39), gan ECB piemēroto metodoloģiju, kuru ņemot vērā tika izskatīts Crédit lyonnais iesniegtais lūgums piemērot atbrīvojumu;

                  —

                  esot pārkāpusi CRR (1) 4. panta 1. punkta 94) apakšpunktu, pārmērīgas sviras riska definīciju papildinot ar kritērijiem, kas tajā nebija ietverti, un esot pārkāpusi CRR 429. panta 14. punktu, kurš attiecas uz to, ka no sviras rādītāja aprēķina tiek izslēgti daži riska darījumi, atņemot ECB rīcības brīvību, ko tai piešķir šis pants.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV 2013, L 176, 1. lpp.), kas grozīta ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2015/62 (2014. gada 10. oktobris), ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz sviras rādītāju règlement (OV 2015, L 11, 37. lpp.).


title: Lieta T-501/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 30. jūnija spriedums – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (“PANTA RHEI”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Vārdiska preču zīme “PANTA RHEI” – Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PANTA RHEI” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Preču līdzība – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/29

      Vispārējās tiesas 2021. gada 30. jūnija spriedums – Makk/EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (“PANTA RHEI”)
      (Lieta T-501/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Vārdiska preču zīme “PANTA RHEI” - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “PANTA RHEI” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Preču līdzība - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2021/C 329/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Stefan Makk (Graca, Austrija) (pārstāvis: I. Hödl, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Ruzek un L. Lapinskaite)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Alcobendas, Spānija) (pārstāve: C. Vendrell, advokāte)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 9. jūnija lēmumu lietā R 2337/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Ubati Luxury Cosmetics un S. Makk.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Stefan Makk atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta T-344/21: Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūnijā – Plusmusic/EUIPO – Groupe Canal + (“+music”)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/34

      Prasība, kas celta 2021. gada 23. jūnijā – Plusmusic/EUIPO – Groupe Canal + (“+music”)
      (Lieta T-344/21)
      (2021/C 329/45)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Plusmusic AG (Dītikona, Šveice) (pārstāvji: M. Maier un A. Spieß, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Groupe Canal + (Isī le Molino, Francija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “+music” – reģistrācijas pieteikums Nr. 17 482 571

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 16. aprīļa lēmums lietā R 1236/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to tika apmierināti otras procesa dalībnieces iebildumi saskaņā ar Regulas par Eiropas Savienības preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu;

                  —

                  piespriest EUIPO un otrai procesa dalībniecei segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, pieļaujot kļūdu apzīmējumu vizuālajā salīdzinājumā;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, pieļaujot kļūdu agrāku preču zīmju, kurās ir attēlots krusts, atšķirtspējas vērtējumā;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, pieļaujot kļūdu sajaukšanas iespējas vērtējumā.


title: Lieta T-354/21: Prasība, kas celta 2021. gada 17. jūnijā – ClientEarth/Komisija

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/36

      Prasība, kas celta 2021. gada 17. jūnijā – ClientEarth/Komisija
      (Lieta T-354/21)
      (2021/C 329/48)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: ClientEarth AISBL (Brisele, Beļģija) (pārstāvji: O. Brouwer, B. Verheijen un T. van Helfteren, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt atbildētājas 2021. gada 7. aprīļa lēmumu, ar ko ir atteikts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (1) un Regulu (EK) Nr. 1367/2006 (2) piešķirt piekļuvi lūgtajiem dokumentiem, kuri attiecas uz zivsaimniecības kontroles īstenošanas stāvokli Francijā un Dānijā un pilotlietu esamību un pārkāpuma procedūrām Eiropas Savienībā saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009 (3) īstenošanu, un

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatojumam prasītājs izvirza divus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi tiesību kļūdas un acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kas izriet no tā, ka ir nepareizi ticis piemērots izņēmums no pārbaudēm, izmeklēšanas un audita atbilstoši Pārredzamības regulas 4. panta 2. punkta trešajam ievilkumam un Regulas (EK) Nr. 1367/2006 6. panta 1. punktam, kā arī tiek apgalvots, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti atteicās atzīt, ka lūgto dokumentu izpaušana ir sabiedrības interesēs.

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1367/2006 (2006. gada 6. septembris) par to, kā Kopienas iestādēm un struktūrām piemērot Orhūsas Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (OV 2006, L 264, 13. lpp.).

         (3)  Regula (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (OV 2009, L 343, 1. lpp.).


title: Lieta T-367/21: Prasība, kas celta 2021. gada 29. jūnijā – Sushi&Food Factor/EUIPO (“READY 4YOU”)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/39

      Prasība, kas celta 2021. gada 29. jūnijā – Sushi&Food Factor/EUIPO (“READY 4YOU”)
      (Lieta T-367/21)
      (2021/C 329/52)
      Tiesvedības valoda – poļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Robakowo, Polija) (pārstāve: J. Gwiazdowska, radca prawny)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “READY 4YOU” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 18 210 977

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 20. aprīļa lēmums lietā R 2273/2020-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu un ar galīgo spriedumu atļaut reģistrēt pieteikto Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 18 210 977;

                  —

                  pakārtoti, atcelt EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 20. aprīļa lēmumu lietā R 2273/2020-5 un nodot lietu atpakaļ atkārtotai izskatīšanai;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus, kas prasītājai radušies procesā EUIPO Apelācijas padomē un EUIPO Operāciju departamentā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, aplūkojot to kopsakarā ar 7. panta 2. punktu, pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 94. panta 1. punkta un 95. panta 1. punkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 20. panta un 41. panta 1. punkta un 2. punkta a) un c) apakšpunkta, tostarp tiesību tikt uzklausītam, pienākuma pamatot savus lēmumus, labas pārvaldības principa, tiesiskās drošības principa un vienlīdzīgas attieksmes principa, pārkāpums.


title: Lieta T-372/21: Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūlijā – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (“Sympathy Inside”)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/41

      Prasība, kas celta 2021. gada 1. jūlijā – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (“Sympathy Inside”)
      (Lieta T-372/21)
      (2021/C 329/54)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Sympatex Technologies GmbH (Unterfēringa, Vācija) (pārstāvis: E. Strauß, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Liwe Española, SA (Puente Tocinos, Spānija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Sympathy Inside” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 286 106

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2021. gada 26. aprīļa lēmums lietā R 1777/2018-5

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  pilnībā noraidīt iebildumus pret Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Sympathy Inside” reģistrācijas pieteikumu Nr. 16 286 106;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un piespriest otrai procesa dalībniecei atlīdzināt izdevumus, kas radušies procesā Apelācijas padomē un Iebildumu nodaļā.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 18. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-375/21: Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Ģeometriskas figūras attēls)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/42

      Prasība, kas celta 2021. gada 2. jūlijā – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (Ģeometriskas figūras attēls)
      (Lieta T-375/21)
      (2021/C 329/56)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (Minhene, Vācija) (pārstāvis: S. Lüft, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Thomas Schafft (Minhene)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Ģeometriskas figūras attēls) – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 975 453

         Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2021. gada 29. marta lēmums apvienotajās lietās R 1931/2018-2 un R 1936/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl strīdus Eiropas Savienības preču zīme Nr. 13 975 453 tika atzīta par atceltu arī attiecībā uz 14. klasē (rokas pulksteņi) un 18. klasē (rokas pulksteņu aproces) ietilpstošajām precēm;

                  —

                  noraidīt pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu iesniedzēja apelācijas sūdzību lietā R 1931/2018-2;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

                  —

                  gadījumā, ja otrs lietas dalībnieks iestājas šajā lietā, piespriest viņam pašam segt savus tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-382/21: Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (“airscreen”)

text:
               16.8.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 329/44

      Prasība, kas celta 2021. gada 6. jūlijā – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (“airscreen”)
      (Lieta T-382/21)
      (2021/C 329/58)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: the airscreen company GmbH & Co. KG (Minstere, Vācija) (pārstāvji: O. Spieker, A. Schönfleisch un N. Willich, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “airscreen” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 926 735

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2021. gada 5. maija lēmums lietā R 1990/2020-4

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-294/20: Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Audiencia Nacional (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošana – Astotā direktīva 79/1072/EEK – 3., 6. un 7. pants – Pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atmaksāšanas kārtība – Nodokļa maksātāji, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī – Atteikums atmaksāt samaksāto PVN – Dokumenti, kas pamato tiesības uz atmaksu – Attaisnojošu dokumentu neiesniegšana noteiktajā termiņā)

text:
               22.11.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 471/8

      Tiesas (desmitā palāta) 2021. gada 9. septembra spriedums (Audiencia Nacional (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central

      (Lieta C-294/20) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Dalībvalstu tiesību aktu par apgrozījuma nodokļiem saskaņošana - Astotā direktīva 79/1072/EEK - 3., 6. un 7. pants - Pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atmaksāšanas kārtība - Nodokļa maksātāji, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī - Atteikums atmaksāt samaksāto PVN - Dokumenti, kas pamato tiesības uz atmaksu - Attaisnojošu dokumentu neiesniegšana noteiktajā termiņā)
      (2021/C 471/10)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Audiencia Nacional

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: GE Auto Service Leasing GMBH

         Atbildētāja: Tribunal Económico Administrativo Central

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Padomes Astotās direktīvas 79/1072/EEK (1979. gada 6. decembris) par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz apgrozījuma nodokļiem – kārtība pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanai nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti attiecīgajā valstī, normas un Savienības tiesību principi, it īpaši nodokļu neitralitātes princips, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem tiek pieļauts noraidīt lūgumu par pievienotas vērtības nodokļa (PVN) atmaksāšanu, ja nodokļu maksātājs noteiktajā termiņā nav iesniedzis kompetentajai nodokļu administrācijai, pat pēc tās pieprasījuma, visus nepieciešamos dokumentus un informāciju, lai pierādītu viņa tiesības uz PVN atmaksāšanu, neraugoties uz to, ka šis nodokļa maksātājs pēc savas ierosmes ir iesniedzis šos dokumentus un informāciju sūdzības vai prasības tiesā stadijā pret lēmumu, ar ko noraida šādas tiesības uz atmaksāšanu, ja vien ir ievēroti līdzvērtības un efektivitātes principi, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

                  2)

                  Savienības tiesības ir jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka nodokļu maksātājs, kurš lūdz atmaksāt pievienotās vērtības nodokli (PVN), administratīvā procesa laikā neiesniedz nodokļu administrācijas pieprasītos dokumentus, bet gan spontāni to dara vēlāko procedūru laikā, nav tiesību ļaunprātīga izmantošana.

         (1)  OV C 320, 28.9.2020.


title: Lieta T-41/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Di Bernardo/Komisija (Civildienests – Ierēdņi – Pieņemšana darbā – Paziņojums par konkursu – Atklāts konkurss – Pielaišanas nosacījumi – Neiekļaušana rezerves sarakstā – Nepietiekama profesionālā pieredze – LESD 266. pants – Izpildot Vispārējās tiesas spriedumu pieņemts lēmums – Pasākumi, ko ietver atceļoša sprieduma izpilde – Civildienesta noteikumu III pielikuma 2. pants – Vienlīdzīga attieksme – Acīmredzama kļūda vērtējumā – Atbildība)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Di Bernardo/Komisija
      (Lieta T-41/20) (1)

      (Civildienests - Ierēdņi - Pieņemšana darbā - Paziņojums par konkursu - Atklāts konkurss - Pielaišanas nosacījumi - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Nepietiekama profesionālā pieredze - LESD 266. pants - Izpildot Vispārējās tiesas spriedumu pieņemts lēmums - Pasākumi, ko ietver atceļoša sprieduma izpilde - Civildienesta noteikumu III pielikuma 2. pants - Vienlīdzīga attieksme - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Atbildība)
      (2022/C 11/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Danilo Di Bernardo (Brisele, Beļģija) (pārstāvis: S. Orlandi, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: M. Brauhoff un D. Milanowska)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 270. pantu un ar ko tiek lūgts, pirmkārt, atcelt uz pārbaudījumiem balstīta atklātā konkursa EPSO/AST-SC/03/15 atlases komisijas 2019. gada 13. marta lēmumu, kurš pieņemts, izpildot 2018. gada 29. novembra spriedumu Di Bernardo/Komisija (T-811/16, nav publicēts, EU:T:2018:859), neiekļaut prasītāja vārdu rezerves sarakstā, lai pieņemtu darbā sekretārus/kancelejas darbiniekus SC 1 pakāpē atbalsta finanšu jautājumos jomā, un, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus, kas tādējādi prasītājam esot nodarīti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Danilo Di Bernardo atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 77, 9.3.2020.


title: Lieta T-218/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Alkattan/Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika – Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju – Līdzekļu iesaldēšana – Pienākums norādīt pamatojumu – Tiesības uz aizstāvību – Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu – Kļūda vērtējumā – Noteiktie kritēriji iekļaušanai sarakstā)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/24

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Alkattan/Padome
      (Lieta T-218/20) (1)

      (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju - Līdzekļu iesaldēšana - Pienākums norādīt pamatojumu - Tiesības uz aizstāvību - Tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu - Kļūda vērtējumā - Noteiktie kritēriji iekļaušanai sarakstā)
      (2022/C 11/32)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Waseem Alkattan (Damaska, Sīrija) (pārstāvis: G. Karouni, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji: A. Limonet un V. Piessevaux)

         Priekšmets

      Pirmkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu (KĀDP) 2020/212 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2020, L 43 I, 6. lpp.), Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/211 (2020. gada 17. februāris), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2020, L 43 I, 1. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2020/719 (2020. gada 28. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2020, L 168, 66. lpp.), Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2020/716 (2020. gada 28. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2020, L 168, 1. lpp.), Padomes Lēmumu (KĀDP) 2021/855 (2021. gada 27. maijs), ar ko groza Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (OV 2021, L 188, 90. lpp.) un Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2021/848 (2021. gada 27. maijs), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (OV 2021, L 188, 18. lpp.), ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju, un, otrkārt, prasība, kas pamatota ar LESD 268. pantu un ar ko tiek lūgts piespriest atlīdzināt zaudējumus, kuri prasītājam esot nodarīti ar šiem aktiem.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Waseem Alkattan atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 201, 15.6.2020.


title: Lieta T-532/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (“REDELLO”) (Eiropas Savienības preču zīme – Iebildumu process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “REDELLO” reģistrācijas pieteikums – Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CADELLO 88” – Relatīvs atteikuma pamats – Sajaukšanas iespēja – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/25

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (“REDELLO”)
      (Lieta T-532/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “REDELLO” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “CADELLO 88” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
      (2022/C 11/33)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Phi Group GmbH (Cūga, Šveice) (pārstāvji: P. Campolini un L. Bidaine, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: L. Rampini, V. Ruzek un A. Folliard-Monguiral)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Gruppo Cadoro GmbH (Eglisau, Šveice)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 22. jūnija lēmumu lietā R 2677/2019-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Gruppo Cadoro un Phi Group.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Phi Group GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 348, 19.10.2020.


title: Lieta T-678/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Solar Electric u.c./Komisija (Valsts atbalsts – No atjaunojamiem energoresursiem ražotas elektroenerģijas tirgus, ieskaitot fotoelementu enerģiju – Pienākums saskaņā ar Francijas tiesību aktiem iepirkt elektrību par cenu, kas pārsniedz tirgus cenu – Sūdzības noraidīšana – Regulas (ES) 2015/1589 12. panta 1. punkts un 24. panta 2. punkts – Piemērošanas joma)

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Solar Electric u.c./Komisija
      (Lieta T-678/20) (1)

      (Valsts atbalsts - No atjaunojamiem energoresursiem ražotas elektroenerģijas tirgus, ieskaitot fotoelementu enerģiju - Pienākums saskaņā ar Francijas tiesību aktiem iepirkt elektrību par cenu, kas pārsniedz tirgus cenu - Sūdzības noraidīšana - Regulas (ES) 2015/1589 12. panta 1. punkts un 24. panta 2. punkts - Piemērošanas joma)
      (2022/C 11/34)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājas: Solar Electric Holding (Lamantēna, Francija), Solar Electric Guyane (Lamantēna), Solar Electric Martinique (Lamantēna), Société de production d’énergies renouvelables (Lamantēna) (pārstāve: S. Manna, advokāte)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: B. Stromsky un A. Bouchagiar)

         Priekšmets

      Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas 2020. gada 3. septembra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāju 2020. gada 20. jūnija sūdzība par nelikumīgu valsts atbalstu prasītāju fotoelementu iekārtām.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Solar Electric Holding, Solar Electric Guyane, Solar Electric Martinique un Société de production d’énergies renouvelables atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 44, 8.2.2021.


title: Apvienotās lietas T-758/20 un T-759/20: Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER” un “MONSTER ENERGY”) (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process – Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MONSTER” un “MONSTER ENERGY” – Preču zīmju faktiska izmantošana – Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīmes ir reģistrētas – Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))

text:
               10.1.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/26

      Vispārējās tiesas 2021. gada 10. novembra spriedums – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (“MONSTER” un “MONSTER ENERGY”)
      (Apvienotās lietas T-758/20 un T-759/20) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme – Atcelšanas process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MONSTER” un “MONSTER ENERGY” - Preču zīmju faktiska izmantošana - Izmantošana saistībā ar precēm, attiecībā uz kurām preču zīmes ir reģistrētas - Regulas (EK) Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (tagad - Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts))
      (2022/C 11/35)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Monster Energy Co. (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: P. Brownlow, Solicitor)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: V. Ruzek un E. Śliwińska)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Frito-Lay Trading Company GmbH (Berne, Šveice) (pārstāvji: V. von Bomhard un J. Fuhrmann, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2020. gada 5. oktobra lēmumu apvienotajās lietās R 2927/2019-2 un R 2928/2019-2 attiecībā uz diviem atcelšanas procesiem starp Frito-Lay Trading Company un Monster Energy.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Monster Energy Co. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 53, 15.2.2021.