title: Lieta T-847/16: Prasība, kas celta 2016. gada 2. decembrī – Kipra/EUIPO – POCF (“COWBOYS HALLOUMI”)

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/57

         Prasība, kas celta 2016. gada 2. decembrī – Kipra/EUIPO – POCF (“COWBOYS HALLOUMI”)
   (Lieta T-847/16)
   (2017/C 022/77)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kipras Republika (pārstāvji – S. Malynicz, QC, un V. Marsland, Solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Kipra)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības krāsu grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “COWBOYS HALLOUMI” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 281 375

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 22. septembra lēmums lietā R 2781/2014-4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-360/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu —  Andreas Kunert / Land Baden-Württemberg

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Verwaltungsgericht Stuttgart (Vācija) 2007. gada 2. augusta rīkojumu — Andreas Kunert/Land Baden-Württemberg

   (Lieta C-360/07)
   (2007/C 269/40)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Stuttgart [Štutgartes Administratīvā tiesa]
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Andreas Kunert

      Atbildētāja: Land Baden-Württemberg [Bādenes-Virtembergas federālā zeme]
   Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai EKL 43. un 49. pants jāinterpretē tādējādi, ka tie aizliedz noteiktu azartspēļu, piemēram, sporta pasākumu derības un loteriju, valsts monopolu, ja attiecīgajā dalībvalstī principā netiek īstenota saskanīga un sistemātiska azartspēļu ierobežošanas politika, tādēļ, ka valsts licencēti spēļu organizatori aicina piedalīties citās azartspēlēs — piemēram, valsts derībās sporta pasākumos un loterijās, — un tās reklamē, un privāti pakalpojumu sniedzēji drīkst organizēt citas spēles ar tikpat augstu vai pat augstāku atkarībā nonākšanas potenciālu, kā, piemēram, sporta pasākumu derības (zirgu skriešanas sacīkstes), spēles spēļu automātos un spēļu bankās?

               2)

               Vai EKL 43. un 49. pants turpretim ir jāinterpretē tādējādi, ka atļaujas, ko dalībvalstu kompetentās iestādes izsniedz sporta pasākumu derību organizēšanai un kas nav spēkā tikai attiecīgajā valsts teritorijā, dod atļaujas īpašniekiem un to pilnvarotām trešajām personām tiesības piedāvāt slēgt un pildīt šādus līgumus arī citu dalībvalstu teritorijās, iepriekš nesaņemot arī vietējo atļauju?


title: Lieta T-569/12: Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — Marouf /Padome

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 63/23

         Prasība, kas celta 2012. gada 27. decembrī — Marouf/Padome
   (Lieta T-569/12)
   2013/C 63/48
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Soulieman Marouf (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — V. Davies, Solicitor, T. Eicke, QC, A. Sander, Barrister, un R. Franklin, Solicitor)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ (grozīto) Lēmumu 2011/782/KĀDP (turpmāk tekstā — “Padomes lēmums”) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ (grozīto) Regulu (ES) Nr. 442/2011 un/vai Padomes 2012. gada 15. oktobra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 944/2012 un/vai Padomes 2012. gada 29. novembra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1117/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (turpmāk tekstā — “Padomes regulas”), ciktāl tās attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes lēmumu, kas ietverts tās 2012. gada 30. novembra vēstulē (ref. Nr. SGS12/013373), “ka prasītājam joprojām ir jāpaliek iekļautam personu un vienību sarakstā, kas ir ietverts Padomes Lēmuma 2012/739/KĀDP I un II pielikumā un Padomes Regulas (ES) Nr.36/2012 II un IIa pielikumā (..)”, (turpmāk tekstā — “lēmums”);

               —

               piespriest Eiropas Savienībai izmaksāt prasītājam kompensāciju; un

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka pret viņu vērstajiem ierobežojošajiem pasākumiem neesot juridiska pamatojuma un/vai esot pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, jo neesot racionālas saiknes starp viņu un personām, kuras tiek meklētas, lai pret viņām vērstu Savienības noteiktos ierobežojošos pasākumus, proti, tiem, kuri ir atbildīgi par Sīrijas civiliedzīvotāju vardarbīgu apspiešanu.
   Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Padomes Lēmuma 2012/739/KĀDP 24. pantam, ar kuru tiek mēģināts novērst viņa iebraukšanu dalībvalstīs vai tranzītu caur tām, neesot juridiska pamatojuma, jo prasītājam kā ES pilsonim esot LESD 20. panta 2. punkta a) apakšpunktā un 21. pantā un Direktīvā 2004/38/EK noteiktās tiesības.
   Treškārt, Padomes lēmums un Padomes regulas novedot pie tā, ka tiekot pārkāptas prasītāja pamattiesības, kas ir aizsargātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un/vai Eiropas Cilvēktiesību konvencijā, tostarp prasītāja tiesības uz cilvēka cieņu, tiesības uz labu pārvaldību, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un lietas taisnīgu izskatīšanu, tiesības uz nevainīguma prezumpciju un tiesības uz aizstāvību, tiesības uz viņa privātās un ģimenes dzīves, mājokļa un korespondences neaizskaramību, brīvība veikt uzņēmējdarbību un tiesības uz īpašumu.


title: Lieta T-766/15: Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – Labeyrie/ITSB – Delpeyrat (Nārstojošu zelta zivtiņu uz zila fona attēls)

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/27

         Prasība, kas celta 2015. gada 28. decembrī – Labeyrie/ITSB – Delpeyrat (Nārstojošu zelta zivtiņu uz zila fona attēls)
   (Lieta T-766/15)
   (2016/C 078/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francija) (pārstāve – A. Lecomte, avocate)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska krāsu preču zīme (Nārstojošu zelta zivtiņu uz zila fona attēls) – Kopienas preču zīme Nr. 3 916 509

      Process ITSB: spēkā neesamības atzīšanas process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 15. oktobra lēmums lietā R 2693/2014–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tajā ir apstiprināts ITSB Anulēšanas nodaļas lēmums, kurā ir atceltas sabiedrības LABEYRIE tiesības uz Kopienas preču zīmi Nr. 3 916 509 zivju, kūpinātu zivju, kā arī kūpināta laša apzīmēšanai;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, lsaot to kopsakarā ar šīs pašas regulas 1. panta 1. punkta a) apakšpunktu, kā arī Regulas Nr. 2868/95 22. un 40. noteikumu, pārkāpums.


title: Lieta T-327/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Al-Aqsa /Padome (Kopējā ārpolitika un drošības politika — Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām — Līdzekļu iesaldēšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Pamatojums)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/29

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. jūlija spriedums — Al-Aqsa/Padome
   (Lieta T-327/03) (1)

   (Kopējā ārpolitika un drošības politika - Ierobežojoši pasākumi, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām - Līdzekļu iesaldēšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Pamatojums)
   (2007/C 199/54)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Stichting Al-Aqsa, Heerlen (Nīderlande) (pārstāvji — V. Koppe un L. Janssen, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bishop un S. Marquardt)
   Priekšmets
   Prasība daļēji atcelt, pirmkārt, Padomes 2003. gada 27. jūnija Lēmumu 2003/480/EK ar kuru īsteno Regulas (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, 2. panta 3. punktu un atceļ Lēmumu 2002/974/EK (OV L 160, 81. lpp.) un, otrkārt, Padomes 2003. gada 12. septembra Lēmumu 2003/646/EK ar kuru īsteno Regulas Nr. 2580/2001 2. panta 3. punktu un atceļ Lēmumu 2003/480 (OV L 229, 22. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 29. maija Lēmumu 2006/379/EK, ar kuru īsteno Regulas (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, 2. panta 3. punktu un atceļ Lēmumu 2002/974/EK, atceļ tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Stichting Al-Aqsa;

               2)

               nav jālemj par prasību, kurā saskaņā ar EKL 241. pantu tiek lūgts atzīt par prettiesisku Padomes 2001. gada 27. decembra Regulu Nr. 2580/2001;

               3)

               Padome, papildus saviem tiesāšanās izdevumiem atlīdzina arī Stichting Al-Aqsa tiesāšanās izdevumus;

               4)

               Nīderlandes Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 289, 29.11.2003.


title: Lieta C-123/08: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) 2008. gada 21. marta rīkojumu — Strafzaak / D. Wolzenburg

text:
               9.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) 2008. gada 21. marta rīkojumu — Strafzaak/D. Wolzenburg

   (Lieta C-123/08)
   (2008/C 116/33)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Rechtbank Amsterdam
   Lietas dalībnieks pamata procesā
   D. Wolzenburg
   Prejudiciālie jautājumi

               1.

               Vai personas, kas paliek vai ir rezidentes izpildes dalībvalstī Pamatlēmuma (1) 4. panta 6. punkta izpratnē, ir personas, kas ir nevis izpildes dalībvalsts, bet gan citas dalībvalsts pilsoņi un, pamatojoties uz EKL 18. panta 1. punktu, likumīgi uzturas izpildes dalībvalstī, lai arī kāds būtu šīs likumīgās uzturēšanās ilgums?

               2.a

               Ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde — vai pirmajā jautājumā minētie jēdzieni ir jāinterpretē tādejādi, ka tie attiecas uz personām, kuras ir nevis izpildes dalībvalsts, bet gan citas dalībvalsts pilsoņi un kuras pirms apcietināšanas saskaņā ar Eiropas apcietināšanas orderi (EAO) uz EKL 18. panta 1. punkta pamata ir likumīgi uzturējušās izpildes dalībvalstī vismaz kādu noteiktu laiku?

               2.b

               Ja uz otrā jautājuma a) apakšpunktu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, kādi ir nosacījumi var tikt paredzēti attiecībā uz likumīgas uzturēšanās laiku?

               3.

               Ja uz otrā jautājuma a) apakšpunktu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai izpildes dalībvalsts papildus prasībai par likumīgas uzturēšanās ilgumu var paredzēt tādas administratīvas prasības kā pastāvīgas uzturēšanās atļaujas saņemšana?

               4.

               Vai valsts pasākums, kas paredz nosacījumus, kuros izpildes dalībvalsts tiesas iestāde noraida Eiropas apcietināšanas orderi, kas izdots brīvības atņemšanas soda izpildei, ietilpst EK līguma piemērošanas (pēc būtības) jomā?

               5.

               Vai, ņemot vērā, ka

                           —

                              Overleveringswet 6. panta otrā un piektā daļa iekļauj noteikumus, kas ir vienādi piemērojami Nīderlandes pilsoņiem un personām, kuras nav Nīderlandes pilsoņi, bet kurām ir Nīderlandes pastāvīgas uzturēšanās atļauja,
                           un

                           —

                           šo noteikumu rezultātā attiecībā uz šīm personu grupām ir jāatsaka izdošana, ja Eiropas apcietināšanas orderis attiecas uz galīga brīvības atņemšanas soda izpildi,

                  Overleveringswet 6. panta otrā un piektā daļa rada EKL 12. pantā aizliegtu diskrimināciju, jo vienādu noteikumu piemērošana neattiecas uz citu dalībvalstu pilsoņiem, kuriem ir uzturēšanās tiesības, pamatojoties uz EKL 18. panta 1. punktu, un kuri nezaudē šīs tiesības piespriestā galīgā brīvības atņemšanas soda dēļ, bet kuriem nav Nīderlandes pastāvīgas uzturēšanās atļaujas?

      (1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums 2002/548/TI par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.).


title: lieta C-223/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               23.6.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 140/17

         Prasība, kas celta 2007. gada 3. maijā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (lieta C-223/07)
   (2007/C 140/27)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — N. Yerrell un P. Dejmek)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/49/EK par drošību Kopienas dzelzceļos, un par Padomes Direktīvas 95/18/EK par dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēšanu un Direktīvas 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas sadali un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras izmantošanu un drošības sertifikāciju grozījumiem (Dzelzceļu drošības direktīva) (1), un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/50/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 96/48/EK par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (2), jo tā nav pieņēmusi normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas, vai katrā ziņā nav darījusi šos aktus zināmus Komisijai;

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš Direktīvas transpozīcijai valsts tiesībās beidzās 2006. gada 30. aprīlī.

      (1)  OV L 164, 30.04.2004., 44. lpp.

      (2)  OV L 164, 30.04.2004., 114. lpp.


title: Lieta C-593/11 P: Tiesas 2012. gada 13. decembra rīkojums — Alliance One International Inc. /Eiropas Komisija (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Itālijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus — Cenu noteikšana un tirgus sadale — Mātesuzņēmumu vainojamība to meitasuzņēmumu pārkāpjošā rīcībā — Nevainīguma prezumpcija — Tiesības uz aizstāvību — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               13.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/4

         Tiesas 2012. gada 13. decembra rīkojums — Alliance One International Inc./Eiropas Komisija
   (Lieta C-593/11 P) (1)

   (Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Itālijas jēltabakas iepirkuma un pirmapstrādes tirgus - Cenu noteikšana un tirgus sadale - Mātesuzņēmumu vainojamība to meitasuzņēmumu pārkāpjošā rīcībā - Nevainīguma prezumpcija - Tiesības uz aizstāvību - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2013/C 108/07
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alliance One International Inc. (pārstāvis — G. Mastrantonio, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvis — E. Gippini Fournier)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. septembra spriedumu lietā T-25/06 Alliance One International/Komisija, ar kuru noraidīta prasība daļēji atcelt Komisijas 2005. gada 20. oktobra Lēmumu 2006/901/CE par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. panta 1. punktu (Lieta COMP/C.38.281/B.2 — Jēltabaka — Itālija) (paziņots ar Nr. C(2005) 4012) (OV L 353, 45. lpp.) attiecībā uz aizliegtu vienošanos, kuras mērķis bija ražotājiem un citiem starpniekiem maksājamo cenu noteikšana un piegādātāju sadale Itālijas jēltabakas tirgū, kā arī samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Alliance One International Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 25, 28.1.2012.


title: Lieta C-146/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/34

         Prasība, kas celta 2007. gada 13. martā — Eiropas Kopienu Komisija/Zviedrijas Karaliste
   (Lieta C-146/07)
   (2007/C 95/65)
   Tiesvedības valoda — zviedru
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Simonsson un W. Wils)

      Atbildētāja: Zviedrijas Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīvu 2001/84/EK (1) par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram, vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva, un

               —

               piespriest Zviedrijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Direktīvas transponēšanai noteiktais termiņš beidzās 2005. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 272, 32. lpp.


title: Lieta T-28/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Fels-Werke u.c. pret Komisiju

text:
               24.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 69/26

         Prasība, kas celta 2007. gada 7. februārī — Fels-Werke u.c. pret Komisiju
   (Lieta T-28/07)
   (2007/C 69/55)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Fels-Werke GmbH, Goslar (Vācija), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH, Aachen (Vācija) un Spenner Zement GmbH & Co. KG, Erwitte (Vācija) (pārstāvji — H. Posser un S. Altenschmidt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 1. panta 2. punktu Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumā par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai, ko Vācija iesniedza atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK (dokumenta numurs nav publicēts) daļā, kurā Vācijas valsts sadales plāna 6.2. nodaļā zem virsrakstiem “Papildu jaunās iekārtas saskaņā ar ZuG 2007 11. pantu ”un “Sadale saskaņā ar ZuG 2007 8. pantu ”aprakstītās sadales garantijas pirmajā rīcības posmā atzīst par nesaderīgām ar Direktīvu 2003/87/EK;

               —

               atcelt šī lēmuma 2. panta 2. punktu daļā, kurā Vācijas Federatīvajai Republikai ir dotas norādes attiecībā uz Vācijas valsts sadales plāna 6.2. nodaļā zem virsrakstiem “Papildu jaunās iekārtas saskaņā ar ZuG 2007 11. pantu ”un “Sadale saskaņā ar ZuG 2007 8. pantu ”aprakstīto sadales garantiju pirmajā rīcības posmā piemērošanu un turklāt nosaka to pašu ieviešanas koeficientu, kā citām līdzīgām pastāvīgām iekārtām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāji vēršas pret Komisijas 2006. gada 29. novembra lēmumu par valsts sadales plānu siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju kvotu tirdzniecībai, ko Vācija iesniedza atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2003/87/EK. Tajā Komisija iebilst pret noteiktiem valsts sadales plāna aspektiem to nesaderības ar Direktīvas 2003/87/EK III pielikumu dēļ (1).
   Prasītāji, kas lieto iekārtas, uz kurām attiecas emisijas kvotas, apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tās skar tieši un individuāli.
   Savas prasības pamatojumam viņi izvirza četrus prasības pamatus:
   Vispirms tās apgalvo, ka 2006. gada 29. novembrī atbildētāja vairs nebija tiesīga noraidīt Vācijas valsts sadales plānu, jo bija jau beidzies Direktīvas 2003/87/EK 9. panta 3. punktā paredzētais saistošais termiņš.
   Turklāt prasītājas apgalvo, ka 9. panta 3. punkts saistībā ar Direktīvas 2003/87/EK III pielikuma kritērijiem ir kļūdaini piemērots materiālā nozīmē. Tie uzskata, ka Komisijas kritizētās sadales garantijas jaunām iekārtām nav valsts atbalsts EKL 87. panta 1. punkta nozīmē. Attiecīgās iekārtas nav saņēmušas arī nepamatotas priekšrocības.
   Līdz ar to apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots un tāpēc pārkāpj EKL 253. pantu.
   Visbeidzot apstrīdētais lēmums pārkāpj Kopienu tiesiskās paļāvības aizsardzības principu.

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).


title: Lieta C-348/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. jūlijā iesniedza Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Latvijas Republika) — SIA “Norma-A” un SIA “Dekom” /Ludzas novada dome

text:
               11.9.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 246/32

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 9. jūlijā iesniedza Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Latvijas Republika) — SIA “Norma-A” un SIA “Dekom”/Ludzas novada dome
   (Lieta C-348/10)
   ()
   2010/C 246/54
   Tiesvedības valoda — latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Pieteicēji: SIA “Norma-A”, SIA “Dekom”

      Atbildētājs: Ludzas novada dome

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2004/17/EK (1) l. panta 3. punkta b) apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka par sabiedrisko pakalpojumu koncesiju atzīstams līgums, ar kuru līgumslēdzējai pusei nodotas tiesības sniegt sabiedriskā autobusu transporta pakalpojumus apstākļos, kad daļu no atlīdzības veido tiesības izmantot sabiedriskā transporta pakalpojumus, bet vienlaikus līgumslēdzēja iestāde kompensē pakalpojuma sniedzējam pakalpojuma sniegšanas rezultātā radušos zaudējumus, turklāt pakalpojuma izmantošanas risks ir ierobežots pakalpojuma sniegšanas kārtību reglamentējošo publisko tiesību noteikumu un līguma noteikumu dēļ?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Direktīvas 92/13/EEK, kas grozīta ar direktīvu 2007/66/EK (2), 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkts ir tieši piemērojams Latvijā no 2009. gada 21. decembra?

               3)

               Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 92/13/EEK 2.d panta 1. punkta b) apakšpunkts ir interpretējams tādējādi, ka tas piemērojams attiecībā uz iepirkuma līgumiem, kuri noslēgti pirms Direktīvas 2007/66/EK ieviešanas termiņa beigām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, OV L 134, 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīva 2007/66/EK, ar ko Padomes Direktīvas 89/665/EEK un 92/13/EEK groza attiecībā uz pārskatīšanas procedūru efektivitātes uzlabošanu valsts līgumu piešķiršanas jomā, OV L 335, 31. lpp


title: Lieta C-670/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-285/12 The Cartoon Network, Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 13. decembrī iesniedza The Cartoon Network, Inc.

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/29

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2013. gada 2. oktobra spriedumu lietā T-285/12 The Cartoon Network, Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2013. gada 13. decembrī iesniedza The Cartoon Network, Inc.

   (Lieta C-670/13 P)
   2014/C 52/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: The Cartoon Network, Inc. (pārstāvis — I. Starr, Solicitor)

      Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Boomerang TV, SA

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               Tiesa atceļ pārsūdzēto spriedumu un apstrīdēto lēmumu, vai, alternatīvi,

               —

               Tiesa atceļ pārsūdzēto spriedumu un nodod lietu jaunai izskatīšanai Vispārējai tiesai, un

               —

               piespriež atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējai tai šīs apelācijas sūdzības radītos un ar to saistītos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

                  Eiropas Savienības Tiesas Statūtu (turpmāk tekstā — “Statūti”) 36. un 53. panta pārkāpums

               Statūtu 36. un 53. pantā ir noteikts, ka Vispārējā tiesas spriedumos norāda pamatojumu, kāpēc tie pieņemti. Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, nenorādot iemeslus savam secinājumam, ka konkrēto sabiedrības daļu veido vienīgi profesionāļi.

               2)

                  Padomes Regulas Nr. 207/2009/EK
                   (1)
                  8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums: faktu sagrozīšana: konkrētā sabiedrības daļa

                           2.1.

                           Secinot, ka konkrēto sabiedrības daļu veido vienīgi profesionāļi un ka konkrētā sabiedrības daļa attiecībā uz personas, kas iestājusies lietā, Kopienas preču zīmes segtajiem un Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā norādītajiem attiecīgajiem pakalpojumiem ir viena un tā pati, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo šis secinājums balstoties uz faktu sagrozīšanu Vispārējā tiesā. Vispārējai tiesai un Apelāciju padomei sava analīze esot bijis jāierobežo ar Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā ieļautajām norādēm; vai, alternatīvi,

                           2.2.

                           ja Vispārējā tiesa ir pareizi secinājusi, ka konkrēto sabiedrības daļu attiecībā uz Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu un personas, kas iestājusies lietā, Kopienas preču zīmi veido vienīgi profesionāļi, Vispārējai tiesai esot bijis jāsecina, ka, ņemot vērā attiecīgo profesionāļu lielāko uzmanības pakāpi, starp Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu un personas, kas iestājusies lietā, Kopienas preču zīmi nav sajaukšanas iespējas.

               3)

                  Padomes Regulas Nr. 207/2009/EK 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums: faktu sagrozīšana: pakalpojumu līdzība, un Padomes Regulas Nr. 207/2009/EK 75. panta pārkāpums

               Secinot, ka pakalpojumi, uz ko attiecas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums, ir līdzīgi pakalpojumiem, ko aizsargā ar personas, kas iestājusies lietā, Kopienas preču zīmi, ņemot vērā tostarp to attiecīgo dabu, paredzēto mērķi, gala patērētājus un konkrēto sabiedrības daļu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Turklāt Vispārējā tiesa un Apelāciju padome esot pieļāvušas kļūdu tiesību piemērošanā, atsaucoties uz faktiem pēc savas iniciatīvas.

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, OV L 78, 24.03.2009, 1. lpp.


title: Lietas C-57/04 izslēgšana no reģistra

text:
               11.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 143/30

         Lietas C-57/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 143/51)

      (tiesvedības valoda — vācu)

   2005. gada 10. februārī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-57/04 Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika.

      (1)  OV C 85, 03.04.2004.


title: Lieta T-347/13: Prasība, kas celta 2013. gada 1. jūlijā — Hawe Hydraulik /ITSB — HaWi Energietechnik ( “HAWI” )

text:
               31.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/37

         Prasība, kas celta 2013. gada 1. jūlijā — Hawe Hydraulik/ITSB — HaWi Energietechnik (“HAWI”)
   (Lieta T-347/13)
   2013/C 252/63
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Hawe Hydraulik SE (Minhene, Vācija) (pārstāvji –G. Würtenberger un R. Kunze, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R 1690/2012-4 par Kopienas preču zīmes “HAWI” reģistrācijas pieteikumu Nr. 6 558 589;

               —

               piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: HaWi Energietechnik AG

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HAWI” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 9., 35., 37. un 42. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 6 558 589

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “HAWE”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. un 9. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. panta, lasot to kopā ar 78. panta 1. punkta f) apakšpunktu, pārkāpums;

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums saistībā ar kļūdainu ar zvērestu apstiprināta paziņojuma pierādījuma spēka vērtējumu;

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums saistībā ar izrakstu no interneta kļūdainu pierādījuma spēka vērtējumu;

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums saistībā ar izmantošanas pierādījumu vērtējumu to kopumā;

               —

               tiesību tikt uzklausītam pārkāpums saistībā ar izmantošanas pierādījumu neņemšanu vērā;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 76. panta 2. punkta pārkāpums.


title: Lieta T-262/06 P: Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Komisija/ D (Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Komisijas lēmuma atcelšana pirmajā instancē — Arodslimība — Atteikšanās atzīt, ka slimība, ar kuru ir saslimis ierēdnis, ir arodslimība vai ka šī slimība ir saasinājusies amata pienākumu izpildes rezultātā — Apelācijas sūdzības pieņemamība — Pirmajā instancē izskatīta pamata pieņemamība — Res judicata spēks)

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/47

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedums — Komisija/D

   (Lieta T-262/06 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Komisijas lēmuma atcelšana pirmajā instancē - Arodslimība - Atteikšanās atzīt, ka slimība, ar kuru ir saslimis ierēdnis, ir arodslimība vai ka šī slimība ir saasinājusies amata pienākumu izpildes rezultātā - Apelācijas sūdzības pieņemamība - Pirmajā instancē izskatīta pamata pieņemamība - Res judicata spēks)
   (2008/C 209/82)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall)

      Pretējā puse procesā: D, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Van Rossum, S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen un É. Marchal, advokāti)

      Persona, kas iestājusies lietā apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumu atbalstam: Axa Belgium (pārstāvji — sākotnēji C. Goossens, P. Meessen un S. Wilmet, pēc tam — C. Goossens un P. Meessen, advokāti)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedumu lietā F-18/05 D/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts), lai panāktu šī sprieduma atcelšanu.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas 2006. gada 12. jūlija spriedumu lietā F-18/05 D/Komisija;

               2)

               nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai;

               3)

               lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

      (1)  OV C 294, 2.12.2006.


title: Tiesas Rīkojums (ceturtā palāta)  2005. gada 6. oktobrī  Lietā C-328/04 (Fővárosí Bíróság lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālporcess pret Attila Vajnai (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Nediskriminācijas principa interpretācija — Valsts tiesību norma, ar ko, nosakot kriminālvajāšanu, aizliedz plašā sabiedrībā izmantot emblēmu, kurā attēlota sarkana piecstaru zvaigzne — Tiesas kompetences neesamība)

text:
               14.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 10/5

      TIESAS RĪKOJUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 6. oktobrī
   Lietā C-328/04 (Fővárosí Bíróság lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālporcess pret Attila Vajnai (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Nediskriminācijas principa interpretācija - Valsts tiesību norma, ar ko, nosakot kriminālvajāšanu, aizliedz plašā sabiedrībā izmantot emblēmu, kurā attēlota sarkana piecstaru zvaigzne - Tiesas kompetences neesamība)
   (2006/C 10/10)
   tiesvedības valoda — ungāru
   Lietā C-328/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Fővárosí Bíróság (Ungārija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 24. jūnijā un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 28. jūlijā, kriminālprocesā pret
         Attila Vajnai
      , Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Lenaerts, tiesneši K. Schiemann (referents) un E. Juhász, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs R. Grass, 2005. gada 6. oktobrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Eiropas Kopienu Tiesa acīmredzami nav kompetenta sniegt atbildi uz Fővárosí Bíróság (Ungārija) ar 2004. gada 24. jūnija lēmumu uzdoto jautājumu.

      (1)  OV C 262, 23.10.2004.


title: Lieta T-247/10: Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — medi /ITSB — Deutsche Medi Präventions ( “deutschemedi.de” )

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 28. maijā — medi/ITSB — Deutsche Medi Präventions (“deutschemedi.de”)
   (Lieta T-247/10)
   ()
   2010/C 209/72
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Vācija) (pārstāvji — D. Terheggen, H. Lindner un T. Kiputh, Rechtsanwälte)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Deutsche Medi Präventions GmbH (Diseldorfa, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 16. marta lēmumu lietā R 1366/2008-4;

               —

               pilnībā noraidīt Kopienas preču zīmes EM 5 089 099 reģistrācijas pieteikumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Deutsche Medi Präventions GmbH

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “deutschemedi. de” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. klasē

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “medie. eu” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 10., 35., 39., 41., 42. un 44. klasē; Vācijas vārdiska preču zīme “medie welt” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 10., 35., 38., 39., 41., 42., 43. un 44. klasē; Vācijas vārdiska preču zīme “medie-Verband” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 10., 35., 38., 39., 41., 42., 43. un 44. klasē; Kopienas vārdiska preču zīme “World of medie” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 10., 35., 41. un 42. klasē; Vācijas grafiska preču zīme, kas satur vārdiskus elementus “medi Ich fühl mich besser”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5., 10., 35., 38., 39., 41., 42., 43. un 44. klasē; komercdarbībā izmantots tirdzniecības un uzņēmuma nosaukums, kas satur vārdisku elementu “medi” attiecībā uz visām iepriekš minēto preču zīmju aptvertajām precēm un pakalpojumiem Savienības teritorijā

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un iebildumus noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta un 4. panta pārkāpums, jo pastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja un prasītāja ir pierādījusi, ka viņa ir tirdzniecības un uzņēmuma nosaukuma īpašniece, kā arī tiesību tikt uzklausītam atbilstoši Regulas Nr. 207/2009 73. pantam pārkāpums

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-12/08 P: Apelācija, ko 2008. gada 4. janvārī ierosinājis M par Civildienesta tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā F-23/07, M / EMEA

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/59

         Apelācija, ko 2008. gada 4. janvārī ierosinājis M par Civildienesta tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā F-23/07, M/EMEA

   (Lieta T-12/08 P)
   (2008/C 64/95)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: M, Broksborna (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, avocats)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA)
   Prasītāja prasījumi

               —

               atcelt Civildienesta tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā F-23/07 M/Eiropas Zāļu aģentūra;

               —

               atcelt Aģentūras 2006. gada 25. oktobra lēmumu tiktāl, ciktāl ar to noraida 2006. gada 8. augusta lūgumu izveidot invaliditātes komiteju;

               —

               atcelt Aģentūras lēmumu, ar kuru noraida prasību par zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest atbildētājai segt abu tiesvedību izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Apelācijas sūdzības iesniedzējs šajā sūdzībā lūdz atcelt Civildienesta tiesas rīkojumu, ar kuru noraida kā nepieņemamu prasību atcelt 2006. gada 25. oktobra lēmumu, ar ko Eiropas Zāļu aģentūra noraidīja tā lūgumu izveidot invaliditātes komiteju, kā arī 2007. gada 31. janvāra lēmumu, ar kuru noraida tā prasību par zaudējumu atlīdzību.
   Savas apelācijas sūdzības pamatojumam prasītājs izvirza vienu pamatu, ka Civildienesta tiesa nav ievērojusi Kopienu tiesības. Viņš norāda, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu, interpretējot tā prasības apjomu pirmajā instancē, un tā rezultātā spriedusi ultra petita. Tāpat viņš uzskata, ka Civildienesta tiesa turklāt ir pārkāpusi Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 33. panta 1. un 2. punktu.


title: Lieta T-535/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. decembra rīkojums – McGillivray/Komisija

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/55

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. decembra rīkojums – McGillivray/Komisija
   (Lieta T-535/16) (1)

   (2017/C 038/72)
   Tiesvedības valoda – franču
   Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 89, 16.3.2015. (lieta, kas sākotnēji reģistrēta Eiropas Savienības Civildienesta tiesā ar numuru F-12/15 un nodota Eiropas Savienības Vispārējai tiesai 2016. gada 1. septembrī).


title: Lieta C-253/13: Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 21. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika

text:
               7.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/30

         Tiesas priekšsēdētāja 2013. gada 21. oktobra rīkojums – Eiropas Komisija/Bulgārijas Republika
   (Lieta C-253/13) (1)

   2014/C 102/46
   Tiesvedības valoda – bulgāru
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 189, 29.6.2013.


title: Lieta C-300/07: Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums ( Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik/AOK Rheinland/Hamburg (Direktīva 2004/18/EK — Piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi — Valsts slimokases — Publisko tiesību subjekti — Līgumslēdzējas iestādes — Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Pacientu vajadzībām individuāli pielāgotu ortopēdisko apavu ražošana un piegāde — Pacientiem sniegtas detalizētas konsultācijas)

text:
               1.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/4

         Tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 11. jūnija spriedums (Oberlandesgericht Düsseldorf (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik/AOK Rheinland/Hamburg

   (lieta C-300/07) (1)

   (Direktīva 2004/18/EK - Piegāžu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi - Valsts slimokases - Publisko tiesību subjekti - Līgumslēdzējas iestādes - Uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Pacientu vajadzībām individuāli pielāgotu ortopēdisko apavu ražošana un piegāde - Pacientiem sniegtas detalizētas konsultācijas)
   2009/C 180/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Düsseldorf

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik

      Atbildētājs: AOK Rheinland/Hamburg

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Oberlandesgericht Düsseldorf — 1. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkta, 4. un 5. punkta un 9. otrās daļas c) apakšpunkta Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, (OV L 134, 114. lpp.) interpretācija — Slimokases, kas ietilpst valsts veselības apdrošināšanas sistēmā, uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par ortopēdisko apavu piegādi apdrošinātajiem — “Publisko tiesību subjekta” jēdziens — Pakalpojumi, ko veido individuālām prasībām atbilstoši ražotu apavu piegāde katram apdrošinātājam un detalizēta individuāla konsultācija par preces lietošanu — Šo pakalpojumu klasifikācija kā piegādes publiskā iepirkuma līgumi vai pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu, piegādes publiskā iepirkuma līgumu un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, 1. panta 9. punkta otrās daļas c) apakšpunkta pirmā hipotēze ir jāinterpretē tādējādi, ka lielāko daļu finansējuma nodrošina valsts, ja valsts slimokasu darbība galvenokārt tiek finansēta ar apdrošināto personu iemaksām, kas tiek noteiktas, aprēķinātas un iekasētas saskaņā ar tādām publisko tiesību normām kā pamata tiesvedībā. Šādas slimokases ir jāuzskata par publisko tiesību subjektiem un līdz ar to līgumslēdzējām iestādēm šīs direktīvas noteikumu piemērošanas nolūkā;

               2)

               ja jaukta publiskā iepirkuma līguma priekšmets ir gan preces, gan pakalpojumi, tad kritērijs, kas ir jāpiemēro, lai noteiktu, vai attiecīgais līgums ir jāuzskata par piegādes vai pakalpojumu līgumu, ir šajā līgumā paredzēto preču vai pakalpojumu attiecīgā vērtība. Ja piegādājamās preces tiek individuāli ražotas un pielāgotas katra klienta vajadzībām un par to lietošanu katram klientam ir jāsniedz individuāla konsultācija, šādu preču ražošana ir jākvalificē kā ietilpstoša šajā līgumā minētajā “piegādē” katras šī līguma daļas vērtības aprēķināšanas nolūkā;

               3)

               gadījumā, kad attiecīgajā līgumā paredzēto pakalpojumu sniegšana izrādās svarīgāka par preču piegādi, tāds līgums, kāds ir pamata tiesvedībā, kas ir noslēgts starp valsts slimokasi un saimnieciskās darbības subjektu, un kurā ir noteikta samaksa par dažādiem pakalpojumiem, kurus sniedz šis saimnieciskās darbības subjekts, kā arī šī līguma termiņš, minētajam saimnieciskās darbības subjektam uzņemoties pienākumu izpildīt līgumu attiecībā pret apdrošinātajām personām, kas pie tā vērsīsies ar šādu lūgumu, un minētajai slimokasei savukārt esot vienīgajai saimnieciskās darbības subjekta sniegto pakalpojumu maksātājai, ir jāuzskata par “pamatnolīgumu” Direktīvas 2004/18 1. panta 5. punkta izpratnē.

      (1)  OV C 235, 06.10.2007.


title: Lieta C-283/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Herbert Blesgen/TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/19

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 18. maijā iesniedza Amtsgericht Hannover (Vācija) – Herbert Blesgen/TUIfly GmbH

   (Lieta C-283/17)
   (2017/C 283/26)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Hannover

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Herbert Blesgen

      Atbildētāja: TUIfly GmbH

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas prombūtne saslimšanas dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 (1) 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai apkalpojošā gaisa pārvadātāja lidojumu veikšanai nepieciešamā personāla ievērojamas daļas spontāna prombūtne no darba tiesību un koplīguma viedokļa neleģitīma streika (“neorganizēts streiks”) dēļ ir ārkārtējs apstāklis Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. panta 3. punkta izpratnē? Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, kādam ir jābūt prombūtnē esošo darbinieku īpatsvaram, lai varētu uzskatīt, ka pastāv šāds apstāklis?

               3)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai ārkārtējam apstāklim bija jāpastāv attiecībā uz pašu atcelto reisu vai arī apkalpojošajam gaisa pārvadātājam ir tiesības komerciālu apsvērumu dēļ noteikt jaunu lidojumu sarakstu?

               4)

               Ja atbilde uz pirmo vai otro jautājumu ir apstiprinoša, vai iespēja izvairīties attiecas tikai uz ārkārtējo apstākli vai arī uz ārkārtējā apstākļa iestāšanās sekām?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Lieta C-55/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Vodafone España, S.A.

text:
               7.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 139/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 7. februārī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) — Vodafone España, S.A.

   (Lieta C-55/11)
   2011/C 139/22
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Vodafone España, S.A.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/20/EK (1) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (atļauju izsniegšanas direktīva) 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kas ļauj pieprasīt samaksu par tiesībām uzstādīt iekārtas pašvaldību īpašumā no uzņēmumiem (operatoriem), kuri, nebūdami tīkla īpašnieki, to izmanto, lai nodrošinātu mobilās telefonijas pakalpojumus?

               2)

               Vai gadījumā, ja šāda maksājuma pieprasīšana atbilst Direktīvas 2002/20/EK 13. pantam, noteikumi, saskaņā ar kuriem apstrīdētajos pašvaldības noteikumos ir paredzēta šī samaksa, atbilst objektivitātes, samērīguma un nediskriminācijas principiem, ko nosaka minētais pants, kā arī nepieciešamībai nodrošināt attiecīgo resursu optimālu izmantošanu?

               3)

               Vai Direktīvas 2002/20/EK 13. pantam ir jāatzīst tieša iedarbība?

      (1)  OV L 108, 21. lpp.


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. maijā lietā T-358/02, Deutsche Post AG un DHL International Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Komisijas atļauja Itālijas varas iestāžu piešķirtajam atbalstam Poste Italiane — Konkurentu iesniegtā prasība par lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu — Nepieņemamība)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/40

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2004. gada 27. maijā
   lietā T-358/02, Deutsche Post AG un DHL International Srl pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

   (Valsts atbalsts - Komisijas atļauja Itālijas varas iestāžu piešķirtajam atbalstam Poste Italiane - Konkurentu iesniegtā prasība par lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu - Nepieņemamība)
   (2004/C 228/91)
   Tiesvedības valoda: vācu
   Lietā T-358/02, Deutsche Post AG, nodibināta Bonn (Vācija), DHL International Srl, nodibināta Rozzano (Itālija), ko pārstāv J. Sedemund un T. Lübbig, advokātes, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv V.Di Bucci, J. Flett un V. Kreuschitz, pārstāves, ko atbalsta Itālijas Republika, ko pārstāv sākotnēji U. Leanza, vēlāk I. Braguglia, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā un Poste Italiane SpA, nodibināta Romā (Itālija), ko pārstāv B. O'Connor, solicitor, un A. Frantini, advokāte, par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 12. marta lēmumu 2002/782/EK par Itālijas valsts piešķirto atbalstu Poste Italiane SpA (ex-Ente Poste Italiane) (OV L 282, 29. lpp.), Tiesa, otrā palāta paplašinātā sastāvā, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesnese V. Tiili, tiesneši A. W. H. Meij, M. Vilaras un N. J. Forwood, sekretārs H. Jung) 2004. gada 27. maijā izdeva rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1.

               Prasību noraidīt kā nepieņemamu.

               2.

               Prasītājs sedz savus, kā arī Komisijas un Poste Italiane SpA izdevumus. Itālijas Republika sedz savus izdevumus.

      (1)  OV C 44, 22. 2. 2003.


title: Lieta T-270/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – ANKO/REA Šķīrējklauzula — Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas ir noslēgta saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) — Projekts ESS — Atbilstība līguma prasībām par maksājumu apturēšanu attiecībā uz prasītāju un nosacījumiem minētās maksājumu apturēšanas atcelšanai — Nokavējuma procenti

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/24

         Vispārējās tiesas 2016. gada 29. novembra spriedums – ANKO/REA

   (Lieta T-270/15) (1)

   (Šķīrējklauzula - Vienošanās par subsīdiju piešķiršanu, kas ir noslēgta saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) - Projekts ESS - Atbilstība līguma prasībām par maksājumu apturēšanu attiecībā uz prasītāju un nosacījumiem minētās maksājumu apturēšanas atcelšanai - Nokavējuma procenti)
   (2017/C 022/31)
   Tiesvedības valoda – grieķu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis – V. Christianos, advokāts)

      Atbildētāja: Pētniecības izpildaģentūra (REA) (pārstāvji – S. Payan-Lagrou un V. Canetti, pārstāvji, kuriem sākotnēji palīdz O. Lytra, vēlāk A. Saratsi, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība, kas pamatota ar LESD 272. pantu un kurā lūgts atzīt, ka maksājumu apturēšana, ko REA ir noteikusi attiecībā uz atlikušo finanšu atbalsta summu, kas tai ir jāsamaksā prasītājai, izpildot līgumu par subsīdiju piešķiršanu Nr. 217951 projekta “Emergency support system” finansēšanai, kas ir noslēgta saistībā ar Eiropas Kopienu Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads), ir tās līgumisko pienākumu pārkāpums un ka līdz ar to tai ir jāizmaksā prasītājai minētā summa, pieskaitot nokavējuma procentus, sākot no prasības paziņošanas dienas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pētniecības izpildaģentūra (REA) ir apturējusi maksājumus ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias, pārkāpjot vispārīgo noteikumu II.5 noteikuma 3. punkta d) apakšpunktu, kuri ir pievienoti līgumam par subsīdiju piešķiršanu Nr. 217951 attiecībā uz projekta “Emergency support system” finansēšanu, kurš ir noslēgts saistībā ar Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads);

               2)

               piespriest REA izmaksāt ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias summu, kas atbilst starpmaksājumiem, kuri nebija jāaptur saistībā ar pēdējās minētās dalību projektā “Emergency support system” un kuru apmēram ir jāatbilst finansiālā atbalsta atlikušajai daļai, kas bija pieejama maksājumu apturēšanas brīdī, pieskaitot nokavējuma procentus, kas attiecībā uz katru laikposmu ir aprēķināmi, beidzoties 105 dienu samaksas termiņam pēc tam, kad ir saņemti attiecīgie ziņojumi, atbilstoši spēkā esošajai likmei, kas publicēta Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā tā mēneša pirmajā dienā, kurā beidzas maksājuma periods, pieskaitot šai likmei trīsarpus procentu punktus;

               3)

               REA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 279, 24.8.2015.


title: Tiesas spriedums (virspalāta)  2005. gada 6. decembrī  apvienotajās lietās C-453/03, C-11/04, C-12/04 un C-194/04 ( High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Consiglio di Stato  un  Rechtbank 's-Gravenhage  lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu)  ABNA Ltd ,  Denis Brinicombe ,  BOCM Pauls Ltd ,  Devenish Nutrition Ltd ,  Nutrition Services (International) Ltd ,  Primary Diets Ltd  pret  Secretary of State for Health ,  Food Standards Agency  (C-453/03),  Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl  pret  Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ,  Ministero della Salute ,  Ministero delle Attività Produttive  (C-11/04),  Ferrari Mangimi Srl ,  Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo)  pret  Ministero delle Politiche Agricole e Forestali ,  Ministero della Salute ,  Ministero delle Attività Produttive  (C-12/04) un  Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi)  pret  Productschap Diervoeder  (C-194/04) (Veterinārās pārbaudes — Dzīvnieku barības maisījums — Produkta sastāvdaļu precīza norāde procentos — Samērīguma principa pārkāpums)

text:
               11.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 36/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (virspalāta)
   2005. gada 6. decembrī
   apvienotajās lietās C-453/03, C-11/04, C-12/04 un C-194/04 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Consiglio di Stato un Rechtbank 's-Gravenhage lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu) ABNA Ltd, Denis Brinicombe, BOCM Pauls Ltd, Devenish Nutrition Ltd, Nutrition Services (International) Ltd, Primary Diets Ltd pret Secretary of State for Health, Food Standards Agency (C-453/03), Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl pret Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (C-11/04), Ferrari Mangimi Srl, Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo) pret Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (C-12/04) un Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi) pret Productschap Diervoeder (C-194/04) (1)

   (Veterinārās pārbaudes - Dzīvnieku barības maisījums - Produkta sastāvdaļu precīza norāde procentos - Samērīguma principa pārkāpums)
   (2006/C 36/10)
   tiesvedības valoda — angļu, itāļu un holandiešu
   Apvienotajās lietās C-453/03, C-11/04, C-12/04 un C-194/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) (C-453/03), Consiglio di Stato (Itālija) (C-11/04 un C-12/04) un Rechtbank 's-Gravenhage (Nīderlande) (C-194/04) iesniedza ar lēmumiem, kas pieņemti 2003. gada 23. oktobrī, 2003. gada 11. novembrī un 2004. gada 22. aprīlī un kas Tiesā reģistrēti attiecīgi 2003. gada 27. oktobrī, 2004. gada 15. janvārī un 26. aprīlī, tiesvedībās ABNA Ltd, Denis Brinicombe, BOCM Pauls Ltd, Devenish Nutrition Ltd, Nutrition Services (International) Ltd, Primary Diets Ltd pret Secretary of State for Health, Food Standards Agency (C-453/03), Fratelli Martini & C. SpA, Cargill Srl pret Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (C-11/04), Ferrari Mangimi Srl, Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo) pret Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive (C-12/04) un Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi) pret Productschap Diervoeder (C-194/04), Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris [V. Skouris], palātas priekšsēdētāji P. Janns [P. Jann], K. V. A. Timmermanss [C. W. A. Timmermans], A. Ross [A. Rosas] (referents), tiesneši N. Kolnerika [N. Colneric], S. fon Bārs [S. von Bahr], H. N. Kunja Rodrigess [J.N. Cunha Rodrigues], R. Silva de Lapuerta [R. Silva de Lapuerta], P. Kūris [P. Kūris], E. Juhāss [E. Juhász], Dž. Arestis [G. Arestis], E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet] un M. Ilešičs [M. Ilešič], ģenerāladvokāts A. Ticano [A. Tizzano], sekretāres M.F. Kontē [M.-F. Contet], galvenā administratore, un K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2005. gada 6. decembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               izskatot uzdotā jautājuma a) apakšpunktu lietā C-453/03 un pirmo jautājumu lietās C-11/04 un C-12/04, kā arī pirmā jautājuma a) apakšpunktu lietā C-194/04, nav atklāts nekas tāds, kas ļautu secināt, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Direktīvas 2002/2/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 79/373/EEK par barības maisījumu apriti un atceļ Komisijas Direktīvu 91/357/EEK, 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 4. punkts nebūtu likumīgi pieņemti uz EKL 152. panta 4. punkta b) apakšpunkta pamata;

               2)

               izskatot ceturto jautājumu lietā C-12/04, nav atklāts nekas tāds, kas varētu ietekmēt Direktīvas 2002/2 1. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 4. punkta spēkā esamību attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principiem;

               3)

               Direktīvas 2002/2 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts, kurā dzīvnieku barības maisījuma ražotājiem ir uzlikts par pienākumu pēc klienta lūguma sniegt precīzu informāciju par barības saturu, nav spēkā, ņemot vērā samērīguma principu. Savukārt, izskatot lietā C-453/03 uzdotā jautājuma c) apakšpunktu, otro jautājumu lietā C-11/04 un C-12/04, kā arī pirmā jautājuma c) apakšpunktu lietā C-194/04, nav atklāts nekas tāds, kas varētu ietekmēt minētās direktīvas 1. panta 4. punkta spēkā esamību, ņemot vērā šo principu;

               4)

               Direktīva 2002/2 ir jāinterpretē tādējādi, ka tās piemērošana nav atkarīga no īpašos nosaukumos nosauktu sastāvdaļu atļautā saraksta, kas ir paredzēts minētās direktīvas preambulas desmitajā apsvērumā, pieņemšanas;

               5)

               pat tad, ja dalībvalsts tiesa uzskata, ka ir izpildīti nosacījumi, pie kuriem tā var apturēt Kopienu tiesību akta piemērošanu, jo īpaši, ja jautājums par šī tiesību akta spēkā esamību jau ir uzdots Tiesai, citu dalībvalstu kompetentās valsts pārvaldes iestādes nevar apturēt šī tiesību akta piemērošanu līdz brīdim, kad Tiesa būs pieņēmusi nolēmumu par tā spēkā esamību. Faktiski tikai valsts tiesa, ņemot vērā tai iesniegtās lietas īpašos apstākļus, var pārbaudīt, vai ir izpildīti nosacījumi pagaidu pasākumu noteikšanai.

      (1)  OV C 7, 10.01.2004.

      OV C 59, 06.03.2004.

      OV C 179, 10.07.2004.


title: Lieta C-443/06: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī ( Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erika Hollmann / Fazenda Pública (Tiešie nodokļi — Nodokļa uzlikšana kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma — Kapitāla brīva aprite — Nodokļa bāze — Diskriminācija — Nodokļu sistēmas konsekvence)

text:
               8.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/15

         Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2007. gada 11. oktobrī (Supremo Tribunal Administrativo (Portugāle) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Erika Hollmann/Fazenda Pública

   (Lieta C-443/06) (1)

   (Tiešie nodokļi - Nodokļa uzlikšana kapitāla pieaugumam no nekustamā īpašuma - Kapitāla brīva aprite - Nodokļa bāze - Diskriminācija - Nodokļu sistēmas konsekvence)
   (2007/C 297/23)
   Tiesvedības valoda — portugāļu
   Iesniedzējtiesa
   Supremo Tribunal Administrativo
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Erika Hollmann

      Atbildētāja: Fazenda Pública

   Persona, kas iestājusies lietā: Ministério Público
   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Supremo Tribunal Administrativo — EKL 12., 18., 39., 43. un 56. panta interpretācija — Ienākumu no kapitāla, kas gūti, par atlīdzību atsavinot nekustamu īpašumu, aplikšana ar nodokli — Daļēja atbrīvojuma, kas attiecas uz valsts teritorijā dzīvojošām personām, izslēgšana attiecībā uz atsavinājumiem, ko veikušas personas, kas dzīvo citā dalībvalstī
   Rezolutīvā daļa:
   EKL 56. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas nepieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kāds tiek aplūkots pamata prāvā, atbilstoši kuram par kapitāla pieaugumu no dalībvalstī, šajā gadījumā — Portugālē, atsavināta nekustamā īpašuma, ja to ir īstenojis citas dalībvalsts rezidents, ir jāmaksā lielāks nodoklis nekā tas, ko uzliek šāda paša veida darījuma rezultātā gūtam kapitāla pieaugumam, ja šo darījumu ir īstenojis tās dalībvalsts rezidents, kurā šis nekustamais īpašums atrodas.

      (1)  OV C 326, 30.12.2006.


title: Lieta T-330/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra rīkojums — Ligny Pesca di Guaiana Francesco u.c./Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Regula (EK) Nr. 530/2008 — Zilās tunzivs krājumu atjaunošana — KPN noteikšana 2008. gadam — Vispārpiemērojams akts — Individuālas skaršanas neesamība — Nepieņemamība)

text:
               14.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 109/12

         Vispārējās tiesas 2012. gada 14. februāra rīkojums — Ligny Pesca di Guaiana Francesco u.c./Komisija
   (Lieta T-330/08) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Regula (EK) Nr. 530/2008 - Zilās tunzivs krājumu atjaunošana - KPN noteikšana 2008. gadam - Vispārpiemērojams akts - Individuālas skaršanas neesamība - Nepieņemamība)
   2012/C 109/26
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc (Trapani, Itālija) un vēl seši prasītāji, kuru vārdi ir ietverti rīkojuma pielikumā (pārstāvji — A. Clarizia, P. Ziotti, P. De Luca, A. Amatucci un R. Malinconico, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — K. Banks un D. Nardi)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 12. jūnija Regulas (EK) Nr. 530/2008, ar ko nosaka ārkārtas pasākumus attiecībā uz seineriem, kas zvejo zilās tunzivis Atlantijas okeānā uz austrumiem no 45° R garuma un Vidusjūrā (OV L 155, 9. lpp.), 1. pantu un 3. panta 1. punktu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

               Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc un vēl seši prasītāji, kuru vārdi ir ietverti pielikumā, sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 272, 25.10.2008.


title: Lieta C-524/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 13. martā ( High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue (Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Kapitāla brīva aprite — Sabiedrību ienākuma nodoklis — Aizdevuma procenti, kas samaksāti tās pašas grupas sabiedrībai, kas ir rezidente citā dalībvalstī vai trešā valstī — Procentu kvalificēšana par sadalīto peļņu — Nodokļu sistēmas konsekvence — Izvairīšanās no nodokļu maksāšanas)

text:
               28.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 95/5

         Tiesas (virspalāta) spriedums 2007. gada 13. martā (High Court of Justice (Chancery Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue

   (Lieta C-524/04) (1)

   (Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Kapitāla brīva aprite - Sabiedrību ienākuma nodoklis - Aizdevuma procenti, kas samaksāti tās pašas grupas sabiedrībai, kas ir rezidente citā dalībvalstī vai trešā valstī - Procentu kvalificēšana par sadalīto peļņu - Nodokļu sistēmas konsekvence - Izvairīšanās no nodokļu maksāšanas)
   (2007/C 95/07)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Iesniedzējtiesa
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājas: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation

      Atbildētāja: Commissioners of Inland Revenue

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — High Court of Justice (Chancery Division) — EKL 43., 49.; un 56. panta interpretācija — Valsts nodokļu tiesību akti — Valsts teritorijā reģistrētas sabiedrības iespēja nodokļu nolūkiem atskaitīt procentus, kas samaksāti par tās mātes sabiedrības piešķirto aizdevumu — Atšķirīga situācija atkarībā no valsts, kurā reģistrēta mātes sabiedrība
   Rezolutīvā daļa

               1)

               EKL 43. pants nepieļauj dalībvalsts tiesību aktus, kas ierobežo rezidentes sabiedrības iespēju nodokļu mērķiem atskaitīt procentus, kas samaksāti par aizņēmumu no tiešas vai netiešas mātes sabiedrības, kas ir rezidente citā dalībvalstī, vai no citā dalībvalstī rezidējošas sabiedrības, kuru kontrolē šāda mātes sabiedrība, nepakļaujot šim ierobežojumam rezidenti sabiedrību, kas aizņēmusies naudu no rezidentes sabiedrības, izņemot gadījumus, kad, pirmkārt, šie tiesību akti ir pamatoti ar objektīvu un pārbaudāmu elementu izvērtējumu, kas ļauj noteikt, vai pastāv pilnīgi fiktīvs mehānisms nodokļu mērķiem, paredzot nodokļa maksātājam iespēju vajadzības gadījumā bez pārmērīgām administratīvām grūtībām iesniegt pierādījumus par komerciāliem apsvērumiem, kas bija attiecīgā darījuma pamatā, un kad, otrkārt, ja šāda mehānisma pastāvēšana ir pierādīta, šie tiesību akti šos procentus kvalificē kā sadalīto peļņu vienīgi tiktāl, ciktāl tie pārsniedz summu, par kuru būtu panākta vienošanās atbilstoši pilnas konkurences nosacījumiem;

               2)

               uz tādiem dalībvalsts tiesību aktiem, kādi minēti pirmajā jautājumā, neattiecas EKL 43. pants, ja tie attiecas uz situāciju, kurā rezidente sabiedrība saņem aizdevumu no citā dalībvalstī vai trešā valstī rezidējošas sabiedrības, kura pati nekontrolē aizņēmēju sabiedrību, un ja šīs abas sabiedrības tieši vai netieši kontrolē kopēja grupai piederoša sabiedrība, kas rezidē trešā valstī;

               3)

               ja nav Kopienu tiesiskā regulējuma, katras dalībvalsts tiesību sistēmā ir jānosaka kompetentās tiesas un tiesvedības procesuālie noteikumi, kam jānodrošina to tiesību aizsardzība, kuras attiecīgajām personām piešķir Kopienu tiesības, tostarp [noteikumi] par cietušo personu valsts tiesās celto prasību kvalifikāciju. Tomēr [šīm tiesām] jānodrošina, lai attiecīgo personu rīcībā būtu efektīvs tiesību aizsardzības līdzeklis, kas tām ļautu panākt, ka tiek atmaksāts nepamatoti iekasēts nodoklis un šai dalībvalstij samaksātās vai tās ieturētās summas tiešā sakarā ar šo nodokli. Runājot par citiem zaudējumiem, kas personai varētu būt nodarīti tāda Kopienu tiesību pārkāpuma rezultātā, par kuru ir atbildīga dalībvalsts, tās pienākums ir atlīdzināt indivīdiem radītos zaudējumus atbilstoši 1996. gada 5. marta sprieduma apvienotajās lietās C-46/93 un C-48/93 Brasserie du Pêcheur un Factortame 51. punktā izklāstītajiem nosacījumiem, neizslēdzot iespēju, ka, pamatojoties uz valsts tiesībām, valsts atbildība var iestāties ar mazāk ierobežojošiem nosacījumiem.
               Ja izrādās, ka dalībvalsts tiesību akti rada brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu, ko aizliedz EKL 43. pants, iesniedzējtiesa, lai noteiktu atlīdzināmos zaudējumus, var pārbaudīt, vai cietušās personas ir izrādījušas pienācīgu rūpību, lai izvairītos no zaudējumiem vai tos mazinātu, un vai tās ir savlaicīgi izmantojušas visus to rīcībā esošos tiesību aizsardzības līdzekļus. Tomēr, lai ar EKL 43. pantu indivīdiem piešķirto tiesību izmantošana nebūtu neiespējama vai pārlieku sarežģīta, iesniedzējtiesa var noteikt, vai šo tiesību aktu piemērošana, ja nepieciešams, apvienojumā ar attiecīgajiem konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikumiem katrā ziņā būtu novedusi līdz prasītāju pamata prāvā pretenziju noraidīšanai attiecīgās dalībvalsts nodokļu administrācijā.

      (1)  OV C 57, 5.3.2005.


title: Lieta T-238/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Ristic u. c./Komisija

text:
               8.9.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/42

         Prasība, kas celta 2007. gada 11. jūlijā — Ristic u. c./Komisija
   (Lieta T-238/07)
   (2007/C 211/79)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Ristic AG, Burgthann (Vācija), Piratic Meeresfrüchte Import GmbH Burgthann (Vācija), Prime Catch Seafood GmbH Burgthann (Vācija) un Rainbow Export Processing SA, San José (Kostarika) (pārstāvis — H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāju prasījumi:

               —

               saskaņā ar EKL 231. panta 1. punktu atcelt Komisijas 2007. gada 16. maija lēmumu (2007/362/EK) tiktāl, ciktāl ar to groza lēmumu 2004/432/EK tā, ka lēmuma pielikumā Kostarika pirmajā ailē netiek minēta ar savu ISO2 kodu, otrajā ailē vairs netiek minēts tās nosaukums un astotajā ailē tā nav atzīmēta ar “X” zīmi, ka saskaņā ar lēmumu 2004/432/EK no Kostarikas Eiropas Savienībā var tikt importēti akvakultūras dzīvnieki un akvakultūras dzīvnieku izcelsmes produkti;

               —

               konstatēt pēc būtības, ka Eiropas Kopienai ir pienākums atlīdzināt prasītājām ar Komisijas lēmumu radītos zaudējumus;

               —

               piespriest Komisijai saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu atlīdzināt prasītājām nepieciešamos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītājas apstrīd Komisijas Lēmumu 2007/362/EK (1), jo ar to Kostarika ir svītrota no trešo valstu saraksta, kuru atliekvielu uzraudzības plāni tika apstiprināti, attiecībā uz akvakultūras dzīvniekiem un akvakultūras dzīvnieku izcelsmes produktiem.
   Prasītājas ir uzņēmumi, kuri galvenokārt nodarbojas ar akvakultūras garneļu apstrādi un tirdzniecību Kostarikā un Ekvadorā. Tās norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu tās EKL 230. panta 4. punkta nozīmē ir skartas gan tieši, gan arī individuāli.
   Prasības pamatojumam prasītājas īpaši norāda, ka apstrīdētais lēmums samērīguma principa pārkāpuma dēļ ir prettiesisks. Turklāt vēl tās norāda uz tiesību uz aizstāvību pārkāpumu, kā arī atbildētājas pilnvaru nepareizu izmantošanu.

      (1)  2007/362/EK: Komisijas Lēmums (2007. gada 16. maijs ), ar ko groza Lēmumu 2004/432/EK par trešo valstu iesniegto atliekvielu uzraudzības plānu apstiprināšanu saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/23/EK (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 2088) (OV L 138, 18. lpp.).


title: Lieta T-1/07: Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Apache Footwear un Apache II Footwear pret Padomi

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/30

         Prasība, kas celta 2007. gada 2. janvārī — Apache Footwear un Apache II Footwear pret Padomi
   (Lieta T-1/07)
   (2007/C 56/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāji: Apache Footwear Ltd, Guangzhou (Ķīna) un Apache II Footwear Ltd, Qingyuan (Ķīna) (pārstāvji — O. Prost un S. Ballschmiede, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt 1. pantu Padomes 2006. gada 5. oktobra Regulā (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (1), tiktāl, ciktāl tajā noteikts 16,5 % antidempinga maksājums prasītāju ražoto preču importam;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāji saskaņā ar EKL 230. panta ceturto daļu vēlas panākt apstrīdētās regulas atcelšanu daļā, ar kuru tiek noteikts galīgais antidempinga maksājums to importētajām precēm Eiropas Savienībā.
   Savas prasības pamatojumam prasītāji izvirza trīs pamatus.
   Pirmkārt, prasītāji apgalvo, ka Padome, novērtējot, vai prasītāji atbilda kritērijiem, lai tiem piemērotu Tirgus Ekonomikas Režīmu (“TER”) saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu (turpmāk tekstā — “Pamatregula”), ir pārkāpusi gan šo Pamatregulu, gan arī pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu, jo Padome, iespējams, nav vērtējusi, vai uz prasītājiem varēja attiecināt ievērojamu valsts iejaukšanās.
   Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka Padome, atsakoties ņemt vērā svarīgu papildinformāciju, ir pārkāpusi pienācīgas rūpības un labas pārvaldības pienākumus, kā rezultātā pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
   Treškārt, prasītāji apgalvo, ka Padome, atsakoties izslēgt bērnu apavus pasākuma piemērošanas jomā galīgā vērtējuma stadijā, ir pārkāpusi Pamatregulas 21. pantu, tās pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu un pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

      (1)  OV L 275, 1. lpp.


title: Lieta T-853/16: Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Techniplan/Komisija

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/58

         Prasība, kas celta 2016. gada 5. decembrī – Techniplan/Komisija
   (Lieta T-853/16)
   (2017/C 022/78)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Techniplan Srl (Roma, Itālija) (pārstāvji – R. Giuffrida un A. Bonavita, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Eiropas Komisija ir pārkāpusi LESD 265. pantu, jo nav paudusi nostāju pēc aicinājuma, ko Techniplan ir nosūtījusi ar formālu brīdinājuma vēstuli;

               —

               noteikt pienākumu rīkoties, kas ir paredzēts LESD 266. pantā, un zaudējumu atlīdzības summu par katru nokavējuma dienu šī pienākuma izpildē, un piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, maksas un atlīdzību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasītāja ir inženiertehniska sabiedrība, kurai ir piešķirta virkne projektu Āfrikas valstīs (Ceļa Banikoara-Kandi [Banikoara-Kandi], Beninā, plānošanas un asfaltēšanas darbu kontrole un uzraudzība; Ceļa RN32 Vallaha-Mirinjoni [Ouallah-Miringoni], Komorās, darbu kontrole; Asfaltēto ceļu Anžuānā [Anjouan] un Moheli [Moheli], Komorās, parastās uzturēšanas darbu vadība; Parastās uzturēšanas darbu Grankomorās [Grande Comores], Komorās, vadība un kontrole; Valsts nozīmes ceļa Nr. 1 Kinkala-Minduli [Kinkala-Mindouli], Kongo, brūvdarbu kontrole un uzraudzība; un Ceļa Bvara-Fambelē [Bouar-Fambélé], Centrālāfrikas Republikā, plānošanas un asfaltēšanas darbu kontrole un uzraudzība; un Darbu saistībā ar PA PNDS sagatavošana un pārraudzība Kongo Demokrātiskajā Republikā).
   Prasītāja šajā ziņā precizē, ka visi šie projekti tika pabeigti, un tos apstiprināja valstu kredītrīkotāji, atbilstošos rēķinus samaksāja un apstiprināja Eiropas Komisijas – projektu finansētājas – struktūras. Tomēr gluži negaidīti sākās tikai daļēja rēķinu samaksa. Prasītāja arī norāda, ka atbildētāja pat piemēroja sīkāk neprecizētu sankciju par labu Eiropas Attīstības fondam, precīzi to neapstrīdot. Konkrēti, pati Eiropas Komisija patvaļīgi ieskaita Techniplan kreditora prasījumus, izmantojot sīkāk neprecizētus norādītus parādus.
   Pret šo pasākumu prasītāja nosūtīja formālu brīdinājuma vēstuli, pamatojoties uz LESD 265. pantu, aicinot Eiropas Komisiju izdot tiesību aktu vai paust oficiālu nostāju par prasītājas maksājuma pieprasījumu un par piemēroto sankciju reālo raksturu.
   Savas prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka Eiropas Komisijas kompetentās struktūras ir rīkojušās pretēji tiesiskās noteiktības un pārskatāmības principam. Šis apstāklis esot būtiski kaitējis subjektīvajām situācijām, kādās ir Techniplan, kurai savukārt esot tiesiski paļāvusies uz to, ka jebkurā brīdī un situācijā tā droši zina, kādas ir tās tiesības un pienākumi, kas garantēti arī Eiropas tiesību sistēmā paredzētajās normās.


title: Lieta C-259/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Elena Recinto-Pfingsten / Swiss International Air Lines AG

text:
               7.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 260/20

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. maijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) — Elena Recinto-Pfingsten/Swiss International Air Lines AG

   (Lieta C-259/13)
   2013/C 260/34
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bundesgerichtshof

      Lietas dalībnieki pamatlietā

      Prasītāja: Elena Recinto-Pfingsten

      Atbildētāja: Swiss International Air Lines AG

      Prejudiciālais jautājums

   Vai 1999. gada 21. jūnija Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgums (1) par gaisa transportu redakcijā, kas grozīta ar Kopienas un Šveices Gaisa transporta komitejas 2010. gada 26. novembra Lēmumu Nr. 2/2010 (2), ir jāinterpretē tādējādi, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regulu (EK) Nr. 261/2004 (3), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, atbilstoši tās 3. panta 1. punkta a) apakšpunktam piemēro arī attiecībā uz pasažieriem, kas izlido no Šveices uz trešo valsti?

      (1)  Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu — Nobeiguma akts — Kopīgās deklarācijas — Paziņojums, kas attiecas uz septiņu nolīgumu ar Šveices Konfederāciju stāšanos spēkā tādās nozarēs, kā personu brīva pārvietošanās, gaisa un sauszemes transports, valsts iepirkums, sadarbība zinātnes un tehnoloģiju jomā, atbilstības novērtējuma savstarpēja atzīšana un tirdzniecība ar lauksaimniecības produktiem (OV 2002, L 114, 73. lpp.).

      (2)  Lēmums Nr. 2/2010, kuru pieņēmusi Apvienotā Kopienas un Šveices Gaisa transporta komiteja, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas 2010. gada 26. novembra Nolīgumu par gaisa transportu, ar ko aizstāj pielikumu Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgumam par gaisa transportu (OV L 347, 54. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004, ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 1. lpp.).


title: Pirmās instances tiesas rīkojums 2005. gada 27. jūnijā lietā T-384/03 Reti Televisive Italiane SpA (RTI) pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumi — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/40

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

   2005. gada 27. jūnijā
   lietā T-384/03 Reti Televisive Italiane SpA (RTI) pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumi - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2005/C 217/89)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Lietā T-384/03 Reti Televisive Italiane SpA (RTI), Roma (Itālija), ko pārstāv Dž. Floridia [G. Floridia] un R. Floridia [R. Floridia], advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv O. Montalto [O. Montalto] un M. Luče Kapostaņjo [M. Luce Capostagno], pārstāvji, otrs procesa ITBS Apelāciju padomē dalībnieks un persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā — Microarea SpA, Dženova (Itālija), ko pārstāv E. Itri [E. Itri], advokāts, par prasību par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 11. septembra lēmumu (lieta R 894/2002-1) iebildumu procesā starp Reti Televisive Italiane un Microarea SpA, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs M. Jēgers [M. Jaeger], tiesneši J. Azizi [J. Azizi] un E. Kremona [E. Cremona], sekretārs H. Jungs [H. Jungs], 2005. gada 27. jūnijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Tiesvedībai vairs nav pamata;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 21, 21.01.2004.


title: Lieta C-578/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – C.K., H.F. un nepilngadīgais A.S./Slovēnijas Republika

text:
               23.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/17

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 17. novembrī iesniedza Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) – C.K., H.F. un nepilngadīgais A.S./Slovēnijas Republika
   (Lieta C-578/16)
   (2017/C 022/24)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: C.K., H.F. un nepilngadīgais A.S.

      Atbildētāja: Slovēnijas Republika

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai noteikumu par diskrecionārās klauzulas atbilstoši Dublinas III regulas 17. panta 1. punktam interpretācija, ņemot vērā šīs tiesību normas iedabu, galu galā ir jāveic dalībvalsts tiesai un vai šie noteikumi tiesas, kuras nolēmumus nevar pārsūdzēt, atbrīvo no pienākuma lietu iesniegt Tiesā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 267. panta trešo daļu?
               Pakārtoti, ja atbilde uz iepriekšformulēto jautājumu ir noliedzoša:

               2)

               Vai apstākļu izvērtējums atbilstoši Dublinas III regulas 3. panta 2. punktam (tādā kā aplūkotajā gadījumā) ir pietiekams Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. panta un 19. panta 2. punkta, to lasot kopā ar Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 3. pantu un Ženēvas konvencijas 33. pantu, prasību ievērošanai?
               Saistībā ar šo jautājumu

               3)

               Vai no Dublinas III regulas 17. panta 1. punkta interpretācijas izriet, ka diskrecionārā klauzula dalībvalstij ir jāpiemēro obligāti, lai efektīvi nodrošinātu aizsardzību pret tiesību atbilstoši Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 4. pantam pārkāpumiem tādos gadījumos kā pamatlietā minētais, un ka šī piemērošana liedz starptautiskās aizsardzības pieteicēju pārsūtīt uz kompetento dalībvalsti, kura savu kompetenci ir atzinusi saskaņā ar šo regulu?
               Ja atbilde uz iepriekšformulēto jautājumu ir apstiprinoša:

               4)

               Vai diskrecionārās klauzula atbilstoši Dublinas III regulas 17. panta 1. punktam var kalpot par pamatu, kas ļauj starptautiskās aizsardzības pieteicējam vai citai personai pārsūtīšanas procedūrā saskaņā ar šo regulu atsaukties uz klauzulas piemērošanu, kas kompetentās administratīvām iestādēm un dalībvalsts tiesām ir jāizvērtē, vai arī minētajām iestādēm un tiesām pašām ir pēc savas ierosmes jākonstatē minētie apstākļi?


title: Lieta C-11/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van Beroep te Gent (Beļģija) 2007. gada 18. janvāra rīkojumu — Hans Eckelkamp u.c. pret Beļģijas valsti

text:
               10.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hof van Beroep te Gent (Beļģija) 2007. gada 18. janvāra rīkojumu — Hans Eckelkamp u.c. pret Beļģijas valsti
   (Lieta C-11/07)
   (2007/C 56/39)
   Tiesvedības valoda — nīderlandiešu
   Iesniedzējtiesa
   Hof van Beroep te Gent
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Hans Eckelkamp u.c.

      Atbildētāja: Beļģijas valsts
   Prejudiciālie jautājumi
   Vai EK līguma 12. pants kopsakarā ar EK līguma 17. un 18. pantu un EK līguma 56. pants kopsakarā ar EK līguma 58. pantu iestājas pret tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru, iegūstot nekustamu īpašumu mantošanas kārtībā, kurš atrodas dalībvalstī (atrašanās vietas valsts), tā apliek ar nodokli nekustamā īpašuma vērtību, lai gan šī valsts pieļauj atskaitījumu atbilstoši īpašuma apgrūtinājuma vērtībai (piemēram, attiecībā uz nekustamo īpašumu ar hipotekāru pilnvaru nodrošinātas saistības) gadījumā, ja mantojuma atstājējs nāves brīdī dzīvoja atrašanās vietas valstī, bet ne gadījumā, ja mantojuma atstājējs nāves brīdī dzīvoja citā dalībvalstī (dzīves vietas valsts)?


title: Lieta C-86/10: Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 23. maija rīkojums ( Arbeitsgericht Siegburg , Vācija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/27

         Tiesas otrās palātas priekšsēdētāja 2011. gada 23. maija rīkojums (Arbeitsgericht Siegburg, Vācija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Hüseyin Balaban/Zelter GmbH

   (Lieta C-86/10) (1)

   2011/C 252/52
   Tiesvedības valoda — vācu
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 113, 01.05.2010.


title: Lieta T-501/07: Prasība, kas celta 2007. gada 24. decembrī — RS Arbeitsschutz /ITSB — RS Components ( RS )

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/53

         Prasība, kas celta 2007. gada 24. decembrī — RS Arbeitsschutz/ITSB — RS Components (“RS”)
   (Lieta T-501/07)
   (2008/C 64/84)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: R. S. Arbeitsschutz Bedarfshandesgesellschaft mbH, Kaltenkirchen, (Vācija) (pārstāvis — M. Ivens, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: RS Components Ltd, Corby (Apvienotā Karaliste)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 531/2007-2, kas paziņots prasītājai 2007. gada 26. oktobrī, un Iebildumu nodaļas 2007. gada 13. februāra lēmumu par iebildumiem Nr. B 902/660.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kutu veido stilizēts cimda vai rokas attēls un lielie burti “RS” treknā drukā, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 17. un 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 4 113 981

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: RS Components Ltd

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska preču zīme “RS” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 17. un 25. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-20/13 P: Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Marcuccio /Komisija Apelācija — Civildienests — Ierēdņi — Pensijas un invaliditātes pabalsts — Pensionēšanās invaliditātes dēļ — Invaliditātes komiteja — Sastāvs — Ārstu iecelšana — Attiecīgā ierēdņa bezdarbība otra ārsta iecelšanai — Tiesas priekšsēdētāja iecelts otrs ārsts — Trešā ārsta iecelšana saskaņā ar kopīgu pirmā un otrā ieceltā ārsta piekrišanu — Civildienesta noteikumu II pielikuma 7. pants — Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana pēc Vispārējās tiesas veiktās lietas nodošanas atpakaļ

text:
               25.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/32

         Vispārējās tiesas 2014. gada 26. jūnija spriedums – Marcuccio/Komisija
   (Lieta T-20/13 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas un invaliditātes pabalsts - Pensionēšanās invaliditātes dēļ - Invaliditātes komiteja - Sastāvs - Ārstu iecelšana - Attiecīgā ierēdņa bezdarbība otra ārsta iecelšanai - Tiesas priekšsēdētāja iecelts otrs ārsts - Trešā ārsta iecelšana saskaņā ar kopīgu pirmā un otrā ieceltā ārsta piekrišanu - Civildienesta noteikumu II pielikuma 7. pants - Pirmajā instancē celtās prasības noraidīšana pēc Vispārējās tiesas veiktās lietas nodošanas atpakaļ)
   2014/C 282/42
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (Tricase, Itālija) (pārstāvis – G. Cipressa, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Currall, C. Berardis-Kayser un G. Gattinara, pārstāvji, kam palīdz A. Dal Ferro, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2012. gada 6. novembra spriedumu lietā F-41/06 RENV Marcuccio/Komisija (Krājumā vēl nav publicēts) nolūkā atcelt šo spriedumu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Luigi Marcuccio sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      (1)  OV C 71, 9.3.2013.


title: Lieta T-137/08: Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. oktobra spriedums — BCS /ITSB — Deere (Zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija) (Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas procedūra — Kopienas preču zīme, ko veido zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija — Absolūts atteikuma pamatojums — Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (šobrīd Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts) — Relatīvs atteikuma pamatojums — Valsts agrāka nereģistrēta preču zīme, ko veido zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija — Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (šobrīd Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 40/94 73. pants (šobrīd Regulas Nr. 207/2009 75. pants))

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/21

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 28. oktobra spriedums — BCS/ITSB — Deere (Zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija)
   (Lieta T-137/08) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas procedūra - Kopienas preču zīme, ko veido zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija - Absolūts atteikuma pamatojums - Izmantošanas rezultātā iegūta atšķirtspēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 3. punkts un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkts (šobrīd Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 3. punkts un 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts) - Relatīvs atteikuma pamatojums - Valsts agrāka nereģistrēta preču zīme, ko veido zaļās un dzeltenās krāsas kombinācija - Regulas Nr. 40/94 8. panta 4. punkts un 52. panta 1. punkta c) apakšpunkts (šobrīd Regulas Nr. 207/2009 8. panta 4. punkts un 53. panta 1. punkta c) apakšpunkts) - Pienākums norādīt pamatojumu - Regulas Nr. 40/94 73. pants (šobrīd Regulas Nr. 207/2009 75. pants))
   2009/C 297/29
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BCS SpA, Milāna (Itālija) (pārstāvji — M. Frankozi [M. Franzosi], V. Jandoli [V. Jandoli] un F. Santonosito [F. Santonocito], avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis [D. Botis])

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Pirmās instances tiesā: Deere & Company, Vilmingtona [Wilmington] (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — Dž. Greja [J. Gray], solicitor, un A. Tornato [A. Tornato], advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2008. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 222/2007-2 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procedūru starp BCS SpA un Deere & Company

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BCS SpA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 142, 07.06.2008.


title: Lieta F-80/12: Prasība, kas celta 2012. gada 26. jūlijā — ZZ /EIT

text:
               20.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/18

         Prasība, kas celta 2012. gada 26. jūlijā — ZZ/EIT
   (Lieta F-80/12)
   2012/C 319/34
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT)

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par prasītāja iecelšanu citā amatā

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt lēmumu, ar kuru prasītājs ir iecelts par padomdevēju, kas viņam tika paziņots 2011. gada 16. septembrī, un apstiprināts viņa atjauninātajā darba aprakstā, kurš viņam paziņots 2011. gada 6. oktobrī;

               —

               ja nepieciešams, atcelt netieši izteikto lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību, kuru viņš iesniedza 2011. gada 16. decembrī;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt visus izdevumus.