title: Lieta T-98/18: Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (“MULTIFIT”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/33

         Prasība, kas celta 2018. gada 20. februārī – Multifit Tiernahrungs/EUIPO (“MULTIFIT”)
   (Lieta T-98/18)
   (2018/C 134/48)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krēfelde, Vācija) (pārstāvji: N. Weber un L. Thiel, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Informācija par procesu EUIPO

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “MULTIFIT” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 15 996 291

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 15. novembra lēmums lietā R 846/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta T-99/18: Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Stamatopoulos/ENISA

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/34

         Prasība, kas celta 2018. gada 19. februārī – Stamatopoulos/ENISA

   (Lieta T-99/18)
   (2018/C 134/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Grigorios Stamatopoulos (Atēnas, Grieķija) (pārstāvis: S. Pappas, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ENISA cilvēkresursu nodaļas 2017. gada 25. jūlija lēmumu, ar kuru tika noraidīta prasītāja kandidatūra uz ENISA Finanšu un iepirkuma daļas vadītāja amatu, ko viņš iesniedzis saskaņā ar paziņojumu par vakanci ENISA-TA16-AD-2017-03, lai tādējādi aģentūra taisnīgi un pārskatāmi atkārtoti izvērtētu prasītāja kandidatūru;

               —

               piespriest atbildētājai samaksāt prasītājam kompensāciju vismaz piecu tūkstošu (5 000) EUR apmērā par morālo kaitējumu, kas viņam radīts apstrīdētā akta prettiesiskuma dēļ;

               —

               piespriest atbildētājai segt pašai savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā aktā atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tam trūkstot pietiekama pamatojuma par prasītāja kandidatūras noraidīšanu. Lai gan ENISA prasītājam darīja zināmu viņa punktu skaitu par katru atlases kritēriju un kopējo punktu skaitu, visi kandidāti būtībā tika vērtēti salīdzinoši, tāpēc katram pretendentam punkti tika piešķirti šādas salīdzinošas analīzes rezultātā. Līdz ar to prasītājs apgalvo, ka, tā kā ENISA viņam nav darījusi zināmu konkrētu pamatojumu par viņam piešķirtajiem punktiem par katru kritēriju, ieskaitot to izraudzīto pretendentu salīdzinošās priekšrocības, kuri vēlāk piedalījās intervijās un pārbaužu kārtā, tā neesot sniegusi pietiekamu pamatojumu, kas prasītājam ļautu izvērtēt, vai viņam nelabvēlīgais akts bija pietiekami pamatots un vai būtu lietderīgi celt prasību Vispārējā tiesā, un lai Vispārējā tiesa varētu pārbaudīt akta tiesiskumu.

               2.

               Otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka atlases komitejas vērtējumā par viņa spējām ir pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, it īpaši attiecībā uz šādiem atlases kritērijiem: “ļoti labas organizatoriskās prasmes, precizitāte un spēja analizēt, savākt un apkopot sarežģītu finanšu informāciju”, “izcilas sarunu un problēmu risināšanas prasmes”, “spēja vadīt personālu un risināt konfliktus”, “labas mutiskas un rakstiskas saziņas prasmes angļu valodā” un “spēja saglabāt efektivitāti lielas darba slodzes apstākļos un konsekventi ievērot plānotos termiņus neatkarīgi no darba vides izmaiņām”.

               3.

               Trešajā pamatā prasītājs apgalvo, ka ar apstrīdēto aktu ir pārkāpti vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principi. Atlases komiteja esot patvaļīgi un prettiesiski noteikusi slieksni kandidātu piekļuvei intervijas un testu kārtai. Prasītājs apgalvo, ka paziņojumā par vakanci neesot bijuši paredzēti nekādi nosacījumi par to, kad šis slieksnis tiks noteikts un kādus kritērijus atlases komiteja ņems vērā tā noteikšanā. Līdz ar to atlases komiteja neviena brīdī nav sniegusi pamatojumu tam, kā tā noteikusi šī sliekšņa līmeni, bet kandidātiem par to paziņojusi tikai pēc vērtējuma pabeigšanas.

               4.

               Visbeidzot, ņemot vērā iepriekš minētos pārkāpumus, prasītājs lūdz piespriest kompensāciju par morālo kaitējumu, ko viņš esot cietis, piedaloties kļūdainā un prettiesiskā procedūrā, un viņa kandidatūras noraidīšanas pamatojuma trūkuma dēļ, ko varot uzskatīt par pilnīgu cieņas trūkumu un viņa tiesību uz taisnīgu pārvaldību neievērošanu.


title: Lieta T-77/18: Prasība, kas celta 2018. gada 12. februārī – VE/EVTI

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/26

         Prasība, kas celta 2018. gada 12. februārī – VE/EVTI
   (Lieta T-77/18)
   (2018/C 134/37)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: VE (pārstāvji: L. Levi un N. Flandin, advokātes)

      Atbildētāja: Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt 2016. gada novērtējuma ziņojumu par prasītāju, ciktāl tajā prasītāja sniegums ir novērtēts kā “neapmierinošs”;

               —

               ja nepieciešams, atcelt arī EVTI 2017. gada 6. novembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

               —

               par prasītājam nodarīto morālo kaitējumu piespriest kompensāciju, kas novērtēta ex aequo et bono10 000 EUR apmērā, un

               —

               piespriest atlīdzināt visus prasītāja advokātu izdevumus saistībā ar šo prasību.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

               1.

               Iebilde par prettiesiskumu, jo EVTI esot apstiprinājusi Novērtējuma rokasgrāmatu, iepriekš to neiesniedzot Personāla komitejai saskaņā ar Civildienesta noteikumu 110. pantu.

               2.

               Civildienesta noteikumu 43. panta 1. punkta un Novērtējuma rokasgrāmatas pārkāpums, jo atbildētāja esot pieļāvusi vairākas acīmredzamas kļūdas vērtējumā:

                           —

                           acīmredzamas kļūdas vērtējumā par prasītāja pamatdarbību saistībā ar kritērijiem “efektivitāte”, “spējas” un “uzvedība”, un

                           —

                           acīmredzamas kļūdas atbildētājas vērtējumā par pārējām prasītāja darbībām.

               3.

               Rūpības pienākuma un labas pārvaldības principa pārkāpums saistībā ar prasītāja veselības problēmām un saistībā ar padomu nesniegšanu prasītājam, nelabvēlīgiem darba apstākļiem un pienācīgas apmācības trūkumu.


title: Lieta C-396/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o., maksātnespējīgā sabiedrība/ Republika Slovenija (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 184. un 185. pants — Priekšnodokļa atskaitījuma korekcija — Atskaitījuma noteikšanai izmantoto sastāvdaļu izmaiņas — Jēdziens “pilnīgi vai daļēji neapmaksāti darījumi” — Sekas, kādas tiek radītas ar likumīgā spēkā stājušos lēmumu par sanācijas apstiprināšanu)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovēnija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o., maksātnespējīgā sabiedrība/ Republika Slovenija

   (Lieta C-396/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējā pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 184. un 185. pants - Priekšnodokļa atskaitījuma korekcija - Atskaitījuma noteikšanai izmantoto sastāvdaļu izmaiņas - Jēdziens “pilnīgi vai daļēji neapmaksāti darījumi” - Sekas, kādas tiek radītas ar likumīgā spēkā stājušos lēmumu par sanācijas apstiprināšanu))
   (2018/C 134/08)
   Tiesvedības valoda – slovēņu

      Iesniedzējtiesa

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o., maksātnespējīgā sabiedrība

      Atbildētāja: Republika Slovenija

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 185. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka parādnieka saistību apjoma samazināšana, kas izriet no galīga sanācijas apstiprinājuma, šīs normas izpratnē ir uzskatāma par izmaiņām atskaitījumu apmēra noteikšanai izmantotajās sastāvdaļās.

               2)

               Direktīvas 2006/112 185. panta 2. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka parādnieka saistību apjoma samazināšana, kas izriet no galīga sanācijas apstiprinājuma, nav uzskatāma par pilnīgi vai daļēji neapmaksātu darījumu, attiecībā uz kuru sākotnējais atskaitījuma apmērs nav jākoriģē, ja vien šis samazinājums ir galīgs, kas tomēr ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

               3)

               Direktīvas 2006/112 185. panta 2. punkta otrā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai īstenotu šajā normā paredzēto iespēju, dalībvalstij nav skaidri jāparedz pienākums darījumu pilnīgas vai daļējas neapmaksāšanas gadījumos koriģēt atskaitījumus.

      (1)  OV C 335, 12.9.2016.


title: Lieta C-698/17 P: Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 13. decembrī Toni Klement iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-211/14 RENV Toni Klement/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/13

         Apelācijas sūdzība, ko 2017. gada 13. decembrīToni Klement iesniedza par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-211/14 RENV Toni Klement/Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)
   (Lieta C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzību iesniedzējs: Toni Klement (pārstāvis: J. Weiser, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

               1.

               atcelt Vispārējās tiesas 2017. gada 10. oktobra spriedumu lietā T-211/14 RENV un

               2.

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzējs būtībā izvirza trīs apelācijas sūdzības pamatus.
   Kā pirmo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz apstrīdētās trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspēju. Pārsūdzētajā spriedumā neesot ietverts nekāds pamatojums, kādēļ apstrīdētajai trīsdimensiju preču zīmei būtu piešķirama īpaši augsta atšķirtspēja, lai gan tās forma esot tīri tehniska. Līdz ar to sprieduma pamatojums esot neskaidrs un nesaprotams būtiskā aspektā, un tātad tajā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.
   Kā otro apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza pārsūdzētā sprieduma pretrunīgu un nepietiekamu pamatojumu attiecībā uz vārdiskā elementa “Bullerjan”, kas tiek pievienots apstrīdētajai preču zīmei tās izmantošanas laikā, atšķirtspēju. Pārsūdzētajā spriedumā neesot nekādu norāžu par to, kādu atšķirtspējas pakāpi Vispārējā tiesa ir piešķīrusi pievienotajam vārdiskajam elementam. Bez pievienotā vārdiskā elementa atšķirtspējas noteikšanas nevarot tikt novērtēts, vai tas ietekmē apstrīdētās preču zīmes atšķirtspēju. Turklāt pārsūdzētais spriedums šajā aspektā esot pretrunīgs. Piemēram, no vienas puses, Vispārējā tiesa uzskatot, ka vārdiskais elements varot atvieglot preču komerciālās izcelsmes noteikšanu, no otras puses, tā norādot, ka tas neietekmējot apstrīdētās trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspēju. Tomēr komerciālās izcelsmes noteikšanas atvieglojums un atšķirtspējas neesamība esot viens otru izslēdzoši aspekti.
   Kā trešo apelācijas sūdzības pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza nepareizu juridisko vērtējumu, nosakot apstrīdētās trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspēju. Lai noteiktu trīsdimensiju preču zīmes atšķirtspējas pakāpi, esot jāsalīdzina aizsargātā forma ar tirgū pieejamām formām. Tomēr Vispārējā tiesa savā pamatojumā esot balstījusies nevis uz pastāvošajām formām, bet gan uz “krāsns formu vispārēji”. Taču šāda vidusmēra krāsns forma nepastāvot.


title: Lieta T-79/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – Bekat/EUIPO – Borbet (“ARBET”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/27

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – Bekat/EUIPO – Borbet (“ARBET”)
   (Lieta T-79/18)
   (2018/C 134/38)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Arif Oliver Bekat (Eslingena, Vācija) (pārstāvis: P. Kohl, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Borbet GmbH (Halenberga, Vācija)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “ARBET” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 320 915

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2017. gada 6. decembra lēmums lietā R 1117/2017-4

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un noraidīt personas, kas iestājusies lietā, 2017. gada 26. maija apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas 2017. gada 30. marta lēmumu;

               —

               piespriest personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp procesā Apelācijas padomē radušos izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Apvienotās lietas C-398/16 un C-399/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nīderlande) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)/Staatssecretaris van Financiën (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — LESD 49. un 54. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Nodokļu tiesību akti — Uzņēmumu ienākuma nodoklis — Priekšrocības, kas saistītas ar vienas fiskālās vienības izveidi — Pārrobežu grupas izslēgšana)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/7

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 28. februāra spriedums (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Nīderlande) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)/Staatssecretaris van Financiën

   (Apvienotās lietas C-398/16 un C-399/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - LESD 49. un 54. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Nodokļu tiesību akti - Uzņēmumu ienākuma nodoklis - Priekšrocības, kas saistītas ar vienas fiskālās vienības izveidi - Pārrobežu grupas izslēgšana))
   (2018/C 134/09)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

   Nīderlandes Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)/Staatssecretaris van Financiën

      Atbildētāja: Staatssecretaris van Financiën

      Rezolutīvā daļa

               1)

               LESD 49. un 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru vienā dalībvalstī reģistrētam mātesuzņēmumam nav ļauts atskaitīt saistīta uzņēmuma piešķirta aizdevuma, kas paredzēts citā dalībvalstī reģistrēta meitasuzņēmuma kapitālieguldījuma finansēšanai, procentus, taču, ja meitasuzņēmums būtu bijis reģistrēts tai pašā dalībvalstī, mātesuzņēmums šo atskaitījumu varētu veikt, ar to izveidodams fiskāli integrētu vienību.

               2)

               LESD 49. un 54. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds ir aplūkots pamatlietā, saskaņā ar kuru vienā dalībvalstī reģistrēts mātesuzņēmums nevar no savas peļņas atskaitīt kapitāla vērtības samazinājumu, kas izriet no valūtas kursa svārstību rezultātā radītiem zaudējumiem, saistībā ar savas līdzdalības kādā citā dalībvalstī reģistrētā meitasuzņēmumā vērtību, ja šajā tiesiskajā regulējumā simetriski ar nodokli netiek aplikts šo svārstību rezultātā gūtais kapitāla vērtības pieaugums.

      (1)  OV C 371, 10.10.2016.


title: Lieta C-727/17: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. decembrī iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Polija) – ECO-WIND Construction S. A. z siedzibą w Warszawie/Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/14

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 29. decembrī iesniedza Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Polija) – ECO-WIND Construction S. A. z siedzibą w Warszawie/Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

   (Lieta C-727/17)
   (2018/C 134/19)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: ECO-WIND Construction S. A. z siedzibą w Warszawie

      Valsts pārvaldes iestāde: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2015/1535 (2015. gada 9. septembris), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko noteikumu un informācijas sabiedrības pakalpojumu noteikumu jomā (1), 1. panta 1. punkta f) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pie “tehniskajiem noteikumiem”, kuru projekts jāpaziņo Komisijai saskaņā ar minētās direktīvas 5. panta 1. punktu, ir piederīgs likuma noteikums, ar kuru tiek ieviests vēja elektrostaciju izvietošanas ierobežojums, nosakot, ka to minimālajam attālumam no dzīvojamās mājas vai ēkas ar jauktu lietošanas funkciju, kas ietver dzīvojamo funkciju, ir jābūt vismaz desmit reizes lielākam par vēja elektrostaciju augstumu, ko mēra no grunts līmeņa līdz būves augstākajam punktam, ieskaitot tehniskos elementus, it īpaši rotoru kopā ar lāpstiņām?

               2)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (2) 15. panta 2. punkta a) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pie noteikumiem, saskaņā ar kuriem piekļuve pakalpojumu darbībai vai tās veikšanai ir atkarīga no teritoriāla ierobežojuma, it īpaši no tādiem ierobežojumiem, kas noteikti saistībā ar minimālo ģeogrāfisko attālumu starp pakalpojumu sniedzējiem, par kuriem dalībvalsts paziņo Komisijai saskaņā ar minētas direktīvas 15. panta 7. punktu, ir piederīgs likuma noteikums, ar kuru tiek ieviests vēja elektrostaciju izvietošanas ierobežojums, nosakot, ka to minimālajam attālumam no dzīvojamās mājas vai ēkas ar jauktu lietošanas funkciju, kas ietver dzīvojamo funkciju, ir jābūt vismaz desmit reizes lielākam par vēja elektrostaciju augstumu, ko mērā no grunts līmeņa līdz būves augstākajam punktam, ieskaitot tehniskos elementus, it īpaši rotoru kopā ar lāpstiņām?

               3)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (3) 3. panta 1. punkta pirmā daļa un 13. panta 1. punkta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir pretrunā valsts noteiktais tiesiskais regulējums, ar kuru tiek ieviests vēja elektrostaciju izvietošanas ierobežojums, nosakot, ka to minimālajam attālumam no dzīvojamās mājas vai ēkas ar jauktu lietošanas funkciju, kas ietver dzīvojamo funkciju, ir jābūt vismaz desmit reizes lielākam par vēja elektrostaciju augstumu, ko mēra no grunts līmeņa līdz būves augstākajam punktam, ieskaitot tehniskos elementus, it īpaši rotoru kopā ar lāpstiņām?

      (1)  OV 2015, L 241, 1. lpp.

      (2)  OV 2006, L 376, 36. lpp.

      (3)  OV 2009, L 140, 1. lpp.


title: Lieta T-82/18: Prasība, kas celta 2018. gada 13. februārī – Husky CZ/EUIPO – Husky of Tostock (“HUSKY”)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/27

         Prasība, kas celta 2018. gada 13. februārī – Husky CZ/EUIPO – Husky of Tostock (“HUSKY”)
   (Lieta T-82/18)
   (2018/C 134/39)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Husky CZ s.r.o. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis: L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Husky of Tostock Ltd (Vudbridža, Apvienotā Karaliste)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “HUSKY” zilā, melnā un baltā krāsā – reģistrācijas pieteikums Nr. 4 442 431

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 18. janvāra lēmums lietā R 812/2017-1

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Apelācijas padome nav pienācīgi ņēmusi vērā prasītājas iesniegtos argumentus un pierādījumus un līdz ar to ir nepareizi uzskatījusi, kādas agrākās tiesības ir iebildumu pamatā.


title: Lieta C-9/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) – kriminālprocess pret Detlef Meyn

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 4. janvārī iesniedza Oberlandesgericht Karlsruhe (Vācija) – kriminālprocess pret Detlef Meyn

   (Lieta C-9/18)
   (2018/C 134/20)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Oberlandesgericht Karlsruhe

      Pamatlietas puses

      Apsūdzētais: Detlef Meyn

      Prejudiciālais jautājums

   Vai pastāv atzīšanas pienākums atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/126/EK (2006. gada 20. decembris) par vadītāju apliecībām (1)– Trešā vadītāju apliecību direktīva (turpmāk tekstā – “VA direktīva”) – 2. panta 1. punktam arī pēc tam, kad Eiropas Savienības dalībvalsts, nepārbaudot transportlīdzekļa vadīšanas prasmes, ir veikusi vadītāja apliecības apmaiņu, ja iepriekšējā vadītāja apliecība nebija jāatzīst (šajā gadījumā – iepriekšējā vadītāja apliecība, ko bija izsniegusi cita Eiropas Savienības dalībvalsts, savukārt bija balstīta uz trešās valsts izsniegtas vadītāja apliecības apmaiņu, VA direktīvas 11. panta 6. punkta trešais teikums)?

      (1)  OV L 403, 18. lpp.


title: Lieta T-51/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī –Kleani/Tiesa

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/22

         Prasība, kas celta 2018. gada 30. janvārī –Kleani/Tiesa
   (Lieta T-51/18)
   (2018/C 134/31)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Efterpi Kleani (Berlīne, Vācija) (pārstāve: S. Tassi, advokāte)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Tiesa

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Tiesas 2017. gada 23. novembra lēmumu (atsauces nr. 20172046), ar ko tika noraidīts prasītājas piedāvājums, ko tā iesniedza saistībā ar paziņojumu par ārštata grieķu valodas tulkotāja līguma 2017/S 002-001564 noslēgšanu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā neesot norādīts nedz konkrētu kritēriju kopums, ar kuriem ir noteikts konkursa procedūrā prasītais tulkojumu kvalitātes līmenis, nedz jebkāda veida labojumi vai salīdzinošs atzinums, ar kura palīdzību – prasītājas ieskatos – varētu pamatot, kādēļ prasītājas iesniegtais tulkošanas pārbaudījums neatbilda minimālajam prasītajam līmenim. Prasītāja uzskata, ka apstrīdētais lēmums neesot pienācīgi pamatots un ka atlases procedūra neesot bijusi pārskatāma.


title: Lieta T-83/18: Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – CH/Parlaments

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/28

         Prasība, kas celta 2018. gada 9. februārī – CH/Parlaments
   (Lieta T-83/18)
   (2018/C 134/40)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CH (pārstāvji: C. Bernard-Glanz un A. Tymen, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atzīt šo prasību par pieņemamu;

               —

               piespriest atbildētājam iesniegt RDP komitejas atzinumus, RDP komitejas uzklausīto liecinieku uzklausīšanas ierakstus un lietas materiālus, kas nosūtīti Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam saskaņā ar RDP komitejas iekšējā reglamenta 10. pantu;

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu un, ja nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

               —

               piespriest atbildētājam samaksāt 68 500 EUR par prasītājai nodarīto dažādu veidu morālo kaitējumu;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 41. pants, Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 25. pants (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”), ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ka ir pārkāpts labas pārvaldības princips, nav ievērotas tiesības tikt uzklausītam un tiesības uz aizstāvību un ka nav izpildīts pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses, pieņemot apstrīdēto lēmumu šajā lietā, proti, Eiropas Parlamenta lēmumu noraidīt prasītājas lūgumu sniegt palīdzību.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā, Hartas 31. panta, Civildienesta noteikumu 12.a un 24. panta pārkāpums un pienākuma ņemt vērā ierēdņu intereses neizpilde.


title: Lieta T-61/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Rodriguez Prieto/Komisija

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/23

         Prasība, kas celta 2018. gada 5. februārī – Rodriguez Prieto/Komisija
   (Lieta T-61/18)
   (2018/C 134/32)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luksemburga) (pārstāvji: S. Orlandi un T. Martin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               primāri, atzīt un piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājam radīto kaitējumu, sedzot 68 831 euro par nodarīto mantisko kaitējumu un 100 000 par morālo kaitējumu;

               —

               pakārtoti, atzīt un piespriest atcelt 2017. gada 28. marta lēmumu, ar kuru tika atteikts sniegt palīdzību;

               —

               katrā ziņā atzīt un piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs galvenokārt apgalvo, ka Komisija esot izdarījusi dienesta pārkāpumu, neatzīstot prasītāju par trauksmes cēlēju, kā rezultātā prasītājam ir nodarīts mantisks un morāls kaitējums, kas ir jāatlīdzina atbildētājai. Pakārtoti, prasītājs uzskata, ka iestāde ir pārkāpusi Civildienesta noteikumu 24. pantu, kriminālprocesā atsakoties tam sniegt šajā noteikumā paredzēto palīdzību.


title: Lieta C-545/16: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopējais muitas tarifs — Tarifu pozīcijas — Mehāniskie transportlīdzekļi preču pārvadāšanai — Apakšpozīcijas 8704 10 10 un 8704 21 91 — Regula (ES) 2015/221 — Spēkā esamība)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/8

         Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

   (Lieta C-545/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopējais muitas tarifs - Tarifu pozīcijas - Mehāniskie transportlīdzekļi preču pārvadāšanai - Apakšpozīcijas 8704 10 10 un 8704 21 91 - Regula (ES) 2015/221 - Spēkā esamība))
   (2018/C 134/10)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pamatlietas puses

      Prasītājas: Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited

      Atbildētāji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Rezolutīvā daļa

   Uzdoto jautājumu izvērtēšanā nav atklājies neviens apstāklis, kas varētu ietekmēt Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/221 (2015. gada 10. februāris) par atsevišķu preču klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā spēkā esamību.

      (1)  OV C 14, 16.1.2017.


title: Lieta C-572/16: Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Vide — Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā — Direktīva 2003/87/EK — 10.a pants — Lēmums 2011/278/ES — Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei — Laikposms no 2013. līdz 2020. gadam — Sadales pieteikums — Kļūdaini dati — Izlabošana — Noilguma termiņš)

text:
               16.4.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 134/9

         Tiesas (pirmā palāta) 2018. gada 22. februāra spriedums (Verwaltungsgericht Berlin (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – INEOS Köln GmbH/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-572/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Vide - Siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Eiropas Savienībā - Direktīva 2003/87/EK - 10.a pants - Lēmums 2011/278/ES - Pagaidu noteikumi saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei - Laikposms no 2013. līdz 2020. gadam - Sadales pieteikums - Kļūdaini dati - Izlabošana - Noilguma termiņš))
   (2018/C 134/11)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Verwaltungsgericht Berlin

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: INEOS Köln GmbH

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Rezolutīvā daļa

   Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (2003. gada 13. oktobris), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/29/EK (2009. gada 23. aprīlis), 10.a pants, kā arī Komisijas Lēmums 2011/278/ES (2011. gada 27. aprīlis), ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Direktīvā 2003/87, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā nav tāda valsts tiesību norma kā pamatlietā aplūkotā, kurā, lai iesniegtu bezmaksas emisijas kvotu sadales pieteikumu par laikposmu no 2013. līdz 2020. gadam, ir paredzēts noilguma termiņš, kuram beidzoties, pieteicējam nav nekādas iespējas labot vai papildināt savu pieteikumu, jo šis termiņš nevar padarīt par praktiski neiespējamu vai pārmērīgi sarežģītu šāda pieteikuma iesniegšanu.

      (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-533/16: Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 21. marta spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma — Direktīva 2006/112/EK — 167. – 171. pants — Tiesības uz PVN atskaitīšanu — Tiesības uz PVN atmaksu nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti atmaksas dalībvalstī — 178. panta a) punkts — Tiesību uz PVN atskaitīšanu izmantošanas noteikumi — Direktīva 2008/9/EK — PVN atmaksāšanas noteikumi — Noilguma termiņš — Nodokļu neitralitātes princips — PVN, kas samaksāts un iekļauts rēķinos vairākus gadus pēc attiecīgo preču piegādes — Atmaksas tiesību atteikums noilguma termiņa iestāšanās dēļ, kas esot sācies preču piegādes dienā)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/11

         Tiesas (otrā palāta) 2018. gada 21. marta spriedums (Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Volkswagen AG/Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

   (Lieta C-533/16) (1)

   ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēma - Direktīva 2006/112/EK - 167. – 171. pants - Tiesības uz PVN atskaitīšanu - Tiesības uz PVN atmaksu nodokļu maksātājiem, kas nav reģistrēti atmaksas dalībvalstī - 178. panta a) punkts - Tiesību uz PVN atskaitīšanu izmantošanas noteikumi - Direktīva 2008/9/EK - PVN atmaksāšanas noteikumi - Noilguma termiņš - Nodokļu neitralitātes princips - PVN, kas samaksāts un iekļauts rēķinos vairākus gadus pēc attiecīgo preču piegādes - Atmaksas tiesību atteikums noilguma termiņa iestāšanās dēļ, kas esot sācies preču piegādes dienā))
   (2018/C 166/13)
   Tiesvedības valoda – slovāku

      Iesniedzējtiesa

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Volkswagen AG

      Atbildētāja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Rezolutīvā daļa

   Savienības tiesības ir interpretējamas tādējādi, ka tās nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru tādos apstākļos kā pamatlietā aplūkotie, kuros nodokļu maksātājam izrakstītajā rēķinā ir iekļauts pievienotās vērtības nodoklis (PVN) un tas to ir samaksājis vairākus gadus pēc attiecīgo preču piegādes, tiesības uz PVN atmaksu tiek atteiktas, jo noilguma termiņš, kas minētajā tiesiskajā regulējumā ir paredzēts šo tiesību īstenošanai, esot sācies piegādes dienā un esot beidzies pirms atmaksas pieteikuma iesniegšanas.

      (1)  OV C 22, 23.1.2017.


title: Lieta T-194/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (“BonNatura”)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/42

         Prasība, kas celta 2018. gada 16. martā – Rewe-Beteiligungs-Holding International/EUIPO – Wessanen Benelux (“BonNatura”)
   (Lieta T-194/18)
   (2018/C 166/54)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Ķelne, Vācija) (pārstāvji: S. Brandstätter, M. Kinkeldey un J. Rosenhäger, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Wessanen Benelux BV (Amsterdama, Nīderlande).

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme “BonNatura” – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 038 491

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2018. gada 8. janvāra lēmums lietā R 949/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu,

               —

               piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 46. panta pārkāpums.


title: Lieta T-137/18: Prasība, kas celta 2018. gada 2. martā – Chrome Hearts/EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Krusta attēls)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/35

         Prasība, kas celta 2018. gada 2. martā – Chrome Hearts/EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Krusta attēls)
   (Lieta T-137/18)
   (2018/C 166/45)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chrome Hearts LLC (Holivuda, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: M. de Justo Bailey, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Šeņžeņa, Ķīna)

      Informācija par procesu EUIPO

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Krusta attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 13 845 871

      Process EUIPO: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2017. gada 19. decembra lēmums lietā R 766/2017-5

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

               —

               daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest EUIPO (un personai, kas iestājusies lietā, ja tā kļūst par lietas dalībnieci) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati

               —

               Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 95. panta 1. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums daļā, kurā apstrīdētais lēmums attiecas uz tādām precēm kā “gaisa atsvaidzinātāji” un “zobu tīrīšanas izstrādājumi”.


title: Lieta T-806/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Agricola J.M./EUIPO – Miguel Torres (“CLOS DE LA TORRE”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CLOS DE LA TORRE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TORRES” — Relatīvs atteikuma pamats — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) — Sajaukšanas iespēja)

text:
               14.5.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/28

         Vispārējās tiesas 2018. gada 22. marta spriedums – Agricola J.M./EUIPO – Miguel Torres (“CLOS DE LA TORRE”)
   (Lieta T-806/16) (1)

   ((Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “CLOS DE LA TORRE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “TORRES” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) - Sajaukšanas iespēja))
   (2018/C 166/36)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Agricola J.M., SL (Žerona, Spānija) (pārstāvis: J. Clos Creus, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Spānija) (pārstāvis: J. Güell Serra, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 28. jūlija lēmumu lietā R 2099/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Miguel Torres un Agricola J.M.

      Rezolutīvā daļa

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Agricola J.M., SL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 14, 16.1.2017.


201806080251931402018/C 221/217212016TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180508181922Lieta T-721/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 8. maija spriedums – Luxottica Group/EUIPO – Chen (“BeyBeni”) (Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BeyBeni” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Ray – Ban” — Relatīvs atteikuma pamats — Kaitējums reputācijai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV1820120180508LV0021182192Vispārējās tiesas 2018. gada 8. maija spriedums – Luxottica Group/EUIPO – Chen (“BeyBeni”)
   (Lieta T-721/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “BeyBeni” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “Ray – Ban” — Relatīvs atteikuma pamats — Kaitējums reputācijai — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts))”2018/C 221/21Tiesvedības valoda – spāņu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Luxottica Group SpA (Milāna, Itālija) (pārstāvji: E. Ochoa Santamaría un I. Aparicio Martínez, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Xian Chen (Wenzhou, Ķīna)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 675/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Luxottica Group un Chen k-gu.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas piektās padomes 2016. gada 8. jūnija lēmumu lietā R 675/2015-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Luxottica Group SpA un Xian Chen.

            2)

            EUIPO atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 454, 5.12.2016.


201806080351931392018/C 221/251882017TC22120180625LV01LVINFO_JUDICIAL20180504212222Lieta T-188/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Coil Liner”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Coil Liner” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))
 ---documentbreak--- C2212018LV2120120180504LV0025212222Vispārējās tiesas 2018. gada 4. maija spriedums – Bernard Krone Holding/EUIPO (“Coil Liner”)
   (Lieta T-188/17) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “Coil Liner” reģistrācijas pieteikums — Absolūti atteikuma pamati — Aprakstošs raksturs — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts) — Pienākums norādīt pamatojumu — Regulas Nr. 207/2009 75. panta pirmais teikums (tagad – Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkts))”2018/C 221/25Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Vācija) (pārstāvji: T. Weeg un K. Lüken, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: M. Fischer un W. Schramek)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmumu lietā R 443/2016-1 attiecībā uz pieteikumu par vārdiskas preču zīmes “Coil Liner” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas pirmās padomes 2017. gada 9. janvāra lēmuma lietā R 443/2016-1 rezolutīvās daļas 2. punktu.

            2)

            EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina Bernard Krone Holding SE & Co. KG tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā.

      (
         1
      )	OV C 161, 22.5.2017.


201806150531955352018/C 231/502712018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180503394021Lieta T-271/18: Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – Mauritsch/INEA

 ---documentbreak--- C2312018LV3910120180503LV0050391402Prasība, kas celta 2018. gada 3. maijā – Mauritsch/INEA

   (Lieta T-271/18)2018/C 231/50Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Walter Mauritsch (Vīne, Austrija) (pārstāvji: S. Rodrigues un A. Champetier, advokāti)

      Atbildētāja: Inovācijas un tīklu izpildaģentūra (INEA)

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt, pirmkārt, atbildētājas 2018. gada 24. janvāra lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītāja 2017. gada 4. oktobra sūdzība un, otrkārt, atcelt atbildētājas 2017. gada 2. augusta lēmumu, ar ko ir noraidīts prasītāja 2017. gada 10. aprīlī iesniegtais lūgums par zaudējumu atlīdzību;

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt mantisko kaitējumu, kas prasītājam nodarīts atbildētājas vainas rezultātā, un izmaksāt kompensāciju tādā apmērā, kas atbilst zaudētajām tiesībām uz bezdarbnieka pabalstu par periodu, kas nepārsniedz trīs gadus, šim apmēram pieskaitot attiecīgo procentu likmi, un

            —

            piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza argumentu, ka atbildētāja neesot prasītājam sniegusi pietiekamu un skaidru informāciju par viņa sociālā nodrošinājuma tiesībām gadījumā, ja viņš atteicas parakstīt līgumu par darba attiecību pagarināšanu. Atbilstoši prasītāja apgalvotajam, viņš neesot zinājis, ka viņa atteikšanās parakstīt līgumu tikšot uzskatīta par darba attiecību uzteikumu. Tādējādi prasītājam esot bijusi liegta pieeja informācijai un atbildētājs neesot ievērojis Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā ietverto rūpības pienākumu un labas pārvaldības principu.


title: Lieta C-175/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. martā PTC Therapeutics International Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 5. februāra spriedumu lietā T-718/15 PTC Therapeutics International Ltd/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)

text:
201806150321954852018/C 231/091752018CJC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL201803068921Lieta C-175/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. martāPTC Therapeutics International Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 5. februāra spriedumu lietā T-718/15 PTC Therapeutics International Ltd/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)
 ---documentbreak--- C2312018LV810120180306LV00098192Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 6. martāPTC Therapeutics International Ltd iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2018. gada 5. februāra spriedumu lietā T-718/15 PTC Therapeutics International Ltd/Eiropas Zāļu aģentūra (EMA)
   (Lieta C-175/18 P)2018/C 231/09Tiesvedības valoda – angļu
      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: PTC Therapeutics International Ltd (pārstāvji: G. Castle, Solicitor, B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, Rechtsanwalt, M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Zāļu aģentūra, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)

      Prasījumi

   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

            —

            apmierināt PTC apelācijas sūdzību un atcelt Vispārējās tiesas spriedumu;

            —

            atcelt PTC2015. gada 25. novembrī paziņoto EMA lēmumu publiskot noteiktu informāciju atbilstoši Pārskatāmības regulai (
                  1
               );

            —

            nodot minēto lēmumu atpakaļ EMA pārskatīšanai attiecībā uz konfidenciālu rindkopu redakciju, konsultējoties ar PTC, un

            —

            piespriest EMA atlīdzināt PTC gan tiesāšanās, gan pārējos ar šo lietu saistītos izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Spriedums būtu jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

            —

            Vispārējā tiesa nav konstatējusi, ka attiecīgie dokumenti bija aizsargāti ar vispārējo konfidencialitātes prezumpciju;

            —

            Vispārējā tiesa nav atzinusi, ka attiecīgie dokumenti visi ir konfidenciāla komercinformācija, kas ir aizsargāta ar Pārskatāmības regulas 4. panta 2. punktu;

            —

            Vispārējā tiesa nav atzinusi, ka attiecīgie dokumenti ir aizsargājami atbilstoši Pārskatāmības regulas 4. panta 3. punktam; un

            —

               EMA nav veikusi tiesību aktos paredzēto līdzsvarošanu.

      (
         1
      )	Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV 2001, L 145, 43. lpp.).


201806150651955232018/C 231/582962018TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180507454622Lieta T-296/18: Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Polskie Linie Lotnicze “LOT”/Komisija
 ---documentbreak--- C2312018LV4520120180507LV0058452462Prasība, kas celta 2018. gada 7. maijā – Polskie Linie Lotnicze “LOT”/Komisija
   (Lieta T-296/18)2018/C 231/58Tiesvedības valoda – poļu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Polskie Linie Lotnicze “LOT” S.A. (Varšava, Polija) (pārstāvis: M. Jeżewski, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi

   Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atcelt Eiropas Komisijas lēmumu;

            —

            piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza septiņus pamatus.

            1.

            Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, neizdarot apvienošanās nelabvēlīgās ietekmes uz konkurenci pilnīgu izvērtējumu, tostarp neizvērtējot apvienošanās ietekmi uz konkrētajiem tirgiem, kas noteikti, pamatojoties uz O&D modeli, Komisija esot pārkāpusi Līguma normas, ciktāl tās attiecas uz piekrišanas došanas sabiedrību apvienošanai nosacījumiem un tos tieši vai netieši regulē, it īpaši Līguma 101. un 102. pantu, kā arī to īstenošanas noteikumus, it īpaši Regulas Nr. 139/2004 6. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 2. panta 1. punktu un 2. panta 2. punktu. Izvērtējot apvienošanos atbilstoši O&D modelim, vienlaikus varot konstatēt virkni tās radītu konkurences izkropļojumu.

            2.

            Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija kļūdaini esot izvērtējusi apvienošanās ietekmi uz iespēju sniegt gaisa pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, kā arī uz lidostām, uz kurām attiecas apvienošanās, tādējādi pieļaujot nopietnu un acīmredzamu kļūdu apvienošanās vērtējumā. Pareizi veikta apvienošanās analītiska vērtējuma rezultātā esot jāsecina, ka tās īstenošanai būs ievērojama negatīva ietekme uz konkurenci, tostarp radot Lufthansa dominējošu stāvokli noteiktās lidostās.

            3.

            Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, piešķirdama laika nišas noteiktās lidostās, Komisija, pārkāpjot neitralitātes, pārskatāmības un nediskriminācijas principus, esot pārkāpusi Regulu Nr. 95/93.

            4.

            Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, neizvērtējot, vai apvienošanās izraisītais iespējamais efektivitātes pieaugums atsver tās negatīvo ietekmi uz konkurenci, Komisija esot pārkāpusi Pamatnostādnes par horizontālo apvienošanos izvērtēšanu.

            5.

            Ar piekto pamatu tiek apgalvots, paredzot Lufthansa pienākumus, kas nenovērš būtiskos konkurences izkropļojumus, ko izraisa apvienošanās, Komisija esot pārkāpusi Līguma normas, kā arī tā īstenošanas noteikumus.

            6.

            Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka, neņemot vērā konkurences izkropļojumus iekšējā tirgū, ko izraisa apvienošanās saistībā ar Air Berlin piešķirto valsts atbalstu, Komisija esot pārkāpusi Līguma normas, tostarp LESD 107. panta 1. punktu, kā arī to īstenošanas noteikumus.

            7.

            Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija esot pārkāpusi LESD 296. pantu, nepietiekami pamatojot Eiropas Komisijas lēmumu.


201806150871955082018/C 231/308602016TC23120180702LV01LVINFO_JUDICIAL20180515252511Lieta T-860/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija spriedums – Wirecard/EUIPO (“mycard2go”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mycard2go” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))
 ---documentbreak--- C2312018LV2510120180515LV0030251251Vispārējās tiesas 2018. gada 15. maija spriedums – Wirecard/EUIPO (“mycard2go”)
   (Lieta T-860/16) (
         1
      )
   “(Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “mycard2go” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts))”2018/C 231/30Tiesvedības valoda – vācu
      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Wirecard AG (Aschheim, Vācija) (pārstāvis: A. Bayer, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis: D. Hanf)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 281/2016-4 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “mycard2go” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

      Rezolutīvā daļa

            1)

            Prasību noraidīt.

            2)

            Wirecard AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (
         1
      )	OV C 38, 6.2.2017.


201806290691986822018/C 249/452742018TC24920180716LV01LVINFO_JUDICIAL20180430353622Lieta T-274/18: Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Klymenko/Padome
 ---documentbreak--- C2492018LV3520120180430LV0045352362Prasība, kas celta 2018. gada 30. aprīlī – Klymenko/Padome
   (Lieta T-274/18)2018/C 249/45Tiesvedības valoda – franču
      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Maskava, Krievija) (pārstāvis: M. Phelippeau, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasījumi

   Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

            —

            atzīt Oleksandr Viktorovych Klymenko prasību par pieņemamu;

            —

            atcelt Eiropas Savienības Padomes Lēmumu (KĀDP) 2018/333 (2018. gada 5. marts), ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

            —

            atcelt Padomes Īstenošanas regulu (ES) 2018/326 (2018. gada 5. marts), ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā;

            —

            piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 87. un 91. pantam.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

            1.

            Pirmajā pamatā ir norādīts apstrīdēto tiesību aktu nepietiekams pamatojums.

            2.

            Otrais pamats attiecas uz tādu tiesību uz aizstāvību un tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību pārkāpumu, kas garantētas Eiropas tiesību pamatprincipos, tostarp Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā.

            3.

            Trešais pamats attiecas uz juridiskā pamata neesamību, jo Līguma par Eiropas Savienību 29. pants nevarot būt ierobežojošu pasākumu, kas vērsti pret O. Klymenko, juridiskais pamats.

            4.

            Ceturtais pamats attiecas uz kļūdu faktos, jo O. Klymenko esot sniedzis informāciju, kas liecinot par to, ka jebkāda kriminālprocesa pamatojumam nav pietiekama faktiskā pamata.

            5.

            Piektais pamats attiecas uz tādu pamattiesību uz īpašumu pārkāpumu, kas ir Savienības tiesību pamatprincips, kurš aizsargāts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. papildu protokola 1. pantā.


title: Tiesas spriedums (2018. gada 21. marts) lietā E-4/17 – EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti (EBTA valsts saistību neizpilde – Direktīva 2004/18/EK – Publiskie iepirkumi – Iepirkuma līgums – Publiska būvdarbu koncesija)

text:
               26.7.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 264/16

      TIESAS SPRIEDUMS
      (2018. gada 21. marts)
      lietā E-4/17
      EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti

         (EBTA valsts saistību neizpilde – Direktīva 2004/18/EK – Publiskie iepirkumi – Iepirkuma līgums – Publiska būvdarbu koncesija)

      (2018/C 264/10)
      Lietā E-4/17, EBTA Uzraudzības iestāde pret Norvēģijas Karalisti – PIETEIKUMS paziņojumam, ka, nepareizi klasificējot publiskā iepirkuma līguma priekšmetu, pazemes autostāvvietas zem Torvet Kristiansandā būvniecību un ekspluatāciju kā “pakalpojumu koncesiju”, nevis kā “būvdarbu koncesiju”, un, veicot konkursa procedūru, kas neatbilst prasībām saskaņā ar EEZ noteikumiem par publisko iepirkumu, Norvēģijas Karaliste ir pārkāpusi noteikumus tiesību aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVI pielikuma 2. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru), saistībā ar tiesību aktu, kas minēts Līguma XVI pielikuma 6.a punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Regula (EK) Nr. 2195/2002 par kopēju publiskā iepirkuma vārdnīcu (CPV)), Tiesa, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs un tiesnesis referents Páll Hreinsson, tiesneši Per Christiansen un Nicole Kaiser (ad hoc), 2018. gada 21. martā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
      Ar šo tiesa:

                  1.

                  Pasludina, ka Norvēģijas Karaliste saistībā ar konkursa procedūru, ko Kristiansandas pašvaldība veica 2015. gadā attiecībā uz pazemes autostāvvietas zem Torvet Kristianadā būvniecību un ekspluatāciju, nav izpildījusi šādus pienākumus, kas paredzēti Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XVI pielikuma 2. punktā minētajā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvā 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru:

                              i)

                              publicēt līguma paziņojumu visā EEZ saskaņā ar juridiskajām prasībām, kas noteiktas Direktīvas 58. panta 3. punktā;

                              ii)

                              izmantot pilnīgus un pietiekami precīzi noteiktus CPV kodus, pārkāpjot Direktīvas 58. panta 2. punktu, aplūkojot to kopā ar direktīvas 1. panta 14. punktu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 5. novembra Regulu (EK) Nr. 2195/2002 par kopēju publiskā iepirkuma vārdnīcu (CPV), kas minēta EEZ līguma XVI pielikuma 6.a punktā; kā arī

                              iii)

                              ievērot minimālo termiņu pieteikumu iesniegšanai iepirkuma procedūrā, kā paredzēts direktīvas 59. pantā.

                  2.

                  Piespriež Norvēģijas Karalistei segt tiesāšanās izdevumus.


201808030102050042018/C 294/064512016CJC29420180820LV01LVINFO_JUDICIAL201806265622Lieta C-451/16: Tiesas (virspalāta) 2018. gada 26. jūnija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MB/Secretary of State for Work and Pensions (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 79/7/EEK – Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā – Nacionālā valsts pensiju sistēma – Dzimuma maiņas atzīšanas nosacījumi – Valsts tiesiskais regulējums, kurā šī atzīšana ir pakārtota nosacījumam, ka par neesošu tiek atzīta pirms šīs dzimuma maiņas noslēgta laulība – Atteikums dzimumu mainījušai personai piešķirt valsts vecuma pensiju no iegūta dzimuma personām paredzētā pensionēšanās vecuma – Tieša diskriminācija dzimuma dēļ)
 ---documentbreak--- C2942018LV520120180626LV00065262Tiesas (virspalāta) 2018. gada 26. jūnija spriedums (Supreme Court of the United Kingdom (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – MB/Secretary of State for Work and Pensions

   (Lieta C-451/16) (
         1
      )
   “(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 79/7/EEK — Vienlīdzīga attieksme pret vīriešiem un sievietēm sociālā nodrošinājuma jomā — Nacionālā valsts pensiju sistēma — Dzimuma maiņas atzīšanas nosacījumi — Valsts tiesiskais regulējums, kurā šī atzīšana ir pakārtota nosacījumam, ka par neesošu tiek atzīta pirms šīs dzimuma maiņas noslēgta laulība — Atteikums dzimumu mainījušai personai piešķirt valsts vecuma pensiju no iegūta dzimuma personām paredzētā pensionēšanās vecuma — Tieša diskriminācija dzimuma dēļ)”2018/C 294/06Tiesvedības valoda – angļu
      Iesniedzējtiesa

      Supreme Court of the United Kingdom

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: MB

      Atbildētāja: Secretary of State for Work and Pensions

      Rezolutīvā daļa

   Padomes Direktīva 79/7/EEK (1978. gada 19. decembris) par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos, it īpaši tās 4. panta 1. punkta pirmais ievilkums, lasot to kopā ar 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu un 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā dzimumu mainījušai personai, lai tā varētu pretendēt uz valsts vecuma pensijas saņemšanu no šā iegūtā dzimuma personām likumā noteiktā pensionēšanās vecuma, ir noteikta prasība ne tikai atbilst noteiktiem fiziska, sociāla un psiholoģiska rakstura kritērijiem, bet arī nosacījumam, ka tā nedrīkst būt laulībā ar tā dzimuma personu, kuru viņa ieguvusi šīs maiņas rezultātā.
   (
         1
      )	OV C 383, 17.10.2016.


title: Lieta T-443/18: Prasība, kas celta 2018. gada 16. jūlijā – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (“Vogue Peek & Cloppenburg”)

text:
               3.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 311/17

      Prasība, kas celta 2018. gada 16. jūlijā – Peek & Cloppenburg/EUIPO – Peek & Cloppenburg (“Vogue Peek & Cloppenburg”)
      (Lieta T-443/18)
      (2018/C 311/17)
      Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvis: P. Lange, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburga, Vācija)

         Informācija par procesu EUIPO

         Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Vogue Peek & Cloppenburg” – reģistrācijas pieteikums Nr. 2 700 847

         Process EUIPO: iebildumu process

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2018. gada 20. aprīļa lēmums lietā R 1362/2005-1

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītie pamati

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta kopsakarā ar MarkenG [Likuma par preču zīmju un citu apzīmējumu aizsardzību] 15. panta 2. punktu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta b) apakšpunkta kopsakarā ar MarkenG 15. panta 3. punktu pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 4. punkta pārkāpums;

                  —

                  Padomes Regulas (EK) 207/2009 63. panta kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 20. noteikuma 7. punktu pārkāpums.


title: Lieta C-88/17: Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedums (Korkein oikeus Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy/Abnormal Load Services (International) Limited (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Sadarbība civillietās un komerclietās – Regula (EK) Nr. 44/2001 – Jurisdikcija – 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums – Saistību izpildes vietas tiesas jurisdikcija – Pakalpojumu sniegšanas vieta – Preču pārvadājumu starp divām dalībvalstīm līgums – Pārvadājums vairākos posmos, kas veikts ar dažādiem transporta līdzekļiem)

text:
               10.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/8

      Tiesas (trešā palāta) 2018. gada 11. jūlija spriedums (Korkein oikeus Somija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy/Abnormal Load Services (International) Limited

      (Lieta C-88/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sadarbība civillietās un komerclietās - Regula (EK) Nr. 44/2001 - Jurisdikcija - 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums - Saistību izpildes vietas tiesas jurisdikcija - Pakalpojumu sniegšanas vieta - Preču pārvadājumu starp divām dalībvalstīm līgums - Pārvadājums vairākos posmos, kas veikts ar dažādiem transporta līdzekļiem))
      (2018/C 319/09)
      Tiesvedības valoda – somu

         Iesniedzējtiesa

         Korkein oikeus

         Pamatlietas puses

         Prasītājas: Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy

         Atbildētājs: Abnormal Load Services (International) Limited

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta otrais ievilkums ir jāinterpretē tādējādi, ka tāda preču pārvadājuma starp dalībvalstīm ar vairākiem pārvadājuma posmiem, pārkraušanu un ar dažādiem transporta līdzekļiem līguma kā pamatlietā aplūkotais gadījumā par pakalpojuma sniegšanas vietu šīs tiesību normas izpratnē ir uzskatāma gan preces nosūtīšanas, gan saņemšanas vieta.

         (1)  OV C 112, 10.4.2017.


title: Lieta C-440/17: Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 14. jūnija rīkojums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GS/Bundeszentralamt für Steuern (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Tiesas Reglamenta 99. pants – Tiešie nodokļi – Brīvība veikt uzņēmējdarbību – Direktīva 2011/96/ES – 1. panta 2. punkts – Mātesuzņēmums – Holdings – Nodoklis, kas ieturams izcelsmes vietā par sadalīto peļņu, ko saņem holdinga mātesuzņēmums nerezidents – Atbrīvojums – Krāpšana, izvairīšanās un ļaunprātīga izmantošana nodokļa jomā – Prezumpcija)

text:
               17.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 328/24

      Tiesas (sestā palāta) 2018. gada 14. jūnija rīkojums (Finanzgericht Köln (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – GS/Bundeszentralamt für Steuern

      (Lieta C-440/17) (1)

      ((Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Tiešie nodokļi - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Direktīva 2011/96/ES - 1. panta 2. punkts - Mātesuzņēmums - Holdings - Nodoklis, kas ieturams izcelsmes vietā par sadalīto peļņu, ko saņem holdinga mātesuzņēmums nerezidents - Atbrīvojums - Krāpšana, izvairīšanās un ļaunprātīga izmantošana nodokļa jomā - Prezumpcija))
      (2018/C 328/30)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Iesniedzējtiesa

         Finanzgericht Köln

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: GS

         Atbildētāja: Bundeszentralamt für Steuern

         Rezolutīvā daļa

      Padomes Direktīvas 2011/96/ES (2011. gada 30. novembris) par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, kas ir grozīta ar Padomes 2013. gada 13. maija Direktīvu 2013/13/ES, 1. panta 2. punkts un LESD 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, saskaņā ar kuru par dividendēm, kuras meitasuzņēmums rezidents izmaksā savam mātesuzņēmumam nerezidentam, ienākumu gūšanas vietā tiek ieturēts nodoklis, bet tiek izslēgtas tiesības šim pēdējam uzņēmumam saņemt šādi ieturētā nodokļa atmaksu vai atbrīvojumu no tā, pirmkārt, tāpēc ka šā mātesuzņēmuma daļas pieder personām, kurām nebūtu tiesību uz šādu atmaksu vai atbrīvojumu, ja tās dividendes būtu saņēmušas tieši no minētā meitasuzņēmuma un ja minētais mātesuzņēmums ar savu saimniecisko darbību nav guvis bruto ieņēmumus attiecīgajā taksācijas gadā, otrkārt, tāpēc ka ir izpildīts viens no diviem šajā tiesiskajā regulējumā paredzētajiem nosacījumiem, proti, vai nu nav saimnieciski vai citi svarīgi iemesli, kas pamato šī paša mātesuzņēmuma starpniecību, vai arī šis mātesuzņēmums nepiedalās vispārējā saimnieciskajā darbībā ar saimnieciskās darbības mērķim atbilstoši izveidotu uzņēmējsabiedrību, šajā ziņā neņemot vērā ar attiecīgo mātesuzņēmumu saistīto uzņēmējsabiedrību organizatoriskās, saimnieciskās vai citas svarīgās pazīmes.

         (1)  OV C 374, 6.11.2017.


title: Lieta T-469/18: Prasība, kas celta 2018. gada 26. jūlijā – Battelle Memorial Institute/EUIPO (“HEATCOAT”)

text:
               24.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 341/26

      Prasība, kas celta 2018. gada 26. jūlijā – Battelle Memorial Institute/EUIPO (“HEATCOAT”)
      (Lieta T-469/18)
      (2018/C 341/38)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: B. Brandreth QC)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “HEATCOAT” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 16 865 263

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2018. gada 16. maija lēmums lietā R 36/2018-2

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  pilnībā atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus, tostarp tos, kas radušies procesā Apelācijas padomē.

         Izvirzītie pamati:

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 2017/1001 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums;

                  —

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 95. panta pārkāpums.


title: Lieta T-425/18: Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūlijā – Altice Europe/Komisija

text:
               24.9.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 341/20

      Prasība, kas celta 2018. gada 5. jūlijā – Altice Europe/Komisija
      (Lieta T-425/18)
      (2018/C 341/31)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Altice Europe NV (Amsterdama, Nīderlande) (pārstāvji: R. Allendesalazar Corcho un H. Brokelmann, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Komisijas lēmuma C(2018) 2418 final (2018. gada 24. aprīlis), ar ko ir noteikts naudas sods par koncentrācijas īstenošanu, pārkāpjot Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (1) 4. panta 1. punktu un 7. panta 1. punktu (Lieta M.7993 — Altice/PT Portugal, 14. panta 2. punkta procedūra), 1., 2., 3. un 4. pantu;

                  —

                  pakārtoti – īstenot savu neierobežoto kompetenci, ievērojami samazinot lēmuma 3. un 4. pantā noteiktos naudas sodus, un

                  —

                  katrā ziņā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

                  1.

                  Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punkts un 7. panta 1. punkts, kā arī likumības un nevainīguma prezumpcijas principi, ciktāl ar apstrīdēto lēmumu jēdziens koncentrācijas “īstenošana” ir piemērots, pārsniedzot tā tvērumu un nozīmi.
                  Prasītāja norāda, ka koncentrācijas “īstenošana” ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta izpratnē prasot vairāk nekā “iespēju izšķiroši ietekmēt” uzņēmumu un ka neviens no elementiem, ar kuriem ir pamatots apstrīdētais lēmums, neesot uzskatāms par īstenošanu. Prasītāja piedevām norāda, ka, nepamatoti paplašinot jēdzienu “īstenošana”, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punktā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. pantā nostiprinātais likumības princips, kā arī ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. panta 1. punktu un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 2. punktu garantētā nevainīguma prezumpcija.

                  2.

                  Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, ciktāl apstrīdētajā lēmumā ir konstatēts, ka prasītāja ir ieguvusi vienpersonīgu kontroli pār PT Portugal.
                  Apstrīdētajā lēmumā esot pieļautas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, konstatējot, ka prasītāja ir ieguvusi vienpersonīgu kontroli pār PT Portugal un ka tā ir īstenojusi koncentrāciju, iegūstot vienpersonīgu kontroli pār PT Portugal.

                  3.

                  Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, konstatējot ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punkta un 7. panta 1. punkta pārkāpumu esamību.
                  Pirms noslēgšanas panāktās vienošanās, kuras, kā tiek apgalvots, esot ietvēris pirkšanas-pārdošanas līgums, esot bijušas papildinoša rakstura un neesot uzskatāmas par priekšlaicīgu koncentrācijas īstenošanu. Turklāt prasītāja pirms noslēgšanas faktiski neesot īstenojusi izšķirošu ietekmi pār PT Portugal. Komisija, saprātīgi vērtējot, neesot varējusi balstīties uz septiņiem elementiem, uz kuriem ir norādīts apstrīdētā lēmuma 4.2.1. sadaļā, lai konstatētu, ka prasītāja ir īstenojusi faktisku kontroli pār PT Portugal. Visbeidzot, ar apstrīdēto lēmumu esot pieļautas kļūdas faktos un tiesību piemērošanā, konstatējot, ka informācijas nodošana prasītājai esot papildus iemesls, lai konstatētu kontroles īstenošanu.

                  4.

                  Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi ne bis in idem un samērīguma principus, kā arī dubultas sodīšanas aizliegumu, un tiek izvirzīta iebilde par prettiesiskumu saistībā ar ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punktu un 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
                  Tiek apgalvots, ka, nosakot vienam un tam pašam pārkāpējam divus naudas sodus par to pašu rīcību, uz tādu divu tiesību aktu normu pamata, kas aizsargā to pašu tiesisko interesi, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 50. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 7. protokola 4. panta 1. punktā nostiprinātais ne bis in idem princips, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 3. punktā nostiprinātais samērīguma princips un dubultas sodīšanas aizliegums, kurš sakņojas dalībvalstu tiesību sistēmām kopīgajos vispārējos principos. Iebilde par prettiesiskumu atbilstoši LESD 277. pantam attiecas uz ES Apvienošanās regulas 4. panta 1. punktu un 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ar kuriem Komisijai esot ļauts vienam un tam pašam pārkāpējam piemērot dubultu sankciju var vienu rīcību, par ko sankcija jau ir paredzēta ES Apvienošanās regulas 7. panta 1. punktā un 14. panta 2. punkta b) apakšpunktā.

                  5.

                  Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka naudas sodi ir prettiesiski un ar tiem ir pārkāpts samērīguma princips.
                  Ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts ES Apvienošanās regulas 14. panta 2. punkts, ciktāl ar šo lēmumu prasītājai ir noteikti naudas sodi, lai gan nav īstenota ne nolaidība, ne tīša rīcība, ne arī kaitēts ES apvienošanās kontroles noteikumu mērķiem. Nenorādot pamatojumu attiecībā uz naudas sodu apmēru, ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts LESD 296. pants un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. panta 2. punkts. Nosakot otro naudas sodu atbilstoši ES Apvienošanās regulas 14. panta 2. punkta a) apakšpunktam par to pašu rīcību, par kuru jau ir piemērota sankcija atbilstoši ES Apvienošanās regulas 14. panta 2. punkta b) apakšpunktam, ar apstrīdēto lēmumu piedevām esot pārkāpts samērīguma princips. Visbeidzot, ar naudas sodiem esot pārkāpts samērīguma princips, jo apstrīdētajā lēmumā, nosakot to apmērus, neesot pienācīgi ņemti vērā visi nozīmīgie apstākļi.

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula) (OV 2004, L 1, 29.1.2004, 1. lpp.) (turpmāk tekstā – “ES Apvienošanās regula”).


title: Lieta T-773/15: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY”)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/31

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY”)
      (Lieta T-773/15) (1)

      (2018/C 381/37)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 78, 29.2.2016.


title: Lieta C-453/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia Vigo (Spānija) – Bondora AS/Carlos V. C.

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/3

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 11. jūlijā iesniedza Juzgado de Primera Instancia Vigo (Spānija) – Bondora AS/Carlos V. C.

      (Lieta C-453/18)
      (2018/C 381/04)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Iesniedzējtiesa

         Juzgado de Primera Instancia Vigo

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Bondora AS

         Atbildētājs: Carlos V. C.

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Direktīvas 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (1) 7. panta 1. pants un judikatūra, kurā tas ir interpretēts, ir jāinterpretē tādējādi, ka minētajam direktīvas pantam pretrunā ir tāda valsts tiesību norma kā 2000. gada 7. janvāraLey 1/2000 de Enjuiciamiento Civil [Likuma 1/2000 par civilprocesu] divdesmit trešā nobeiguma noteikuma [2. punkts], kurā ir noteikts, ka pieteikumam Eiropas maksājuma rīkojumam nav jāpievieno dokumentācija un attiecīgā gadījumā tā netiks pieņemta?

                  2)

                  Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 1896/2006 (2) (2006. gada 12. decembris) 7. panta 2. punkta e) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētā tiesību norma neliedz tiesai pieprasīt kredītiestādei iesniegt dokumentāciju, uz kuru ir balstīts tās prasījums, kas izriet no uzņēmēja ar patērētāju noslēgtā patēriņa kredītlīguma, ja tā uzskata, ka ir jāveic dokumenta pārbaude, lai izvērtētu negodīgu noteikumu iespējamu esamību līgumslēdzēju pušu noslēgtajā līgumā, un tādējādi ir jāizpilda Padomes Direktīvā 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos un judikatūrā, kurā tā ir interpretēta, noteiktais?

         (1)
            OV 1993, L 95, 29. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1896/2006 (2006. gada 12. decembris), ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (OV 2006, L 399, 1. lpp.).


title: Lieta T-905/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (“NUIT PRECIEUSE”) (Eiropas Savienības preču zīme – Spēkā neesamības atzīšanas process – Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību – Grafiska preču zīme “NUIT PRECIEUSE” – Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EAU PRECIEUSE” – Relatīvs atteikuma pamats – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts))

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/21

      Vispārējās tiesas 2018. gada 12. septembra spriedums – Chefaro Ireland/EUIPO – Laboratoires M&L (“NUIT PRECIEUSE”)
      (Lieta T-905/16) (1)

      ((Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme “NUIT PRECIEUSE” - Agrāka valsts vārdiska preču zīme “EAU PRECIEUSE” - Relatīvs atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad – Regulas (EK) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)))
      (2018/C 381/24)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Chefaro Ireland DAC (Dublina, Īrija) (pārstāvji: P. Maeyaert un J. Muyldermans, advokāti)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji: A. Lukošiūtė, D. Walicka un D. Gája)

         Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Laboratoires M&L SA (Manosque, Francija) (pārstāvis: F. Cordt, advokāts)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 19. oktobra lēmumu lietā R 2596/2015-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Chefaro Ireland un Laboratoires M&L.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Chefaro Ireland DAC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 53, 20.2.2017.


title: Lieta C-460/18 P: Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. jūlijā HK iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 3. maija spriedumu lietā T-574/16 HK/Komisija

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/4

      Apelācijas sūdzība, ko 2018. gada 12. jūlijāHK iesniedza par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2018. gada 3. maija spriedumu lietā T-574/16 HK/Komisija
      (Lieta C-460/18 P)
      (2018/C 381/05)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzējs: HK (pārstāvji: A. Champetier, S. Rodrigues, advokāti)

         Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Eiropas Savienības Padome

         Prasījumi

                  —

                  Atzīt apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  Atcelt Vispārējās tiesas 2018. gada 3. maija spriedumu lietā T-574/16;

                  —

                  Izskatīt lietu, apmierinot sūdzības iesniedzēja prasījumus, kurus tas ir izvirzījis pirmajā instancē, tostarp, lūgumu piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, vai, pretējā gadījumā,

                  —

                  nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, ar apelācijas sūdzību saistītos izdevumus sedzot atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. pantam.

         Pamati un galvenie argumenti

      Apelācijas sūdzības pamatojumam apelācijas sūdzības iesniedzējs norāda divus pamatus. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 17. panta pirmā daļa un ir norādīts neskaidrs, neloģisks un pretrunīgs pamatojums. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauts nediskriminācijas principa pārkāpums un nav norādīts pietiekams pamatojums.


title: Lieta T-417/18 R: Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 20. jūlija rīkojums – CdT/EUIPO (Pagaidu noregulējums – Institucionālās tiesības – Tulkošanas pakalpojumi, kas nepieciešami EUIPO darbībai – Vēršanās pie ārējo pakalpojumu sniedzējiem – Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu – Steidzamības neesamība)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/26

      Vispārējās tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 20. jūlija rīkojums – CdT/EUIPO

      (Lieta T-417/18 R)
      ((Pagaidu noregulējums - Institucionālās tiesības - Tulkošanas pakalpojumi, kas nepieciešami EUIPO darbībai - Vēršanās pie ārējo pakalpojumu sniedzējiem - Pieteikums par pagaidu pasākumu noteikšanu - Steidzamības neesamība))
      (2018/C 381/31)
      Tiesvedības valoda – franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītājs: Eiropas Savienības iestāžu Tulkošanas centrs (CdT) (pārstāvji: J. Rikkert un M. Garnier, pārstāvji)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: N. Bambara un D. Hanf)

         Priekšmets

      Pieteikums, kas ir pamatots ar LESD 278. un 279. pantu un ar kuru, pirmkārt, tiek lūgts apturēt izpildīt EUIPO lēmumus saistībā ar pasākumiem, kas paredzēti, lai varētu vērsties pie citiem pakalpojumu sniedzējiem, kas nav CdT, saistībā ar tulkošanas pakalpojumiem, kas nepieciešami tā darbībai, un, otrkārt, uzdot EUIPO publicēt Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikumā paziņojumu par uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu apturēšanu saistībā ar tulkošanas pakalpojumu sniegšanu un neparakstīt līgumus attiecībā uz šo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Pieteikumu par pagaidu noregulējumu noraidīt.

                  2)

                  Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.


title: Lieta T-72/16: Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY mobile”)

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/31

      Vispārējās tiesas 2018. gada 13. jūlija rīkojums – BBY Solutions/EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (“BEST BUY mobile”)
      (Lieta T-72/16) (1)

      (2018/C 381/38)
      Tiesvedības valoda – angļu
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 118, 4.4.2016.


title: Lieta C-468/18: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. jūlijā iesniedza Judecătoria Constanţa (Rumānija) – R/P

text:
               22.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 381/5

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2018. gada 18. jūlijā iesniedza Judecătoria Constanţa (Rumānija) – R/P
      (Lieta C-468/18)
      (2018/C 381/06)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Judecătoria Constanţa

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: R

         Atbildētājs: P

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Gadījumā, kad kādas dalībvalsts tiesā tiek celta viena prasība, kurā ir apvienoti trīs prasības priekšmeti, proti, nepilngadīga bērna vecāku laulības šķiršana, vecāku atbildība par šo nepilngadīgo un uzturēšanas saistības pret šo pašu nepilngadīgo, vai Regulas Nr. 4/2009 (1) 3. panta a) punkta, 3. panta d) punkta un 5. panta noteikumus var interpretēt tādējādi, ka tiesa, kura izskata šķiršanās lietu un kura vienlaikus ir atbildētāja pastāvīgās dzīvesvietas tiesa, un kurā ir ieradies atbildētājs, var skatīt prasību par uzturlīdzekļiem nepilngadīgam bērnam, lai gan ir paziņojusi, ka tai nav piekritības lemt par vecāku atbildību par šo nepilngadīgo bērnu, vai tomēr prasību par uzturlīdzekļiem var izskatīt tikai tā tiesa, kurai ir piekritība skatīt prasību par vecāku atbildību par nepilngadīgu bērnu?

                  2)

                  Šādā pašā situācijā, kas attiecas uz valsts tiesas jurisdikciju, vai prasība par uzturlīdzekļiem par labu nepilngadīgam bērnam tikai papildina prasību par vecāku atbildību konkrētās regulas 3. panta d) punkta izpratnē?

                  3)

                  Ja atbilde uz otro jautājumu būtu noraidoša, vai nepilngadīgā interesēs ir tas, ka kompetentās dalībvalsts tiesa, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 4/2009 3. panta a) punktu, izskata prasību par vecāka pienākumu maksāt uzturlīdzekļus tāda nepilngadīga bērna labā, kas ir dzimis laulībā, kuras šķiršana tiek prasīta, ņemot vērā, ka minētā tiesa attiecībā uz aizgādības īstenošanu ir atzinusi savas piekritības neesamību, ar res judicata spēku atzīstot, ka nav izpildīti Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/2003 (2003. gada 27. novembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 (2) atcelšanu 12. pantā paredzētie nosacījumi?

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (OV L 7, 1. lpp.).

         (2)  OV 2003, L 338, 1. lpp.


title: Lieta T-710/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 28. septembra rīkojums – Lux-Rehab Non-Profit/Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Valsts atbalsts — Atbalsts, ko Ungārija īstenojusi par labu uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti — Iepriekšējas izskatīšanas procedūra — Apgalvotie Komisijas lēmumi, ar kuriem pasākums atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Ieinteresētās personas jēdziens — Individuāla skāruma neesamība — Nepieņemamība)

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/73

      Vispārējās tiesas 2018. gada 28. septembra rīkojums – Lux-Rehab Non-Profit/Komisija
      (Lieta T-710/17) (1)

      (Prasība atcelt tiesību aktu - Valsts atbalsts - Atbalsts, ko Ungārija īstenojusi par labu uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti - Iepriekšējas izskatīšanas procedūra - Apgalvotie Komisijas lēmumi, ar kuriem pasākums atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Ieinteresētās personas jēdziens - Individuāla skāruma neesamība - Nepieņemamība)
      (2018/C 427/97)
      Tiesvedības valoda – ungāru

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) (Sombatheja, Ungārija) (pārstāvis: L. Szabó, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un C. Georgieva-Kecsmar)

         Priekšmets

      Prasība, kura ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar kuru tiek lūgts atcelt lēmumus, kurus Komisija esot pieņēmusi attiecībā uz sūdzībām SA.29432 – CP 290/2009 – Ungārija – Atbalsts darba ņēmēju ar invaliditāti nodarbinātībai, kas esot nelikumīgs tiesiskā regulējuma diskriminējošā rakstura dēļ, un SA.45498 (FC/2016) – OPS Újpest lift Kft. sūdzība par valsts atbalstu, kas laikā no 2006. līdz 2012. gadam piešķirts uzņēmumiem, kuri nodarbina darba ņēmējus ar invaliditāti.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Prasību noraidīt.

                  2)

                  Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 437, 18.12.2017.


title: Lieta T-120/17: Vispārējās tiesas 2018. gada 11. oktobra spriedums – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (“fluo.”) (Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “fluo.” reģistrācijas pieteikums — Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))

text:
               26.11.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 427/52

      Vispārējās tiesas 2018. gada 11. oktobra spriedums – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO (“fluo.”)
      (Lieta T-120/17) (1)

      (Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “fluo.” reģistrācijas pieteikums - Reģistrācijas pieteikuma daļējs noraidījums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts (tagad – Regulas (ES) 2017/1001 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts))
      (2018/C 427/66)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Saloniki, Grieķija) (pārstāvis: A. Spyridonos, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji: M.d.M. Baldares un J. Ivanauskas)

         Priekšmets

      Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. decembra lēmumu lietā R 863/2016-2 attiecībā uz pieteikumu par grafiska apzīmējuma “fluo.” kā Eiropas Savienības preču zīmes reģistrāciju.

         Rezolutīvā daļa

                  1)

                  Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) Apelācijas otrās padomes 2016. gada 2. decembra lēmuma lietā R 863/2016-2 rezolutīvās daļas 2. punktu.

                  2)

                  EUIPO sedz savus, kā arī atlīdzina M & T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE tiesāšanās izdevumus, tostarp nepieciešamos izdevumus, kas ir radušies apelācijas procesā EUIPO Apelācijas padomē.

         (1)  OV C 121,18.4.2017.