title: Lieta T-144/15: Prasība, kas celta 2015. gada 25. martā – L’Oréal/ITSB – Theralab (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”)

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 25. martā – L’Oréal/ITSB – Theralab (“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA”)
   (Lieta T-144/15)
   (2015/C 171/40)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L’Oréal (Parīze, Francija) (pārstāvis – J. Sena Mioludo, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugāle)

      Informācija par procesu ITSB

      Attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA” – Reģistrācijas pieteikums Nr. 1 1 0 74  391

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2015. gada 22. janvāra lēmums lietā R 1097/2014–4

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atcelt Iebildumu nodaļas 2014. gada 26. februāra lēmumu par iebildumiem B 00 2 1 39  916;

               —

               noraidīt iebildumus B 00 2 1 39  916;

               —

               akceptēt Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 01 1 0 74  391“VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA (+ fig.)” pilnībā;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-499/13: Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marian Macikowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma — Samērīguma un nodokļu neitralitātes principi — Piespiedu izsolē pārdota nekustamā īpašuma piegādes aplikšana ar nodokli — Valsts tiesiskais regulējums, kas tiesu izpildītājam, kurš veic šo pārdošanu, nosaka pienākumu aprēķināt un samaksāt PVN par šādu darījumu — Pirkuma cenas samaksa kompetentajai tiesai un nepieciešamība šai tiesai pārskaitīt maksājamo PVN tiesu izpildītājam — Tiesu izpildītāja finansiālā atbildība un kriminālatbildība PVN nemaksāšanas gadījumā — Starpība starp vispārējās tiesību normās noteikto termiņu nodokļa maksātāja PVN maksājumam un šādam tiesu izpildītājam noteikto termiņu — PVN priekšnodokļa atskaitīšanas neiespējamība

text:
               26.5.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 171/3

         Tiesas (pirmā palāta) 2015. gada 26. marta spriedums (Naczelny Sąd Administracyjny (Polija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Marian Macikowski/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

   (Lieta C-499/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma - Samērīguma un nodokļu neitralitātes principi - Piespiedu izsolē pārdota nekustamā īpašuma piegādes aplikšana ar nodokli - Valsts tiesiskais regulējums, kas tiesu izpildītājam, kurš veic šo pārdošanu, nosaka pienākumu aprēķināt un samaksāt PVN par šādu darījumu - Pirkuma cenas samaksa kompetentajai tiesai un nepieciešamība šai tiesai pārskaitīt maksājamo PVN tiesu izpildītājam - Tiesu izpildītāja finansiālā atbildība un kriminālatbildība PVN nemaksāšanas gadījumā - Starpība starp vispārējās tiesību normās noteikto termiņu nodokļa maksātāja PVN maksājumam un šādam tiesu izpildītājam noteikto termiņu - PVN priekšnodokļa atskaitīšanas neiespējamība)
   (2015/C 171/04)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Iesniedzējtiesa

      Naczelny Sąd Administracyjny

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Marian Macikowski

      Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 9., 193. pants un 199. panta 1. punkta g) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kas saistībā ar nekustamā īpašuma pārdošanu piespiedu izpildes kārtībā uzliek pienākumu tiesību subjektam, proti, tiesu izpildītājam, kurš veica minēto pārdošanu, aprēķināt, iekasēt un samaksāt paredzētajā termiņā pievienotās vērtības nodokli, kas jāmaksā no ieņēmumiem par šo darījumu;

               2)

               samērīguma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj tādu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, saskaņā ar kuru tiesu izpildītājam ir jāatbild ar visu savu mantu par pievienotās vērtības nodokļa summu, kas jāmaksā par ieņēmumiem no nekustamā īpašuma pārdošanas piespiedu izpildes kārtībā, gadījumā, ja viņš neizpilda savu pienākumu iekasēt un samaksāt šo nodokli, ar nosacījumu, ka attiecīgā tiesu izpildītāja rīcībā faktiski ir visi nepieciešamie juridiskie līdzekļi šī pienākuma izpildei, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai;

               3)

               Direktīvas 2006/112 206., 250. un 252. pants, kā arī nodokļu neitralitātes princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā norādītajai par nodokļa nomaksu atbildīgajai personai ir jāaprēķina, jāiekasē un jāsamaksā pievienotās vērtības nodokļa summa, kas maksājama par preču pārdošanu piespiedu izpildes kārtībā, taču saskaņā ar kuru viņš nevar atskaitīt pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa summu, kas samaksāta laikposmā no taksācijas perioda sākuma līdz datumam, kad nodoklis ticis iekasēts no nodokļa maksātāja.

      (1)  OV C 367, 14.12.2013.


title: Lieta C-433/13: Prasība, kas celta 2013. gada 31. jūlijā — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika

text:
               16.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 336/6

         Prasība, kas celta 2013. gada 31. jūlijā — Eiropas Komisija/Slovākijas Republika
   (Lieta C-433/13)
   2013/C 336/15
   Tiesvedības valoda — slovāku

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Tokár un F. Schatz)

      Atbildētāja: Slovākijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atsakoties piešķirt citā dalībvalstī, nevis Slovākijas Republikā, dzīvojošajām tiesīgajām personām Likumā Nr. 447/2008 Z.z. paredzēto aprūpes pabalstu, palīdzības pabalstu un pabalstu augstāku izmaksu kompensēšanai, Slovākijas Republika nav izpildījusi Līguma par Eiropas Savienības darbību 48. pantā un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 7. un 21. pantā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Slovākijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija apgalvo, ka Likumā Nr. 447/2008 Z.z. paredzētais aprūpes pabalsts, palīdzības pabalsts un pabalsts augstāku izmaksu kompensēšanai ir slimības pabalsti Regulas Nr. 883/2004 3. panta 1. punkta a) apakšpunkta izpratnē, kuri ir jāpiešķir arī attiecīgajā dalībvalstī (šajā gadījumā — Slovākijas Republikā) nedzīvojošām tiesīgajām personām. Līdz ar to valsts tiesībās nedrīkst ierobežot ārpus Slovākijas Republikas dzīvojošo tiesīgo personu tiesības saņemt šos pabalstus. Slovākijas Republikas tiesību akti, kuros ir paredzēts šāds ierobežojums, tādējādi nav saderīgi ar LESD 48. pantu un Regulas Nr. 883/2004 7. un 21. pantu.

      (1)  OV L 166, 1. lpp.


title: Lieta C-476/09 P: Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa

text:
               13.2.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 37/17

         Apelācijas sūdzība, ko par Pirmās instances tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2009. gada 9. septembra spriedumu apvienotajās lietās no T-227/01 līdz T-229/01 un T-265/01, T-266/01 un T-270/01 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava un Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco u.c./Eiropas Kopienu Komisija 2009. gada 26. novembrī iesniegusi Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa

   (Lieta C-476/09 P)
   2010/C 37/18
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (pārstāvji — I. Sáenz-Cortabarría Fernández un M. Morales Isasi, advokāti)

      Pārējie lietas dalībnieki: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Eiropas Kopienu Komisija un Comunidad Autónoma de la Rioja

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atzīt šo apelācijas sūdzību par pieņemamu un pamatotu;

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               apmierināt pirmajā instancē celto prasību, konkrēti, pakārtoto lūgumu atcelt apstrīdētā lēmuma 3. pantu;

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un vajadzības gadījumā noteikt tai pienākumu veikt atteikto pierādījumu iegūšanu;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt gan pirmajā, gan apelācijas instancē radušos tiesāšanās izdevumus un Comunidad Autónoma de la Rioja, personai, kas iestājusies lietā, — atlīdzināt pirmajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT uzskatot, ka konkrētajā gadījumā nav izņēmuma apstākļu, kas pamatotu tiesisko paļāvību par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura savukārt saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 (1) 14. panta 1. punktu saistībā ar tiesiskās paļāvības aizsardzības principu liedz izdot rīkojumu par atbalsta atgūšanu. Strīda priekšmeta sagrozīšana pirmajā instancē un pušu sacīkstes principa pārkāpums. Judikatūras par pienākumu norādīt pamatojumu pārkāpums.
               Ne strīdīgā nodokļu pasākuma formālā atšķirība no pasākuma, par kuru bija Lēmums 93/337 (2), ne apstāklis, ka Komisija būtu varējusi selektivitātes kritēriju pamatot ar citiem aspektiem, nevis tikai Lēmumā 93/337 īpaši norādīto, ne Lēmumā 93/337 rodamā nesaderības atzīšana nav juridiski pietiekami iemesli, lai PIT nekonstatētu tāda izņēmuma apstākļa esamību, kurš pats par sevi vai apvienojumā ar citiem šajā lietā esošajiem apstākļiem liedz Komisijai izdot rīkojumu par apstrīdētajā lēmumā minētā atbalsta atgūšanu.
               Nodokļu metodes un priekšrocību apmēra dēļ uzskatīdama, ka apvienotajās lietās no T-30/01 līdz T-32/01 un no T-86/02 līdz T-88/02 apstrīdētie pasākumi nav analoģiski strīdīgajam nodokļu pasākumam, PIT ir sagrozījusi lietas dalībnieku strīda būtību, nav ņēmusi vērā pušu sacīkstes principu un turklāt acīmredzami pārkāpusi noteiktu judikatūru par pienākumu norādīt pamatojumu.
               PIT ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, uzskatīdama, ka Komisijas nostāja jautājumā par 1993. gada atbrīvojumu no nodokļa, kā arī pret Likumā Nr. 22/1993 paredzētajām nodokļu priekšrocībām nav izņēmuma apstāklis, kas būtu varējis pamatot kādu tiesisko paļāvību jautājumā par strīdīgā nodokļu pasākuma likumību, kura saskaņā ar Regulas Nr. 659/1999 14. panta 1. punktu liegtu atbalstu atgūt tāpēc, ka tas būtu pretrunā tiesiskās paļāvības aizsardzības principam.

               2.

               Kļūda tiesību piemērošanā, PIT neievērojot procesuālās normas pierādījumu iegūšanas jautājumā un nolemjot neveikt prasītājas lūgtās pierādījumu iegūšanas darbības attiecībā uz noteiktu tādu Komisijas dokumentu uzrādīšanu, kuri, ievērojot argumentus, ko PIT izmantoja, lai noraidītu prasītājas prasību, ir būtiski tās interešu aizstāvībai. Tiesību uz taisnīgu lietas izskatīšanu, pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa un tiesību uz aizstāvību pārkāpums.
               PIT, neveikdama lūgto pierādījumu iegūšanu, ir pārkāpusi prasītājas pamattiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, jo atteicās iegūt prasītājai būtiskus pierādījumus, šādi aizskarot tās tiesības uz aizstāvību, ņemot vērā, ka tās prasījums tika noraidīts ar argumentu, ka tā nebija pierādījusi tieši tos apstākļus, kurus tā vēlējās apliecināt ar neiegūtajiem pierādījumiem: ja ne Komisijas skaidri izklāstīto noraidošo galīgo nostāju attiecībā uz 1994. gada sūdzību par 1993. gadā īstenotu būtībā identisku pasākumu, tad vismaz Komisijas attieksmi, kas būtu izņēmuma apstāklis, jo šāda rīcība esot radījusi tiesisku paļāvību par 1993. gada nodokļu pasākumu likumību, kā dēļ 1996. gadā tika īstenots strīdīgais nodokļu pasākums.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

      (2)  Komisijas 1993. gada 10. maija Lēmums 93/337 par nodokļu atbalsta sistēmu ieguldījumiem Basku Zemē (OV L 134, 25. lpp.).


title: Lieta T-300/15: Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – OASE/ITSB – COMPO France (“AlGo”)

text:
               10.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/34

         Prasība, kas celta 2015. gada 5. jūnijā – OASE/ITSB – COMPO France (“AlGo”)
   (Lieta T-300/15)
   (2015/C 262/46)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: OASE GmbH (Hörstel, Vācija) (pārstāvis – T. Weeg, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: COMPO France SAS (Roche–Lez–Beaupré, Francija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “AlGo” – reģistrācijas pieteikums Nr. 10 096 337

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas pirmās padomes 2015. gada 11. februāra lēmums lietā R 1409/2013–1

      Prasītājas prasījumi:

               —

               grozīt apstrīdēto lēmumu tādējādi, ka iebildumi tiek pilnībā noraidīti;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-13/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA “Rīgas satiksme” Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Direktīva 95/46/EK — 7. panta f) punkts — Personas dati — Personas datu apstrādes likumības nosacījumi — Jēdziens “vajadzība trešās personas likumīgo interešu ievērošanai” — Lūgums izpaust tāda indivīda personas datus, kas ir atbildīgs par ceļu satiksmes negadījumu, lai celtu prasību tiesā — Datu apstrādātāja pienākums apmierināt šādu lūgumu — Neesamība

text:
               3.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/11

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 4. maija spriedums (Augstākās tiesas (Latvija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde/Rīgas pašvaldības SIA “Rīgas satiksme”
   (Lieta C-13/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 95/46/EK - 7. panta f) punkts - Personas dati - Personas datu apstrādes likumības nosacījumi - Jēdziens “vajadzība trešās personas likumīgo interešu ievērošanai” - Lūgums izpaust tāda indivīda personas datus, kas ir atbildīgs par ceļu satiksmes negadījumu, lai celtu prasību tiesā - Datu apstrādātāja pienākums apmierināt šādu lūgumu - Neesamība)
   (2017/C 213/10)
   Tiesvedības valoda – latviešu

      Iesniedzējtiesa

   Augstākā tiesa

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Atbildētāja: Rīgas pašvaldības SIA “Rīgas satiksme”

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvas 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 7. panta f) punkts ir interpretējams tādējādi, ka tajā nav paredzēts pienākums izpaust personas datus trešajai personai, lai tā civiltiesiskā kārtībā varētu celt prasību tiesā par zaudējumu atlīdzību saistībā ar kaitējumu, ko ir nodarījusi persona, uz kuru attiecas šo datu aizsardzība. Tomēr šīs direktīvas 7. panta f) punktā ir pieļauta šāda datu izpaušana, pamatojoties uz valsts tiesībām.

      (1)  OV C 111, 29.3.2016.


title: Lieta C-397/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. jūlijā iesniedza Corte d'appello di Milano (Itālija) – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

text:
               10.10.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 371/4

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 18. jūlijā iesniedza Corte d'appello di Milano (Itālija) – Acacia Srl/Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

   (Lieta C-397/16)
   (2016/C 371/04)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Corte d'appello di Milano

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Acacia Srl

      Atbildētājas: Fallimento Pneusgarda Srl un Audi AG

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai a) principi preču brīvas aprites un brīvas pakalpojumu sniegšanas iekšējā tirgū jomā; b) Eiropas konkurences noteikumu efektivitātes princips un iekšējā tirgus liberalizācijas princips; c) lietderīgās iedarbības princips un Eiropas tiesību vienveidīgas piemērošanas Eiropas Savienībā princips; d) Eiropas Savienības sekundāro tiesību normas, piemēram, Direktīva 98/71 (1) un it īpaši tās 14. pants, Regulas Nr. 461/2010 (2) 1. pants un ANO/EEK Noteikumi Nr. 124, nepieļauj tādu Regulas Nr. 6/2002 (3) 110. panta, kas ietver remontdarbu atrunu, interpretāciju, kura atveidotu loku, kas estētiski ir identisks oriģinālā aprīkojuma lokam un ir apstiprināts saskaņā ar minētajiem ANO/EEK Noteikumiem Nr. 124, izslēdz no kompleksa ražojuma (automobiļa) sastāvdaļas jēdziena nolūkā to saremontēt un atjaunot tā sākotnējo izskatu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai tiesību normas par rūpnieciskā īpašuma tiesībām uz reģistrētiem dizainparaugiem, vispirms līdzsvarojot pirmajā jautājumā minētās intereses, liedz piemērot remontdarbu atrunu attiecībā uz komplementāriem atveidotiem ražojumiem, kurus klienti var izvēlēties atšķirīgi, pieņemot, ka remontdarbu atruna ir jāinterpretē šaurā nozīmē un ka to var izmantot tikai attiecībā uz rezerves daļām saistītā formā, proti, attiecībā uz sastāvdaļām, kuru forma ir noteikta būtībā nemainīgā veidā attiecībā pret kompleksā ražojuma ārējo izskatu, izslēdzot citas sastāvdaļas, kuras ir jāuzskata par savstarpēji aizstājamām un brīvi izmantojamām atbilstoši klienta vēlmēm?”

               3)

               Ja atbilde uz II. jautājumu ir apstiprinoša, kādi pasākumi ir jāveic atveidoto loku ražotājam, lai nodrošinātu to ražojumu likumīgu apriti, kurus ir paredzēts izmantot kompleksā ražojuma remontam un sākotnējā ārējā izskata atjaunošanai?

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīva 98/71/EK par dizainparaugu tiesisko aizsardzību (OV L 289, 28. lpp.).

      (2)  Komisijas 2010. gada 27. maija Regula (ES) Nr. 461/2010 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu nolīgumu un saskaņotu darbību kategorijām mehānisko transportlīdzekļu nozarē (OV L 129, 52. lpp.).

      (3)  Padomes 2001. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 6/2002 par Kopienas dizainparaugiem (OV 2002, L 3, 1. lpp.).


title: Lieta T-293/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Syria International Islamic Bank /Padome

text:
               25.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 258/26

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. jūlijā — Syria International Islamic Bank/Padome
   (Lieta T-293/12)
   2012/C 258/48
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Syria International Islamic Bank Public Joint-Stock Company (Damaska, Sīrija) (pārstāvji — G. Laguesse un J.-P. Buyle, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Regulu 2012/544/KĀDP, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas lēmumu 2012/335/KĀDP, ar ko īsteno Padomes Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

               —

               piespriest Padomei samaksāt prasītājai pagaidu summu EUR 10 000 000 apmērā kā atlīdzību, ar nosacījumu, ka šī summa vēlāk var tikt palielināta vai samazināta;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt visus, tostarp prasītājas, tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu, tā kā neesot bijis iespējams uzklausīt prasītāju pirms sankciju noteikšanas un Padome esot atteikusies dot prasītājai iespēju izvirzīt pamatus attiecībā uz konkrētiem pierādījumiem, kuri esot bijuši Padomes rīcībā, kaut arī prasītāja to esot lūgusi.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta acīmredzama kļūda faktu vērtējumā, jo prasītāja, ciktāl tai ir zināms un saskaņā ar veiktajām iekšējām kontrolēm un pārbaudēm, neesot izdarījusi pārkāpumus, kas viņai tiek pārmesti apstrīdētajos aktos.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips, ciktāl Padomes veikto pasākumu rezultātā tika slēgta prasītājas finanšu sistēma, kas sastāda 90 % no tās darījumiem eiro valūtā. Tā rezultātā tika izbeigti vairāki spēkā esoši līgumi, iestājās prasītājas atbildība un tūkstošiem Sīrijas pilsoņu tika liegta iespēja veikt dažādus banku un finanšu darījumus.

               4)

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot nesamērīgi pārkāptas tiesības uz īpašumu un tiesības veikt profesionālo darbību.

               5)

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie tiesību akti ir prettiesiski, tā kā neesot tikuši izpildīti Lēmuma 2011/782/KĀDP (1) 23. pantā un Regulas Nr. 36/2012 (2) 14. un 26. pantā paredzētie nosacījumi, jo prasītāja neesot apzināti un labprātīgi piedalījusies mēģinājumos izvairīties no sankcijām.

               6)

               Ar sesto pamatu tiek apgalvota pilnvaru nepareiza izmantošana, jo lietas fakti vedināja prasītāju domāt, ka pasākumi tika pieņemti citu iemeslu dēļ, nevis to, kas ir minēti apstrīdētajos tiesību aktos.

               7)

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ciktāl apstrīdēto tiesību aktu pamatojums esot eliptisks un tajā neesot atsauces uz konkrētiem pierādījumiem vai datumiem, kas ļautu prasītājai identificēt finanšu darījumus, kuri tai tiek pārmesti.

      (1)  Padomes 2011. gada 1. decembra Lēmums 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273/KĀDP (OV L 319, 56. lpp.).

      (2)  Padomes 2012. gada 18. janvāra Regula (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu (ES) Nr. 442/2011 (OV L 16, 1. lpp.).


title: Lieta T-467/14: Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Fonditel Pensiones /Komisija

text:
               4.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 253/64

         Prasība, kas celta 2014. gada 24. jūnijā – Fonditel Pensiones/Komisija
   (Lieta T-467/14)
   2014/C 253/87
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Fonditel Pensiones, Entidad Gestora de Fondos de Pensiones, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero un A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā viss pasākumu kopums, kas Komisijas ieskatā esot tā dēvētā Spānijas finanšu līzinga sistēma, tiek kvalificēts kā jauns un ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 1. un 4. pantu, kurā Saimniecisko interešu konsorciju [Agrupaciones de Interés Económico – AIE] ieguldītāji ir identificēti kā apgalvotā atbalsta saņēmēji un kā vienīgie, pret ko vēršams atgūšanas rīkojums,

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir uzdots atgūt apgalvoto atbalstu atgūt,

               —

               atcelt apstrīdētā lēmuma 4. pantu, ciktāl tajā ir spriests par ieguldītāju un citu subjektu starpā noslēgto privāttiesisko līgumu tiesiskumu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Tiek izvirzīti tādi paši pamati un galvenie argumenti kā lietā T-700/13 Bankia/Komisija jau izklāstītie.


title: Lieta C-638/13 P: Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Roca SARL/Komisija Apelācija — Aizliegtas vienošanās — Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi — Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa — 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Neierobežotas kompetences īstenošana

text:
               3.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 104/8

         Tiesas (pirmā palāta) 2017. gada 26. janvāra spriedums – Roca SARL/Komisija
   (Lieta C-638/13 P) (1)

   (Apelācija - Aizliegtas vienošanās - Beļģijas, Vācijas, Francijas, Itālijas, Nīderlandes un Austrijas vannas istabu aprīkojuma tirgi - Pārdošanas cenu saskaņošana un konfidenciālas komercinformācijas apmaiņa - 2006. gada pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Neierobežotas kompetences īstenošana)
   (2017/C 104/13)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Roca SARL (pārstāvis – P. Vidal Martínez, abogada)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre un F. Jimeno Fernández)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Roca SARL atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 52, 22.2.2014.


title: Lieta F-116/13: Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Leon-Gonzalez/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/47

         Civildienesta tiesas 2016. gada 4. maija rīkojums – Leon-Gonzalez/Komisija
   (Lieta F-116/13) (1)

   (2016/C 222/69)
   Tiesvedības valoda: franču
   Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 45, 15.2.2014., 46. lpp.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 9. novembrī lietā T-116/03 Oreste Montalto pret Eiropas Savienības Padomi (Ierēdņi — Iecelšana amatā — Pagaidu darbinieks — Paziņojums par vakanci — Iecelšanas amatā procedūra)

text:
               22.1.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 19/22

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 9. novembrī
   lietā T-116/03 Oreste Montalto pret Eiropas Savienības Padomi (1)

   (Ierēdņi - Iecelšana amatā - Pagaidu darbinieks - Paziņojums par vakanci - Iecelšanas amatā procedūra)
   (2005/C 19/49)
   tiesvedības valoda - franču
   Lietā T-116/03 Oreste Montalto, Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) ierēdnis, ar dzīvesvietu Alicante (Spānija), ko pārstāv G. Vandersanden, avocat, pret Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji B. Hoff-Nielsen un F. Anton), par prasību, pirmkārt, atcelt Padomes 2002. gada 23. maija lēmumu, ar kuru Apelāciju padomē iecelts papildu priekšsēdētājs, kas vienlaicīgi ir ITSB Apelāciju departamenta priekšsēdētājs (OV 2002, C 130, 2. lpp.), un, otrkārt, par zaudējumu atlīdzību, Pirmās Instances tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētāja P. Lindh, tiesneši R. García-Valdecasas un J. D. Cooke, sekretārs I. Natsinas, administrators, 2004. gada 9. novembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               atcelt Padomes 2002. gada 23. maija lēmumu, ar kuru Apelāciju padomē iecelts papildu priekšsēdētājs, kas vienlaicīgi ir Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju departamenta priekšsēdētājs;

               2)

               pārējā daļā prasību noraidīt;

               3)

               Padome atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 135, 7.6.2003.


title: Lieta C-634/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. decembrī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Anglo Irish Bank Corporation Ltd/Quinn Investments Sweden AB u.c.

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/15

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 9. decembrī iesniedza High Court of Ireland (Īrija) — Anglo Irish Bank Corporation Ltd/Quinn Investments Sweden AB u.c.

   (Lieta C-634/11)
   2012/C 73/28
   Tiesvedības valoda — angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Ireland

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Anglo Irish Bank Corporation Ltd

      Atbildētāji: Quinn Investments Sweden AB, Sean Quinn, Ciara Quinn, Collette Quinn, Sean Quinn Junior, Brenda Quinn, Aoife Quinn, Stephen Quinn, Peter Darragh Quinn, Niall McPartland Indian Trust

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Šis lūgums ir par Padomes 2000. gada 22. decembra Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (1) (turpmāk tekstā — “Regula (EK) Nr. 44/2001”) 28. pantu (turpmāk tekstā — “28. pants”) un procedūru, kas veicama valsts tiesām (turpmāk tekstā — “A valsts tiesas”), lemjot par iebildumu saskaņā ar 28. pantu, ka šai tiesai ir jurisdikcija izskatīt un lemt par tiesvedību (turpmāk tekstā — “trešās valsts tiesvedība”) apstākļos, kuros A valsts tiesas:

                           a)

                           ir uzsākušas tiesvedību (turpmāk tekstā — “pirmā tiesvedība”), kura varētu būt saistīta ar tiesvedību (turpmāk tekstā — “otrā tiesvedība”), kura uzsākta citas dalībvalsts tiesā (turpmāk tekstā — “B valsts”); un

                           b)

                           ir uzsākušas tiesvedību (turpmāk tekstā — “trešā tiesvedība”), kura varētu būt saistīta ar otro tiesvedību; un

                           c)

                           ir saņēmušas iebildumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 28. pantu A valsts tiesām izskatīt un izlemt trešo prasību, pamatojoties ar argumentu, ka otrā prasība (turpmāk tekstā — “B valsts tiesās”) un trešā prasība (turpmāk tekstā — “A valsts tiesās”) ir saistītas prasības minētā 28. panta nozīmē.

               2)

               Konkrētāk, Eiropas Savienības Tiesas (turpmāk tekstā — “Tiesa”) spriedums tiek lūgts sakarā ar šādiem jautājumiem:

                           1)

                           Vai A valsts tiesām ir jāgaida paredzamās prasības iznākumu un B valsts tiesu nolēmumu par to, vai B valsts tiesām ir jāaptur tiesvedība vai jānoraida prasība saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 28. pantu pirms A valsts tiesas pieņem lēmumu par to, vai apturēt tiesvedību vai noraidīt trešo prasību;

                           2)

                           Ja A valsts tiesām nav jāgaida paredzamā prasības B valsts tiesām iznākumu un B valsts tiesu nolēmumu par to, vai B valsts tiesām ir jāaptur tiesvedība vai jānoraida otrā prasība saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 28. pantu pirms A valsts tiesas pieņem lēmumu par to, vai apturēt tiesvedību vai noraidīt trešo prasību, vai A valsts tiesām ir tiesības ņemt vērā pirmās prasības faktu, lemjot, vai apturēt tiesvedību vai noraidīt trešo prasību;

                           3)

                           Gadījumā, ja B valsts tiesas nolemj, ka tām ir jurisdikcija pār otro prasību, vai A valsts tiesām ir tiesības ņemt vērā pirmo prasību, lemjot, vai apturēt tiesvedību vai atlikt trešās prasības izskatīšanu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 28. pantu;

                           4)

                           Vai fakts, ka prasītājs trešajā tiesvedībā trešo prasību varēja uzturēt (bet neuzturēja) kā pretprasību pirmajā tiesvedībā, ir būtisks faktors un, ja tā, pienācīgie apsvērumi, kas A valsts tiesām būtu jāpiešķir šim faktoram, nosakot, vai tām būtu jānoraida jurisdikciju pār vai jāaptur tiesvedība trešajā tiesvedībā saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 44/2001 28. pantu.

      (1)  OV L 12, 1. lpp.


title: Lieta F-54/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. maijā — Bernard / Europol

text:
               30.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/62

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. maijā — Bernard/Europol

   (Lieta F-54/08)
   (2008/C 223/118)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marjorie Bernard, Hāga (Nīderlande) (pārstāve — P. de Casparis, advokāte)

      Atbildētājs: Eiropas Policijas birojs (Europol)
   Strīda priekšmets un apraksts

      Europol lēmuma pagarināt prasītājas līgumu tikai uz minimālo 9 mēnešu periodu atcelšana
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Europol2007. gada 31. jūlija lēmumu atjaunot prasītājas līgumu līdz 2008. gada 1. jūnijam, kā arī lēmumu par 2008. gada 29. februāra sūdzību;

               —

               piespriest Europol atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-532/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 29. novembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (virspalāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/04 Association de la presse internationale ASBL /Eiropas Kopienu Komisija

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/37

         Apelācija, ko 2007. gada 29. novembrī iesniegusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (virspalāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-36/04 Association de la presse internationale ASBL/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-532/07 P)
   (2008/C 22/66)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Docksey un P. Aalto)

      Otra procesa dalībniece: Association de la presse internationale ASBL (API)

   Prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu daļā, kurā tika atcelts Komisijas lēmums, ar kuru API tika liegta pieeja dokumentiem, no tiesas sēdes, kurā tika izskatītas visas prasības, izņemot tās, kuras attiecās uz tiesvedību par pārkāpumu, datuma;

               —

               taisīt galīgo spriedumu par jautājumiem, kas ir šīs apelācijas pamatā;

               —

               piespriest prasītājai lietā T-36/04 atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies Komisijai minētajā lietā un šajā apelācijā.

         Pamati un galvenie argumenti
   Komisija pamatoti atzīmē, ka, pirmkārt, Pirmās instances tiesa pieļāva tiesību kļūdu, interpretējot izņēmumu par tiesvedību tādējādi, ka iestādēm lūgumi pieejai rakstveida apsvērumiem prasībās, kas nav saistītas ar pienākumu neizpildi, ir jāizskata katrā konkrētā gadījumā atsevišķi no tiesas sēdes datuma. Šajā sakarā Komisija pamatoti atzīmē, ka Pirmās instances tiesas (turpmāk tekstā — “PIT”) secinājumi ir nesaderīgi ar tās argumentāciju, saskaņā ar kuru PIT neņēma vērā sabiedrības intereses attiecībā uz tiesvedības labas pārvaldības nodrošināšanu vai citu tiesvedībā iesaistīto personu intereses, un ka PIT ņēma vērā tikai viena lietas dalībnieka tiesības un pienākumus. Kaut arī iestāžu iesniegtie lietas materiāli nav izslēgti no Regulas 1049/2001 (1) piemērošanas jomas, PIT izdarītie secinājumi nav pamatoti ne ar Kopienu tiesību aktiem, ne ar Kopienu Tiesas judikatūru.
   Otrkārt, PIT pieļāva tiesību kļūdu, interpretējot izņēmumu par pārbaudi tādējādi, ka Komisijai lūgumi pieejai rakstveida apsvērumiem tiesvedībās par pārkāpumiem saskaņā ar EKL 226. pantu ir jāizskata katrā konkrētā gadījumā atsevišķi no sprieduma taisīšanas datuma, ieskaitot izskatītās prasības, bet attiecībā uz kurām vēl nav pieņemts lēmums, tādējādi mazinot Komisijas kā Līgumu sarga spēju nodrošināt, ka dalībvalstis pilda tām Kopienu tiesībās paredzētos pienākumus.
   Treškārt, PIT pieļāva tiesību kļūdu, interpretējot izņēmumu par tiesvedību tādējādi, ka iestādēm lūgumi pieejai rakstveida apsvērumiem prasībās, kas ir izskatītas, bet kuras ir saistītas ar izskatīšanā esošām prasībām, ir jāizskata katrā konkrētā gadījumā atsevišķi, tādējādi mazinot iestāžu iespējas aizstāvēt savas intereses Kopienu tiesās un mazinot Komisijas kā Līgumu sarga spēju nodrošināt Kopienu tiesību piemērošanu.

      (1)  OV L 145, 43. lpp.


title: Lieta C-378/11 P: Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojums — Longevity Health Products Inc. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA (Apelācijas sūdzība — Kopienas preču zīme — Process ITSB Apelāciju padomē — Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana — Apelāciju padomes lēmums atzīt apelācijas sūdzību par neiesniegtu)

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/24

      Tiesas (astotā palāta) 2011. gada 21. septembra rīkojums — Longevity Health Products Inc./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi), Biofarma SA

      (Lieta C-378/11 P) (1)

      (Apelācijas sūdzība - Kopienas preču zīme - Process ITSB Apelāciju padomē - Pienākuma samaksāt apelācijas nodevu noteiktajā termiņā neievērošana - Apelāciju padomes lēmums atzīt apelācijas sūdzību par neiesniegtu)
      (2012/C 25/43)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Lietas dalībnieki

         Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Longevity Health Products, Inc. (pārstāvis — J. Korab, Rechtsanwalt)

         Pārējie lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) un Biofarma SA

         Priekšmets

      Apelācijas sūdzība par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2011. gada 15. aprīļa rīkojumu lietā T-95/11 Longevity Health Products/ITSB — Biofarma VITACHRON (“male”), ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi prasību atcelt tiesību aktu, ko cēlis vārdiskas preču zīmes “VITACHRON male” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas tostarp ietilpst 5. klasē, reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās palātas 2011. gada 10. janvāra lēmumu R 1357/2010-4, ar kuru atzīts, ka apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu atteikt minētās preču zīmes reģistrāciju saistībā ar iebildumiem, ko iesniedzis valsts preču zīmju “VITATHION” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 5. klasē, īpašnieks, tiek uzskatīta par neiesniegtu, jo noteiktajā termiņā nav samaksāta apelācijas nodeva

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  Longevity Health Products, Inc. sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

         (1)  OV C 269, 10.09.2011.


title: Lieta T-230/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Rewe-Zentral /ITSB ( PORT LOUIS ) (Kopienas preču zīme — Kopienas vārdiskas preču zīmes PORT LOUIS reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Pieteikto preču ģeogrāfiskās izcelsmes norāde — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)

text:
               6.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 313/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 15. oktobra spriedums — Rewe-Zentral/ITSB (“PORT LOUIS”)
   (Lieta T-230/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PORT LOUIS’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Pieteikto preču ģeogrāfiskās izcelsmes norāde - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts)
   (2008/C 313/53)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rewe-Zentral AG, Ķelne (Vācija) (pārstāvji — M. Kinkeldey un A. Bognár, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider)
   Priekšmets
   Prasība, kas celta par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 21. jūnija lēmumu lietā R 25/2006-1 attiecībā uz pieteikumu vārdisku apzīmējumu “PORT LOUIS” reģistrēt kā Kopienas preču zīmi
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 21. jūnija lēmumu (lieta R 25/2006-1);

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Tiesas rīkojums (ceturtā palāta)  2005. gada 1. decembrī  lietā C-512/04 P Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Krafft SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Sajaukšanas iespēja — Kopienas vārdiskas preču zīmes  VITAKRAFT  reģistrācijas pieteikums — Valsts preču zīmju, kas satur vārdisku elementu  krafft , īpašnieka iebildums — Līdzība starp attiecīgajām preču zīmēm — Acīmredzami nepamatota apelācija)

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/13

      TIESAS RĪKOJUMS

   (ceturtā palāta)
   2005. gada 1. decembrī
   lietā C-512/04 P Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Krafft SA (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Sajaukšanas iespēja - Kopienas vārdiskas preču zīmes “VITAKRAFT” reģistrācijas pieteikums - Valsts preču zīmju, kas satur vārdisku elementu “krafft”, īpašnieka iebildums - Līdzība starp attiecīgajām preču zīmēm - Acīmredzami nepamatota apelācija)
   (2006/C 60/27)
   tiesvedības valoda - vācu
   Lietā C-512/04 P par apelācijas sūdzību atbilstoši Tiesas Statūtu 56. pantam, ko 2005. gada 1. decembrī iesniedza Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG, Brême (Vācija), ko pārstāv U. Sanders [U. Sander], advokāts, citi lietas dalībnieki — Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko pārstāv G. Šneiders [G. Schneider], pārstāvis, Krafft SA, Andoain (Spānija), ko pārstāv P. Kohs Moreno [P. Koch Moreno], advokāts, Tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. Šīmans [K. Schiemann], tiesneši M. Ilešičs [M. Ilešič] (referents) un E. Levits, ģenerāladvokāts F. Dž. Džeikobss [F. G. Jacobs], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 1. decembrī ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies procesuālo jautājumu ietvaros.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: lieta T-83/05: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 18. februārī

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/38

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2005. gada 18. februārī
   (lieta T-83/05)
   (2005/C 106/76)
   tiesvedības valoda — itāļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. februārī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Antonio Čingolo [Antonio Cingolo], avvocato dello Stato.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 16. decembra lēmumu (POR Sicīlija 2000-2006), 2005. gada 13. janvāra lēmumu (POR Kalabrija, Ob. 1 2000-2006), 2005. gada 13. janvāra lēmumu (POR Apūlija, Ob. 1 2000-2006), 2005. gada 17. janvāra lēmumu (DOCUP, Lombardija, Ob. 2 2000-2006), 2005. gada 17. janvāra lēmumu (POR Kalabrija, Ob. 1 2000-2006) un 2005. gada 26. janvāra lēmumu (POR Sardīnija, Ob. 1 2000-2006); visi minētie lēmumi paredz ar atbalsta shēmām saistīto avansu izmaksas procedūru padarīt atkarīgu no tādu pienākumu izpildes, kuri spēkā esošajos tiesību aktos nav noteikti, kā rezultātā tiktu nepamatoti ierobežoti pieļaujamie izdevumi saistībā ar attiecīgo struktūrfondu izmantošanu;

               2)

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir tādi paši, kādi izvirzīti lietā T-354/04 Itālijas Republika/Komisija (1).

      (1)  OV C 262, 23.10.2004., 55. lpp.


title: Lieta C-241/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria (otrā palāta) rīkojumu lietā Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. pret Dženovas provinci

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria (otrā palāta) rīkojumu lietā Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. pret Dženovas provinci
   (Lieta C-241/04)
   (2004/C 217/20)
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria (otrā palāta) rīkojumu lietā Acquedotto De Ferrari Galliera s.p.a. pret Dženovas provinci un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 8. jūnijā.
   Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria (otrā palāta) lūdz Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem.

               —

               Vai EK līguma 12., 28., 43., 49., un 86. panta Tiesas interpretācija 2000. gada 7. decembra Lietā Nr. C - 324/98 Teleaustria ir uzskatāma par spēkā esošu un saistošu dalībvalsts tiesai, pat ja nav pastāvoša vai iespējama riska, ka varētu notikt diskriminācija pilsonības dēļ?

               —

               Vai EK līguma 12., 28., 43., 49., un 86. pants saskaņā ar Tiesas interpretāciju 2000. gada 7. decembra Lietā C-324/98 Teleaustria ļauj dalībvalstīm pieņemt pārejas noteikumus par tiesību piešķiršanu slēgt koncesiju līgumus, ir atļauts ieviest dalībvalsts noteikumus attiecībā uz jau piešķirto koncesiju līgumu, kas piešķirti bez konkursa izsludināšanas, saglabāšanu, un, ja tā, uz cik ilgu laiku?

               —

               Vai EK līguma 86. panta 2. punktu var interpretēt tādējādi, ka ar to tiek pieļautas atkāpes no EK līguma 12., 28., 43. un 49. panta (Tiesas interpretācijā 2000. gada 7. decembra Lietā C-324/98 par pienākumu izsludināt konkursu par publisko pakalpojumu līgumu piešķiršanu), attiecībā uz pakalpojumu koncesijas piešķiršanu uz pārejas periodu, kura ilgums ir ierobežots, samērīgs, gadījumā, kad konkursa izsludināšana par tādu vispārējas ekonomiskas intereses publisko pakalpojumu līguma piešķiršanu, kā iekšējo ūdeņu pakalpojumi, situācijā, ko izskata iesniedzējtiesa, varētu apdraudēt attiecīgā pakalpojuma ieviešanu, uzsākšanu un darbību?


title: Lieta T-379/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — J pret Komisiju (Darba samaksa — Pārcelšanās un iekārtošanās pabalsti — Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 5. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi — Citas valsts sniegto pakalpojumu jēdziens — Nepamatotu maksājumu atgūšana)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/36

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 30. novembra spriedums — J pret Komisiju
   (Lieta T-379/04) (1)

   (Darba samaksa - Pārcelšanās un iekārtošanās pabalsti - Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 5. panta 1. punktā paredzētie nosacījumi - “Citas valsts sniegto pakalpojumu” jēdziens - Nepamatotu maksājumu atgūšana)
   (2006/C 331/79)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: J, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — C. Forte, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Currall un M. Velardo)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 10. jūnija lēmumu, ar ko skaidri noraidītas prasītājas sūdzības, kā arī Komisijas 2003. gada 31. oktobra lēmumu, ar ko tai nav piešķirti pārcelšanās un iekārtošanās pabalsti, kas paredzēti Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu VII pielikuma attiecīgi 4. pantā un 5. pantā, un 2003. gada 10. decembra lēmumu, ar ko nolemts, ka šajā sakarā saņemtās summas ir jāatlīdzina.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 284, 20.11.2004.


title: lieta C-442/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar  Bundesfinanzhof 2005. gada 3. novembra  lēmumu lietā  Finanzamt Oschatz  pret  Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien , piedaloties  Bundesministerium der Finanzen

text:
               11.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 60/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesfinanzhof2005. gada 3. novembra lēmumu lietā Finanzamt Oschatz pret Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien, piedaloties Bundesministerium der Finanzen

   (lieta C-442/05)
   (2006/C 60/35)
   tiesvedības valoda –vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Bundesfinanzhof (Federālā finanšu tiesa) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 3. novembra lēmumulietā Finanzamt Oschatz pret Zweckverband zur Trinkwasserversorgung und Abwasserbeseitigung Torgau-Westelbien, piedaloties Bundesministerium der Finanzen un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 14. decembrī.

      Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:
   Vai jēdziens “Ūdens piegāde” Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem (D pielikuma 2. punkts un H pielikuma 2. kategorija), nozīmē attiecas uz ūdens sadales tīkla pieslēgšanu zemes gabala īpašnieka ūdensvadam (t.s. mājas pieslēgums), ko ūdensapgādes uzņēmējsabiedrība veic pret īpaši aprēķinātu atlīdzību?

      (1)  OV L 145, 1. lpp.


title: Lieta C-78/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. februārī iesniedza Cour d’appel de Rouen (Francija) — Marc Berel, Société Port Angot Développement pilnvarotais pārstāvis, Hess, Société Port Angot Développement administrators, Société Rijn Schelde Mondia France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement , sabiedrības SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim) tiesību pārņēmēja, Asia Pulp & Paper France/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 113/22

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 8. februārī iesniedza Cour d’appel de Rouen (Francija) — Marc Berel, Société Port Angot Développement pilnvarotais pārstāvis, Hess, Société Port Angot Développement administrators, Société Rijn Schelde Mondia France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, sabiedrības SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim) tiesību pārņēmēja, Asia Pulp & Paper France/Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

   (Lieta C-78/10)
   2010/C 113/34
   Tiesvedības valoda — franču

      Iesniedzējtiesa

      Cour d'appel de Rouen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Marc Berel, Société Port Angot Développement pilnvarotais pārstāvis, Hess, Société Port Angot Développement administrators, Société Rijn Schelde Mondial France, Receveur principal des douanes de Rouen Port, Administration des douanes — Havre Port, Société Port Angot Développement, sabiedrības SAS Manutention de produits chimiques et miniers (Maprochim) tiesību pārņēmēja, Asia Pulp & Paper France

      Atbildētāji: Administration des douanes de Rouen, Receveur principal des douanes du Havre, Administration des douanes du Havre

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Kopienas Muitas kodeksa (KMK) (1) 213., 233. un 239. panti liedz muitas parāda solidāram parādniekam, par kuru nav pieņemts lēmums viņam atlaist minēto parādu, pret iestādi, kas ir atbildīga par piedziņu, vērst tādu lēmumu par atlaišanu, kurš pieņemts, pamatojoties uz KMK 239. pantu, kuru minētā iestāde ir paziņojusi citam solidāram parādniekam, lai atbrīvotos no šī muitas parāda maksāšanas?

      (1)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.)


title: Lieta T-289/08: Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Deutsche BKK /ITSB ( Deutsche BKK )

text:
               27.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/18

         Prasība, kas celta 2008. gada 29. jūlijā — Deutsche BKK/ITSB (“Deutsche BKK”)
   (Lieta T-289/08)
   (2008/C 247/36)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Deutsche BKK, Wolfsburg (Vācija) (pārstāvji — H.-P. Schrammek, C. Drzymalla un S. Risthaus)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2008. gada 29. maija lēmumu lietā R 318/2008-4, kas paziņots 2008. gada 2. jūnijā;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiskā preču zīme “Deutsche BKK” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 36., 41. un 44. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 724 894);

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

      Izvirzītie pamati:

               —

               Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 73. panta pārkāpums, noraidot dokumentus un neļaujot pirms tam izteikt viedokli;

               —

               Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pirmā teikuma pārkāpums, pienācīgi neizskatot faktus pēc savas iniciatīvas;

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, noraidot iespēju reģistrēt preču zīmi “Deutsche BKK” absolūta reģistrācijas atteikuma pamatojuma dēļ;

               —

               Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpums, noraidot atšķirtspējas iegūšanu izmantošanas rezultātā.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta T-575/14: Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā– Larymnis Larko/Komisija

text:
               10.11.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 395/52

      Prasība, kas celta 2014. gada 28. jūlijā– Larymnis Larko/Komisija
      (Lieta T-575/14)
      (2014/C 395/65)
      Tiesvedības valoda – grieķu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko A.E. (Kallithea Attikis, Grieķija) (pārstāvis – B. Koulouris, advokāts)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt Komisijas 2014. gada 27. marta Lēmumu [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] par valsts atbalstu, ko Grieķijas Republika sniegusi akciju sabiedrībai “Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO” [NEA LARKO] lietā numur SA.34572 (2013/C) (ex 2013/NN), ciktāl tas attiecas uz tajā minētajiem 2., 3., 4. un 6. pasākumu, kuri atbilstoši apstrīdētajā lēmumā teiktajam esot ar iekšējo tirgu nesaderīgs valsts atbalsts;

                  —

                  piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Prasības pamatošanai prasītāja, pirmkārt, apgalvo, ka tai ir acīmredzama tiesiska interese celt prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, jo šis lēmums to skar tieši un individuāli gluži tāpat kā šā lēmuma adresātus, un, otrkārt, izklāsta trīs prasības pamatus:

                  1.

                  Pirmais pamats par to, ka neesot izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar LESD 296. pantu

                              —

                              Prasītāja izklāsta šādus apgalvojumus: a) kā izriet no paša apstrīdētā lēmuma, savus secinājumus par Grieķijas iestāžu veiktajiem attiecīgajiem pasākumiem Komisija ir izdarījusi, negūdama pietiekamu informāciju par tiem. Proti, jautājumā par 2., 4. un 6. pasākumu (proti, valsts galvojumiem 2008., 2010. un 2011. gadā), apstrīdētajā lēmumā ir skaidri norādīts, ka Komisijai nav informācijas par šo galvojumu izmantošanu. Savukārt jautājumā par 3. pasākumu (kapitāla palielināšana 2009. gadā) Komisija atzīst, ka nezina, kad esot notikusi šīs kapitāla palielināšanas ievērojama daļa; b) apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pamatojums arīdzan tādā ziņā, ka tajā vispār nav noteikts attiecīgo preču tirgus, lai varētu konstatēt priekšrocības, kas radītas NEA LARKO, un neizdevīgos konkurences apstākļus, kas radīti citiem saimnieciskās darbības subjektiem; c) savukārt ar 4. un 6. pasākumu šajā lietā priekšrocību patiesībā ir guvusi tikai Grieķijas valsts, kura tā vietā, lai atmaksātu NEA LARKO tās samaksātos nodokļus (ienākuma nodokli un PVN), tai ir sniegusi attiecīgos apgrūtinājumiem pakārtotos galvojumus.

                  2.

                  Otrais pamats par to, ka esot kļūdaini vērtēti faktiskie apstākļi (kļūda faktos), kā arī kļūdaini interpretēti un piemēroti LESD 296. panta otra daļa un 107. panta 1. punkts

                              —

                              Prasītāja izklāsta šādus apgalvojumus: a) gan iepriekš minēto garantiju (2., 4. un 6. pasākuma) gadījumā, gan 3. pasākuma (2009. gadā veiktās NEA LARKO kapitāla palielināšanas) gadījumā Grieķijas iestādes ir rīkojušās “kā racionāls ieguldītājs tirgus apstākļos”. Jebkurš saprātīgs un racionāls komercdarbību veicošs ieguldītājs būtu sniedzis galvojumus sabiedrībai, kurā tam ir interese (šajā gadījumā Grieķijas valstij ir šāda interese uzņēmumā NEA LARKO) par summām, ko nosedz paša atbilstīgās saistības attiecībā pret šo uzņēmumu (šajā gadījumā Grieķijas valsts pienākumu atmaksāt NEA LARKO ienākuma nodokli un PVN). Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka šajā lietā Grieķijas valsts bija iecerējusi gūt peļņu no NEA LARKO pārdošanas. Jāuzsver, ka attiecīgie galvojumi nav izmantoti; b) apstrīdētajā lēmumā nav izvērtēts nedz kontrolētā uzņēmuma izmērs, nedz tas, vai, ievērojot šo izmēru un NEA LARKO stāvokli šīs preces tirgus nozarē, šis uzņēmums būtu varējis ietekmēt “preces” iekšējo tirgu. Visbeidzot tiek uzsvērts, ka NEA LARKO izmēra dēļ attiecīgais valsts atbalsts nekādi nevarētu ietekmēt iekšējo tirgu.

                  3.

                  Trešais pamats par to, ka esot pārkāpts samērīguma princips

                              —

                              Prasītāja apgalvo, ka pat tad, ja atzītu, ka attiecīgie galvojumi ir nelikumīgs valsts atbalsts, apstrīdētais lēmums ir jāatceļ tāpēc, ka, noskaidrojot saņemtā atbalsta apjomu, tajā ir pārkāpts samērīguma princips. Konkrēti saistībā ar šo noskaidrošanu (2., 4. un 6. pasākums) Komisija nav ņēmusi vērā faktu, ka attiecīgie pasākumi nav īstenoti un tāpēc nav juridiski pieņemami no NEA LARKO (vai kāda trešā uzņēmuma) prasīt maksāt neizmantoto galvojumu summai atbilstošu summu tāpēc, ka šo summu nosedza arī Grieķijas valsts sniegtie galvojumi, jo vairāk tāpēc, ka attiecīgos galvojumus tā noteikti ir sniegusi, sedzot savas parādsaistības pret saņēmēju NEA LARKO.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta)  2006. gada 10. janvārī  lietā C-147/04 ( Conseil d'État  lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu):  De Groot en Slot Allium BV ,  Bejo Zaden BV  pret  Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie ,  Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales  (Direktīva 70/458/EEK — Dārzeņu sēklu tirdzniecība — 2. pants — Direktīva 92/33/EEK — Tirdzniecība ar dārzeņu stādāmo un pavairošanas materiālu, kas nav sēklas — II pielikums — Dārzeņu sugu šķirņu kopējais katalogs — Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz šalošu nosaukuma izmantošanu tirdzniecībā tikai veģetatīvās pavairošanas ceļā iegūtajām šalošu šķirnēm — EKL 28. pants — Patērētāju aizsardzība)

text:
               25.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/5

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2006. gada 10. janvārī
   lietā C-147/04 (Conseil d'État lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): De Groot en Slot Allium BV, Bejo Zaden BV pret Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales
       (1)

   (Direktīva 70/458/EEK - Dārzeņu sēklu tirdzniecība - 2. pants - Direktīva 92/33/EEK - Tirdzniecība ar dārzeņu stādāmo un pavairošanas materiālu, kas nav sēklas - II pielikums - Dārzeņu sugu šķirņu kopējais katalogs - Valsts tiesiskais regulējums, kas paredz šalošu nosaukuma izmantošanu tirdzniecībā tikai veģetatīvās pavairošanas ceļā iegūtajām šalošu šķirnēm - EKL 28. pants - Patērētāju aizsardzība)
   (2006/C 48/09)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietā C-147/04 par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, ko Conseil d'État (Francija) iesniedza ar lēmumu, kas pieņemts 2004. gada 4. februarī un kas Tiesā reģistrēts 2004. gada 22. martā, tiesvedībā De Groot en Slot Allium BV, Bejo Zaden BV pret Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et des Affaires rurales, piedaloties Comité économique agricole régional fruits et légumes de la Région Bretagne (Cerafel), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs K. V. A. Timmermans [C. W. A. Timmermans], tiesneši J. Makarčiks [J. Makarczyk], K. Gulmans [C. Gulmann], Dž. Arestis [G. Arestis] (referents) un J. Klučka [J. Klučka], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruíz-Jarabo Colomer], sekretāre K. Štranca [K. Sztranc], administratore, 2006. gada 10. janvarī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:
   Padomes 1970. gada 29. septembra Direktīva 70/458/EEK par dārzeņu sēklu tirdzniecību, kas ir grozīta ar 1988. gada 13. jūnija Padomes Direktīvu 88/380/EEK, iestājas pret šķirņu “ambition” un “matador” kā sēklu šķirņu iekļaušanu Kopējā katalogā šalošu grupā;
   EKL 28. pants iestājas pret tādu valsts tiesisko regulējumu kā 1990. gada 17. maija lēmums par šalošu tirdzniecību, kas ar nosaukumu “šalotes” atļauj tikai veģetatīvās pavairošanas ceļā iegūtu dārzeņu tirdzniecību, izslēdzot no sēklām iegūtos dārzeņus, kurus ražo un tirgo ar šo pašu nosaukumu citās dalībvalstīs.

      (1)  OV C 106, 30.04.2004.


title: Lieta C-58/15: Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lauksaimniecība — Sanitārās pārbaudes — Oficiāla dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontrole — Kontroles finansējums — Maksa par pārbaudi attiecībā uz kaušanu — Regula (EK) Nr. 882/2004 — Direktīva 85/73/EEK — Iespēja saņemt tāda apjoma maksu, kas atbilst reālajām pārbaudes izmaksām un kas ir lielāka par šajā direktīvā paredzēto nodevu apmēru

text:
               22.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 68/19

         Tiesas (sestā palāta) 2015. gada 23. decembra spriedums (Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Firma Theodor Pfister/Landkreis Main-Spessart

   (Lieta C-58/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Lauksaimniecība - Sanitārās pārbaudes - Oficiāla dzīvnieku barības un pārtikas produktu kontrole - Kontroles finansējums - Maksa par pārbaudi attiecībā uz kaušanu - Regula (EK) Nr. 882/2004 - Direktīva 85/73/EEK - Iespēja saņemt tāda apjoma maksu, kas atbilst reālajām pārbaudes izmaksām un kas ir lielāka par šajā direktīvā paredzēto nodevu apmēru)
   (2016/C 068/23)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Iesniedzējtiesa

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Firma Theodor Pfister

      Atbildētājs: Landkreis Main-Spessart

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem, kas grozīta ar Padomes 2006. gada 20. novembra Regulu (EK) Nr. 1791/2006, 27. panta 3. punkta pirmās daļas otrais teikums ir interpretējams tādējādi, ka atbilstoši tam pārejas periodā 2007. gadā ir atļauts iekasēt nodevas, lai segtu izmaksas, kas radušās gaļas higiēnas kontroles un pārbaužu rezultātā, lai segtu kompetentajai iestādei radušos izdevumus Padomes 1985. gada 29. janvāra Direktīvas 85/73/EEK par svaigas gaļas un mājputnu gaļas veselības pārbaudes un kontroles finansējumu, uz ko attiecas Direktīvas 89/662/EEK, 90/425/EEK, 90/675/EEK un 91/496/EEK, kas grozītas ar Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīvu 97/79/EK.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta C-204/07 P: Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. jūlija spriedums — C.A.S. SpA /Eiropas Kopienu Komisija (Apelācija — EEK un Turcijas Asociācijas līgums — Regula (EEK) Nr. 2913/92 — 239. pants — Kopienas Muitas kodekss — Ievedmuitas nodokļu atmaksa un atlaišana — Augļu sulas koncentrāts no Turcijas — Pārvadājumu sertifikāti — Viltojums — Īpaša situācija)

text:
               13.9.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 236/3

         Tiesas (trešā palāta) 2008. gada 25. jūlija spriedums — C.A.S. SpA/Eiropas Kopienu Komisija
   (Lieta C-204/07 P) (1)

   (Apelācija - EEK un Turcijas Asociācijas līgums - Regula (EEK) Nr. 2913/92 - 239. pants - Kopienas Muitas kodekss - Ievedmuitas nodokļu atmaksa un atlaišana - Augļu sulas koncentrāts no Turcijas - Pārvadājumu sertifikāti - Viltojums - Īpaša situācija)
   (2008/C 236/04)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: C.A.S. SpA (pārstāvis — D. Ehle, Rechtsanwalt)

      Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un S. Schønberg, kā arī M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt)
   Priekšmets
   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2007. gada 6. februāra spriedumu lietā T-23/03 C.A.S./Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasību daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 18. oktobra lēmumu REC 10/01, kas attiecas uz pieteikumu atmaksāt ievedmuitas nodokli, kas a posteriori iekasēts par Turcijā ražotu augļu sulas koncentrātu, kurš importēts ar izcelsmes valsts sertifikātu, kas, veicot vēlāku pārbaudi, izrādījies viltots — Turcijas iestāžu un Komisijas pienākumu neizpilde un kļūdas, kas varēja radīt īpašus apstākļus Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.) 239. panta izpratnē — Pienākuma pierādīt, ka pastāv īpaši apstākļi, sadale — Dokumentu un faktu juridiskā kvalifikācija
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 6. februāra spriedumu lietā T-23/03 CAS/Komisija;

               2)

               atcelt Komisijas 2002. gada 18. oktobra lēmuma (REC 10/01) 2. pantu;

               3)

               Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus abās instancēs.

      (1)  OV C 140, 23.6.2007.


title: Lieta T-15/15: Prasība, kas celta 2015. gada 3. janvārī  – Costa /Parlaments

text:
               9.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 81/26

         Prasība, kas celta 2015. gada 3. janvārī – Costa/Parlaments
   (Lieta T-15/15)
   (2015/C 081/34)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Paolo Costa (Venēcija, Itālija) (pārstāvji – G. Orsoni un M. Romeo, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Parlaments

      Prasītāja prasījumi:

               —

               saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 263. un 264. pantu atzīt par spēkā neesošu Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2014. gada 11. novembra lēmumu, kas paziņots 2014. gada 28. novembrī, un visus iepriekšējos, saistītos un izrietošos lēmumus;

               —

               piespriest Eiropas Parlamentam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir vērsta pret Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2014. gada 11. novembra Lēmumu Nr. 318189 par prasītāja izdienas pensijas apturēšanu no 2010. gada jūnija un naudas summu, kuras samaksātas laikposmā no 2009. gada jūlija līdz 2010. gada maijam, atgūšanu.
   Prasības pamatošanai prasītājs izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots tiesību normu pārkāpums, Noteikumu par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām pārkāpums, kā arī Regolamento per gli assegni vitalizi dei deputati italiani [Noteikumi par Itālijas deputātu mūža pabalstiem] 12. panta pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā ir ticis pārkāpts Noteikumu par Itālijas deputātu mūža pabalstiem 12. panta 2.a punkta v) apakšpunkts, uz kuru ir izdarīta atsauce Noteikumos par Eiropas Parlamenta deputātu izdevumiem un piemaksām, jo šī tiesību norma ir izmantota kļūdaini, lai apturētu pensijas izmaksu Venēcijas Ostu pārvaldes priekšsēdētājam.

                           —

                           Turklāt prasītājs uzskata, ka uz Itālijas Ostu pārvaldes priekšsēdētāju nav attiecināms Noteikumu 12. panta 2.a punkta v) apakšpunkts, jo viņa amats, kā ir atzinusi Tiesa 2014. gada 10. oktobra spriedumā lietā C-270/13, ir īpašs amats, kurā persona tiek iecelta, vienīgi pamatojoties uz kandidāta pierādītām profesionālajām spējām ekonomikā un pārvadājumu jomā, šim amatam nav nekādas saistības ar politiku, šajā amatā personu neieceļ valdība un tajā nav jāveic politiskas funkcijas.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots Līgumu un tiesību normu pārkāpums, LES 4., 6. un 15. panta pārkāpums, Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (ECPAK) protokola tiesību uz īpašumu aizsardzības jomā 1. panta pārkāpums, tiesiskās paļāvības aizsardzības principa pārkāpums un labas ticības principa pārkāpums.

                           —

                           Šajā ziņā prasītājs norāda, ka ir pārkāpts LES 4. un 13. pants, kas Eiropas Parlamentam – tāpat kā pārējām iestādēm – uzliek pienākumu visos gadījumos aizsargāt situācijas, kurās Eiropas Savienības tiesību sistēmā jebkurš šīs iestādes darbinieks ir radījis tiesisko paļāvību.

                           —

                           Prasītājs arī apgalvo, ka ir tikuši pārkāpti tiesiskās paļāvības aizsardzības un labas ticības principi, kuri ir Savienības tiesību vispārējie un pamatprincipi, kuri ir atzīti un apstiprināti Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā, saskaņā ar kuru prasīts ievērot šos principus jebkurā gadījumā lietās par to naudas summu atmaksu, kuras personai samaksātas labā ticībā.

                           —

                           Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka ir pārkāpts 1. pants ECPAK Protokolā par tiesību uz īpašumu aizsardzību, uz kuru ir izdarīta atsauce LES 6. pantā un kurš ir tik pat saistošs kā Līgumi, un kurā ir prasīts aizsargāt personai radīto tiesisko paļāvību attiecībā uz to, ka naudas summas, uz kurām tai ir tiesības, tā ir saņēmusi likumīgi.


title: Lieta C-208/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Dűsseldorf (Vācija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Medion AG pret Hauptzollamt Duisburg

text:
               16.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 224/18

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Dűsseldorf (Vācija) 2006. gada 8. maija rīkojumu — Medion AG pret Hauptzollamt Duisburg

   (Lieta C-208/06)
   (2006/C 224/33)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Düsseldorf (Vācija)
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Medion AG

      Atbildētājs: Hauptzollamt Duisburg

   Prejudiciālais jautājums
   Vai videokamera (camcorder), kas ievešanas brīdī (1) nevar ierakstīt ārējos video signālus, ir klasificējama KN apakšpozīcijā 8525 40 99, ja video pieslēgumu tai var vēlāk ierīkot, noteiktus slēdžus izmantojot kā video signāla ieeju, lai gan ražotājs un pārdevējs šādu iespēju nav ne norādījuši, ne arī to atbalsta?

      (1)  I pielikuma interpretācija Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).


title: Lieta C-585/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Petru Chiş/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 107/15

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 18. decembrī iesniedza Curtea de Apel Cluj (Rumānija) – Petru Chiş/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

      (Lieta C-585/14)
      (2015/C 107/20)
      Tiesvedības valoda – rumāņu

         Iesniedzējtiesa

         Curtea de Apel Cluj

         Pamatlietas puses

         Prasītājs: Petru Chiş

         Atbildētāja: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  vai, ņemot vērā Likuma Nr. 9/2012 normas un šajā likumā paredzētā nodokļa mērķi, ir jāuzskata, ka LESD 110. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neļauj Eiropas Savienības dalībvalstij ieviest nodokli par piesārņojošām emisijām, kas būtu piemērojams no citas Eiropas Savienības dalībvalsts ievesto transportlīdzekļu reģistrācijai, šo nodokli nepiemērojot reģistrācijai, kas attiecas uz to valsts transportlīdzekļu īpašuma tiesību nodošanu, par kuriem šis vai līdzīgs nodoklis jau ir samaksāts, ja šī nodokļa atlikusī vērtība, kas ir ietverta iekšējā tirgū esošā transportlīdzekļa vērtībā, ir zemāka par jauno nodokli?

                  2)

                  vai, ņemot vērā Likuma Nr. 9/2012 normas un šajā likumā paredzētā nodokļa mērķi, ir jāuzskata, ka LESD 110. pants ir interpretējams tādējādi, ka tas neļauj Eiropas Savienības dalībvalstij ieviest nodokli par piesārņojošām emisijām, kas būtu piemērojams no citas Eiropas Savienības dalībvalsts ievesto transportlīdzekļu reģistrācijai, nosakot, ka par valsts transportlīdzekļiem šis nodoklis ir jāmaksā tikai tad, ja tiek nodotas īpašumtiesības uz šādu transportlīdzekli, kā rezultātā ārvalsts transportlīdzeklis nav izmantojams, nesamaksājot šo nodokli, bet valsts transportlīdzekli var izmantot neierobežotā laikā, šo nodokli nesamaksājot, līdz brīdim, kad tiek nodotas īpašumtiesības uz šo transportlīdzekli, kam seko jaunā īpašnieka reģistrācija, ja šāda tiesību nodošana ir notikusi?


title: Lieta F-96/15: Civildienesta tiesas 2016. gada 3. maija rīkojums – Grzebielec/Komisija

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/50

         Civildienesta tiesas 2016. gada 3. maija rīkojums – Grzebielec/Komisija
   (Lieta F-96/15) (1)

   (2016/C 222/80)
   Tiesvedības valoda – franču
   Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 294, 7.9.2015., 84. lpp.


title: Lieta T-806/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 10. maija spriedums – August Storck/EUIPO (Četrstūrveida iepakojuma baltā un zilā krāsā attēlojums) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Grafiska preču zīme, kas attēlo četrstūrveida iepakojumu baltā un zilā krāsā — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

text:
               20.6.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 222/15

         Vispārējās tiesas 2016. gada 10. maija spriedums – August Storck/EUIPO (Četrstūrveida iepakojuma baltā un zilā krāsā attēlojums)
   (Lieta T-806/14) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Grafiska preču zīme, kas attēlo četrstūrveida iepakojumu baltā un zilā krāsā - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2016/C 222/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: August Storck KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert un A. C. Richter, advokāti)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – V. Melgar un H. Kunz)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2014. gada 8. septembra lēmumu lietā R 644/2014–5 attiecībā uz grafiskas preču zīmes, kas attēlo četrstūrveida iepakojumu baltā un zilā krāsā, starptautisku reģistrāciju, ko attiecina uz Eiropas Savienību

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 46, 9.2.2015.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 8. jūlijā lietā C-166/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — EKL 28. pants — Dārgmetālu izstrādājumu tirdzniecība — Apzīmējum “zelts” un “zelta sakausējums”)

text:
               28.8.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/6

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 8. jūlijā
   lietā C-166/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - EKL 28. pants - Dārgmetālu izstrādājumu tirdzniecība - Apzīmējum “zelts” un “zelta sakausējums”)
   (2004/C 217/11)
   Tiesvedības valoda: franču
   Lietā C-166/03 Eiropas Kopienu Komisija (parstāvis B. Stromsky) pret Francijas Republiku (pārstāvji: G. de Bergues un F. Million) par prasību atzīt, ka attiecinot apzīmējumu “zelts” uz 750. proves izstrādājumiem, bet uz 375. un 585. proves izstrādājumiem – apzīmējumu “zelta sakausējums”, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši: J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (referents), R. Schintgen un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 8. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Attiecinot apzīmējumu “zelts” uz 750. proves izstrādājumiem, bet uz 375. un 585. proves izstrādājumiem – apzīmējumu “zelta sakausējums”, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. pants.

               2)

               Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 135, 7.6.2003.


title: Lieta T-76/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. februārī — Spānija/Komisija

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/27

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. februārī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-76/11)
   2011/C 89/52
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāve — N. Díaz Abad)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 8. novembra Regulu (ES) Nr. 1004/2010 par atvilkumu veikšanu no dažām nozvejas kvotām 2010. gadā, pamatojoties uz pārzvejas gadījumiem iepriekšējā gadā (OV L 291, 31. lpp.); un

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza četrus prasības pamatus:

               1)

               pirmkārt, esot kļūdaini izvēlēts juridiskais pamats, jo apstrīdētā akta juridiskais pamats ir 105. pants Padomes 2009. gada 20. novembra Regulā (EK) Nr. 1224/2009 (1), kura stājusies 2010. gada 1. janvārī, savukārt pārkāpumi, par kuriem ir piemērotas attiecīgās sankcijas, ir izdarīti 2009. gadā;

               2)

               otrkārt, neesot ievēroti tiesiskuma un tiesiskās drošības principi, jo tiek piemērots sankcijas paredzošs tiesiskais regulējums, kas pārkāpumu izdarīšanas laikā nebija spēkā;

               3)

               treškārt, neesot ievērots mazāk labvēlīgu sankcijas paredzošu tiesību normu atpakaļejoša spēka aizlieguma princips, jo attiecībā uz 2009. gadā notikušajiem pārkāpumiem tiek piemērots mazāk labvēlīgs tiesiskais regulējums;

               4)

               ceturtkārt, neesot pieļaujams, ka piemērojamās tiesību normas varētu noteikt Komisija atkarībā no brīža, kad tā izvēlas uzsākt kādas rīcības izvērtēšanu.

      (1)  Padomes 2009. gada 20. novembra Regula (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006 (OV L 343, 1. lpp.)


title: Lieta C-537/13: Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 15. janvāra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Birutė Šiba/Arūnas Devėnas (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – Direktīva 93/13/EEK – Piemērošanas joma – Patērētāju līgumi – Starp advokātu un patērētāju noslēgts līgums par juridisko pakalpojumu sniegšanu)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/6

      Tiesas (devītā palāta) 2015. gada 15. janvāra spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Birutė Šiba/Arūnas Devėnas

      (Lieta C-537/13) (1)

      (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Direktīva 93/13/EEK - Piemērošanas joma - Patērētāju līgumi - Starp advokātu un patērētāju noslēgts līgums par juridisko pakalpojumu sniegšanu)
      (2015/C 073/07)
      Tiesvedības valoda – lietuviešu

         Iesniedzējtiesa

         Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: Birutė Šiba

         Atbildētājs: Arūnas Devėnas

         Rezolutīvā daļa:

      Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos ir jāinterpretē tādējādi, ka tā ir piemērojama tādiem standarta līgumiem par juridisko pakalpojumu sniegšanu kā pamatlietā, kurus advokāts ir noslēdzis ar fizisku personu, kura nedarbojas nolūkos, kas ir saistīti ar tās amatu, uzņēmējdarbību vai profesiju.

         (1)  OV C 9, 11.1.2014.


title: Lieta C-496/04: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī ( College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. Slob pret Productschap Zuivel (Piens un piena produkti — Tiešā pārdošana — References daudzums — Pārsniegums — Papildmaksājumi pienam — Ražotāja pienākums glabāt krājumu uzskaites dokumentus — Regulas (EEK) Nr. 536/93 7. panta 1. un 3. punkts — Papildu valsts pasākumi — Dalībvalstu kompetence)

text:
               18.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 281/10

         Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 14. septembrī (College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. Slob pret Productschap Zuivel

   (Lieta C-496/04) (1)

   (Piens un piena produkti - Tiešā pārdošana - References daudzums - Pārsniegums - Papildmaksājumi pienam - Ražotāja pienākums glabāt krājumu uzskaites dokumentus - Regulas (EEK) Nr. 536/93 7. panta 1. un 3. punkts - Papildu valsts pasākumi - Dalībvalstu kompetence)
   (2006/C 281/16)
   Tiesvedības valoda — holandiešu
   Iesniedzējtiesa
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: J. Slob

      Atbildētāja: Productschap Zuivel

   Priekšmets
   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Komisijas 1993. gada 9. marta Regulas (EEK) Nr. 536/93, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par papildmaksājuma piemērošanu piena un piena produktu nozarē (OV L 57, 12. lpp.), 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta un 3. punkta interpretācija — Ražotāju, kam piešķirti references daudzumi tiešajai pārdošanai, pienākuma glabāt krājumu uzskaites dokumentus apjoms — Dalībvalsts noteiktie papildu pienākumi — Jautājums, ko valsts tiesa nav uzdevusi — Tiesas atbildes nesniegšana
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               7. panta 1. punkta pirmais teikums Komisijas 1993. gada 9. marta Regulā (EEK) Nr. 536/93, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par papildmaksājuma piemērošanu piena un piena produktu nozarē, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas piešķir dalībvalstij rīcības brīvību pieņemt, ja nepieciešams, tiesību aktus, ar ko piena ražotājiem, kuri veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, uzliek papildu uzskaites pienākumus, kas ir plašāki nekā tie, kuri izriet no šīs pašas regulas 7. panta 1. punkta f) apakšpunkta. Izmantojot šo rīcības brīvību, dalībvalstij ir jāievēro Kopienu tiesību vispārējie principi.

               2)

               Kopienu tiesības neaizliedz piemērot tiesību aktus, ar kuriem piena ražotājiem pieprasa norādīt reģistrā saražotā sviesta daudzumus un tā faktisko izmantojumu, pat ja sviests ir iznīcināts vai pārstrādāts par liellopu barību, ja attiecīgajā dalībvalstī, pamatojoties tikai uz Kopienu prasībām, ir grūti nodrošināt efektīvas pārbaudes attiecībā uz ražotāju sagatavoto tiešās pārdošanas pārskatu pareizību.

      (1)  OV C 31, 05.02.2005.


title: Lieta C-165/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Alfredo Rendón Marín / Administración del Estado

text:
               10.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 175/31

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 7. aprīlī iesniedza Tribunal Supremo (Spānija) – Alfredo Rendón Marín/Administración del Estado

   (Lieta C-165/14)
   2014/C 175/38
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Pamatlietas puses

      Kasācijas sūdzības iesniedzējs: Alfredo Rendón Marín

      Otrs lietas dalībnieks kasācijas tiesvedībā: Administración del Estado

      Prejudiciālais jautājums

   Vai ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 20. pantu, interpretējot to 2004. gada 19. oktobra sprieduma (lietā C-200/02 Zhu-Chen) (1) un 2011. gada 8. marta sprieduma (lietā C-34/09 Ruiz Zambrano) (2) kontekstā, ir saderīgas valsts tiesību normas, kas izslēdz iespēju piešķirt uzturēšanās atļauju tēvam – kura nepilngadīgais bērns ir Eiropas Savienības pilsonis un atkarīgs no tēva -, tādēļ, ka tēvam ir iepriekšēja kriminālsodāmība valstī, kurā lūdz atļauju, pat ja tā rezultātā nepilngadīgais bērns ir spiests izceļot no Savienības teritorijas, jo viņam ir jāseko tēvam?

      (1)  EU:C:2004:639

      (2)  EU:C:2011:124


title: Lieta C-503/17: Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               16.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 347/21

         Prasība, kas celta 2017. gada 21. augustā – Eiropas Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-503/17)
   (2017/C 347/28)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Tomat un J. Tomkin)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, atļaujot privātu izpriecu kuģu degvielas uzpildei izmantot marķētu degvielu, Apvienotā Karaliste nav izpildījusi Direktīvā 95/60/EK (1) paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka atļaut pārdot marķētu degvielu privāta izpriecu kuģa dzinējam ir fundamentāli nesaderīgi ar Direktīvu 95/60/EK (“Fiskālās marķēšanas direktīva”). Pienākums marķēt degvielu, kurai ir piemērojama pazemināta akcīzes nodokļa likme, ir paredzēts īpaši ar nodomu nodrošināt šīs degvielas vieglu nošķiršanu no degvielas, attiecībā uz kuru nodoklis ir samaksāts pilnā apmērā. Tomēr valsts pasākums ir izraisījis to, ka gadījumā, kad degviela atrodas privāta izpriecu kuģa degvielas tvertnē, kas ir tikusi uzpildīta Apvienotajā Karalistē, nav iespējams, atsaucoties uz marķējumu, noteikt, vai izmantotajai degvielai ir tikusi piemērota akcīzes nodokļa pilnā vai samazinātā likme.

      (1)  Padomes 1995. gada 27. novembra Direktīva 95/60/EK par vieglās dīzeļdegvielas un petrolejas fiskālu marķēšanu (OV 1995, L 291, 46. lpp.).


title: Lieta T-372/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Bomba Energia Getränke pret ITSB — Eckes-Granini ( Bomba )

text:
               24.2.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 42/25

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. decembrī — Bomba Energia Getränke pret ITSB — Eckes-Granini (“Bomba”)
   (Lieta T-372/06)
   (2007/C 42/44)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Bomba Energia Getränke Vertriebs GmbH, Wiener Neudorf (Austrija) (pārstāvis — A. Kockläuner, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Eckes-Granini GmbH & Co. KG, Nieder-Olm (Vācija)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               pilnā apmērā atcelt atbildētāja Apelāciju otrās padomes 2006. gada 3. oktobra lēmumu apelācijas lietā R 184/2005-2;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Bomba” attiecībā uz 32. un 33. klasē ietilpstošām precēm (reģistrācijas pieteikums Nr. 558 874)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Eckes-Granini GmbH & Co. KG

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: dažādas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “la bamba”, tostarp Vācijas vārdiska preču zīme “la bamba” attiecībā uz 29., 32. un 33. klasē ietilpstošām precēm

      Iebildumu nodaļas lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

      Izvirzītie pamati: ar apstrīdēto lēmumu tiekot pārkāpts Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, jo starp pretstatītajām preču zīmēm neesot sajaukšanas iespējas.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Lieta C-431/15: Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 24. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Cantabria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liberbank, SA/Rafael Piris del Campo

text:
               24.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 129/12

         Tiesas priekšsēdētāja 2017. gada 24. janvāra rīkojums (Audiencia Provincial de Cantabria (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Liberbank, SA/Rafael Piris del Campo

   (Lieta C-431/15) (1)

   (2017/C 129/14)
   Tiesvedības valoda – spāņu
   Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 354, 26.10.2015.


title: Lieta C-196/05: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Sachsenmilch AG pret Oberfinanzdirektion Nürnberg

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht München2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Sachsenmilch AG pret Oberfinanzdirektion Nürnberg

   (Lieta C-196/05)
   (2005/C 182/47)
   tiesvedības valoda — vācu
   Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts Finanzgericht München (Minhenes Finanšu tiesas, Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2005. gada 17. februāra lēmumu lietā Sachsenmilch AG pret Oberfinanzdirektion Nürnberg un kas Tiesā reģistrēts 2005. gada 4. maijā.

      Finanzgericht München lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

               1.

               Vai kombinētā nomenklatūra (KN) Komisijas 2003. gada 11. septembra Regulas (EK) Nr. 1789/2003 (1) redakcijā par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (2) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (KMT) I pielikumā ir jāinterpretē tādējādi, ka picas siers (mocarella), kas pēc tā izgatavošanas vienu līdz divas nedēļas ir uzglabāts 2-4 °C temperatūrā, ir jāierindo apakšpozīcijā 040610?

               2.

               Vai, ja nepastāv Kopienas regulējums, pamatojoties uz organoleptiskām iezīmēm ir iespējams veikt pārbaudi tam, vai siers atbilst nenogatavinātam sieram 040610 KN apakšpozīcijas nozīmē?

      (1)  OV L 281, 1. lpp.

      (2)  OV L 256, 1. lpp.