title: Lieta C-269/15: Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. pants — Materiālā piemērošanas joma — Ieturējumi no vecuma pensijām, kā arī no visām papildu piemaksām — 13. pants — Piemērojamo tiesību aktu noteikšana — Dzīvesvieta citā dalībvalstī

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/17

         Tiesas (desmitā palāta) 2016. gada 26. oktobra spriedums (Hof van Cassatie (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Rijksdienst voor Pensioenen/Willem Hoogstad

   (Lieta C-269/15) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. pants - Materiālā piemērošanas joma - Ieturējumi no vecuma pensijām, kā arī no visām papildu piemaksām - 13. pants - Piemērojamo tiesību aktu noteikšana - Dzīvesvieta citā dalībvalstī)
   (2017/C 006/21)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hof van Cassatie

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Rijksdienst voor Pensioenen

   Atbildētājs: Willem Hoogstad

      piedaloties: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulas (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, redakcijā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kura grozīta ar Padomes 1998. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1606/98, 13. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, atbilstoši kuram ir jāietur tādas iemaksas no maksājumiem atbilstoši papildpensiju shēmām, kurām ir tieša un pietiekami atbilstoša saikne ar minētās grozītās Regulas Nr. 1408/71 4. pantā uzskaitītās sociālā nodrošinājuma jomas reglamentējošiem tiesību aktiem, gadījumā, kad šīs papildpensijas saņēmējs nedzīvo šajā dalībvalstī un viņam atbilstoši šīs pašas grozītās regulas 13. panta 2. punkta f) apakšpunktam ir piemērojami tās dalībvalsts sociālā nodrošinājuma jomas tiesību akti, kurā viņš dzīvo.

      (1)  OV C 311, 21.9.2015.


title: Lieta C-334/04: Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

text:
               25.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 239/8

         Prasība pret Grieķijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūlijā
   (Lieta C-334/04)
   (2004/C 239/14)
   Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 30. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Grieķijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Maria Patakia un Michel van Beek, pārstāvji no tās Juridiskā dienesta.
   Eiropas Kopienu Komisija prasa, lai Tiesai atzīst, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. un 2. punkts, sakarā ar to, ka tā:

               nosakot īpaši aizsargājamo teritoriju (turpmāk tekstā- ĪAT) apgabalus, šajās teritorijās apgabalu skaita un vispārējās platības ziņā ir iekļāvusi mazāku teritoriju nekā to, kas atbilst īpaši aizsargājamo teritoriju priekšnoteikumiem saskaņā ar Direktīvas 79/409/EEK 4. pantu;

               ir noteikusi izteikti mazāku ĪAT platību, nekā atbilstošās IBA 2000 saraksta teritorijas, kuras atbilst ĪAT priekšnoteikumiem;

               nav noteikusi ĪAT vairākām putnu sugām, kas ir iekļautas Direktīvas 79/409/EEK 1. pielikumā, vai arī ir noteikusi par ĪAT apgabalus, kuros minētās sugas nav pietiekami pārstāvētas;

               nav noteikusi ĪAT daudziem gājputniem vai arī ir noteikusi par ĪAT apgabalus, kuros šīs sugas nav pietiekami pārstāvētas.

         Pamati un galvenie argumenti
   Saskaņā ar Tiesas pastāvīgu judikatūru Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību 4. panta 1. un 2. punkts paredz, ka dalībvalstīm ir jānosaka speciāls ĪAT režīms, kas nodrošina, galvenokārt, direktīvas 1. pielikumā uzskaitīto sugu izdzīvošanu un vairošanos.
   Saskaņā ar pastāvīgu judikatūru, kā arī atbilstoši Komisijas viedoklim Putnu svarīgu apgabalu jeb IBA (Important Birds Area) saraksts ir jāuzskata par autoritatīvu zinātnisku pamatu.
   Atbilstoši šim sarakstam 186 apgabaliem Grieķijā būtu jāpiešķir ĪAT statuss.
   Līdz šīs prasības iesniegšanas brīdim Grieķija bija izveidojusi tikai 151 ĪAT un tās ietvēra mazākas platības, nekā paredzēts IBA sarakstā.
   Tādējādi Komisija secina, ka minētās ĪAT nav izveidotas, ievērojot ornitoloģiskos kritērijus, kā to paredz direktīvas 4. pants.
   Grieķijas valsts teritorija no ornitoloģiskā viedokļa ir ļoti svarīga daudzu savvaļas putnu sugām, kas minētas direktīvas 1. pielikumā, ieskaitot visā pasaulē apdraudētas sugas. Grieķijas pašreizējās ĪAT nepietiekami aizsargā šīs sugas.


title: Lieta C-213/10: Tiesas (pirmā palāta palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums ( Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F-Tex SIA/Lietuvos-Anglijos UAB “Jadecloud-Vilma ” (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās — Regula (EK) Nr. 1346/2000 — 3. panta 1. punkts — “Prasības, kas tieši izriet no maksātnespējas procesa un ir cieši ar to saistītas” jēdziens — Regula (EK) Nr. 44/2001 — 1. panta 1. punkts un 2. punkta b) apakšpunkts — “Civillietu un komerclietu” un “maksātnespējas” jēdziens — Prasība, kas celta, pamatojoties uz administratora cedētām darījuma atcelšanas tiesībām)

text:
               9.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 165/3

         Tiesas (pirmā palāta palāta) 2012. gada 19. aprīļa spriedums (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Lietuva) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — F-Tex SIA/Lietuvos-Anglijos UAB“Jadecloud-Vilma”
   (Lieta C-213/10) (1)

   (Tiesu iestāžu sadarbība civillietās - Regula (EK) Nr. 1346/2000 - 3. panta 1. punkts - “Prasības, kas tieši izriet no maksātnespējas procesa un ir cieši ar to saistītas” jēdziens - Regula (EK) Nr. 44/2001 - 1. panta 1. punkts un 2. punkta b) apakšpunkts - “Civillietu un komerclietu” un “maksātnespējas” jēdziens - Prasība, kas celta, pamatojoties uz administratora cedētām darījuma atcelšanas tiesībām)
   2012/C 165/04
   Tiesvedības valoda — lietuviešu

      Iesniedzējtiesa

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: F-Tex SIA

      Atbildētāja: Lietuvos-Anglijos UAB “Jadecloud-Vilma”

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Padomes 2000. gada 29. maija Regulas (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām (OV L 160, 1. lpp.) 3. panta 1. punkta un Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (OV L 12, 1. lpp.) 1. panta 2. punkta b) apakšpunkta un 2. panta 1. punkta interpretācija — Starptautiska jurisdikcija izskatīt actio Pauliana, kas ir tieši un cieši saistīta ar maksātnespējas procesu — Tiesas, kura izskata maksātnespējas procesu, un tiesas, kuras teritorijā atrodas atbildētāja domicils, jurisdikcijas kolīzija — Actio Pauliana, ko ir cēlis maksātnespējīgās sabiedrības vienīgais kreditors pēc maksātnespējas procesa ierosināšanas dalībvalstī, kas nav tā, kurā noris maksātnespējas process, pēc tam, kad administrators ir cedējis kreditoram sabiedrības parādus trešām personām

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka uz prasību, kuru pret trešo personu ir cēlis prasītājs, kurš rīkojas, pamatojoties uz maksātnespējas procesa ietvaros iecelta administratora cedētu prasījumu, un kuras priekšmets ir darījuma atcelšanas tiesības, kuras šim administratoram izriet no šim procesam piemērojamā valsts likuma, attiecas civillietu un komerclietu jēdziens šīs tiesību normas izpratnē.

      (1)  OV C 195, 17.07.2010.


title: Lieta C-273/07: Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 26. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2005/51/EK — Publiskā iepirkuma līgumi — Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras)

text:
               12.4.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 92/9

         Tiesas (sestā palāta) 2008. gada 26. februāra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Luksemburgas Lielhercogiste
   (Lieta C-273/07) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2005/51/EK - Publiskā iepirkuma līgumi - Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras)
   (2008/C 92/14)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Stromsky un D. Kukovec)

      Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste (pārstāvis — C. Schiltz)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/51/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK XX pielikumu un Direktīvas 2004/18/EK VIII pielikumu par iepirkumu (OV L 257, 127. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/51/EK, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/17/EK XX pielikumu un Direktīvas 2004/18/EK VIII pielikumu par iepirkumu, prasības, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti saskaņā ar šo direktīvu;

               2)

               Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 211, 8.9.2007.


title: Lieta C-50/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-54/06 Kendrion /Komisija 2012. gada 1. februārī iesniedza Kendrion NV

text:
               17.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 80/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 16. novembra spriedumu lietā T-54/06 Kendrion/Komisija 2012. gada 1. februārī iesniedza Kendrion NV

   (Lieta C-50/12 P)
   2012/C 80/20
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Kendrion NV (pārstāvji — P. Glazener un T. Ottervanger, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt spriedumu atbilstoši izvirzītajiem tiesību pamatiem;

               —

               pilnībā vai daļēji atcelt lēmumu, ciktāl tas skar apelācijas sūdzības iesniedzēju;

               —

               atcelt vai samazināt prasītājai piespriesto naudas sodu;

               —

               pakārtoti, nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā pieņemtu lēmumu atbilstoši Tiesas uzskatam;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā instancē, kā arī tos, kas radušies Vispārējā tiesā.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar
                     pirmo pamatu
                   tiek izteikts pārmetums, ka Vispārējā tiesa esot atzinusi par pieņemamu kļūdainu izpratni par Savienības tiesībām un savu spriedumu esot pretrunīgi pamatojusi, nolemdama, ka Komisija no tiesību viedokļa pietiekami ir izklāstījusi to, kādēļ tā Kendrion ir uzlikusi augstāku naudas sodu nekā Fardem.

               2)

                     Otrajā pamatā
                   tiek norādīts, ka Vispārējā tiesa, izvērtēdama jautājumu par to, vai Komisija varēja pieņemt, ka Kendrion ir solidāri atbildīga par tās kādreizējai meitas sabiedrībai Fardem uzlikto naudas sodu, esot atzinusi par pieņemamu kļūdainu juridisku izpratni, kā arī pieļāvusi kļūdu konkrētā pierādījumu novērtējumā un tādējādi pieļāvusi arī procesuālu kļūdu. Savā spriedumā Vispārējā tiesa prettiesiski esot sadalījusi pierādīšanas pienākumu, acīmredzami neesot ņēmusi vērā faktus un redzami neatbilstoši novērtējusi pierādījumus. Turklāt tā nepietiekami esot pamatojusi savus secinājumus un nepilnīgi iedziļinājusies Kendrion paustajā.

               3)

               Ar
                     trešo pamatu

                  Kendrion apšauba pārsūdzētā spriedumā atrodamos apsvērumus, kuros Vispārējā tiesa izskatīja Kendrion otro, ceturto un piekto prasījumu daļu un tos noraidīja. Vispārējai tiesai esot neatbilstoša sapratne par Savienības tiesībām, jo tā pieņēma, ka meitas sabiedrībai Kendrion, kura nav piedalījusies pārkāpumā, var uzlikt atsevišķu naudas sodu, kas esot augstāks nekā naudas sods, kurš uzlikts Fardem, kura ir izdarījusi pārkāpumu. Vispārējā tiesa ir pārkāpusi arī vienlīdzīgas attieksmes principu un savu vērtējumu ir pamatojusi pretrunīgi un nepilnīgi.

               4)

                     Ceturtajā pamatā

                  Kendrion apgalvo, ka Vispārējā tiesa Kendrion minēto saistībā ar to, ka tiesvedība Vispārējā tiesā ir bijusi pārmērīgi ilga, nepamatoti ir noraidījusi kā “bezjēdzīgu”. Izskatās, kas tādējādi Vispārējā tiesa uzskata, ka tā nav tiesīga taisīt spriedumu par kļūdu tajā notiekošajā tiesvedībā. Pat ja Vispārējā tiesa pati nebūtu tiesīga samazināt naudas sodu savas pašas tiesvedības ilguma dēļ, katrā ziņā Tiesas pienākums ir taisīt spriedumu par šo tiesiskajai drošībai būtisko aspektu un no tā atvasināt vajadzīgās sekas.


title: Lieta F-131/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — ZZ /Komisija

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/23

         Prasība, kas celta 2011. gada 2. decembrī — ZZ/Komisija
   (Lieta F-131/11)
   2012/C 65/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji — D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt lēmumu par pensijas tiesību, kas iegūtas pirms stāšanās amatā Komisijā, pārskaitīšanu, pamatojoties uz PMO pārrēķināto priekšlikumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt 2011. gada 15. jūnija lēmumu, ar kuru ir atcelts un aizstāts priekšlikums pārskaitīt prasītāja pensijas tiesības saskaņā ar viņa pieteikumu atbilstoši Civildienesta noteikumu VIII pielikuma 11. panta 2. punktam, kas ietver jaunu priekšlikumu, kurš aprēķināts, pamatojoties uz 2011. gada 3. martā pieņemtajiem VNĪ;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-659/16: Prasība, kas celta 2016. gada 20. decembrī – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome

text:
               6.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/20

         Prasība, kas celta 2016. gada 20. decembrī – Eiropas Komisija/Eiropas Savienības Padome
   (Lieta C-659/16)
   (2017/C 038/26)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – A. Bouquet, E. Paasivirta un Ch. Hermes)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Padomes 2016. gada 10. oktobra lēmumu, kas ir pieņemts ar “I/A” Punkta piezīmi saistībā ar Eiropas Savienības nostājas izstrādi par Antarktikas jūras dzīvo resursu saglabāšanas komisijas (CCAMLR) 35. ikgadējo sanāksmi (Hobārta, Austrālija, 2016. gada 17.–28. oktobris) par trīs aizsargājamu jūras teritoriju un zinātniskiem pētījumiem paredzētu īpašu teritoriju izveidi (Dokumenti 12523/16 un 12445/16);

               —

               piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija lūdz Tiesu atcelt Padomes 2016. gada 10. oktobra lēmumu, ciktāl Padome noteica, ka priekšlikumi Komisijai par Antarktikas jūras dzīvo resursu saglabāšanu saistībā ar trīs aizsargājamu jūras teritoriju izveidošanu Vedela jūrā, Rosa jūrā un Austrumu Antarktikā un zinātniskiem pētījumiem paredzētu īpašu teritoriju izveidi ir iesniedzami vai atbalstāmi Savienības un tās dalībvalstu vārdā, nevis iesniedzami vai atbalstāmi vienīgi Savienības vārdā.
   Komisija apgalvo, ka, ja uzskata, ka kompetence šajā jomā ir dalīta un, ja atzīst, ka līdz ar to diskusiju dokumenta saturs ir izlemjams un iesniedzams Savienības un tās dalībvalstu vārdā, tad apstrīdētais lēmums ir prettiesisks, ciktāl ar to šādi Komisijai tiek liegts iesniegt šo dokumentu vienīgi Savienības vārdā pretrunā ar Savienības ekskluzīvo kompetenci šajā jomā (un ar Komisijas prerogatīvām pārstāvēt Savienību).
   Komisija izvirza divus pamatus savas prasības atcelt apstrīdēto lēmumu atbalstam.
   Pirmkārt, Komisija apgalvo, ka, pieņemdama apstrīdēto lēmumu, Padome ir pārkāpusi Savienības ekskluzīvo kompetenci jūras bioloģisko resursu saglabāšanā, kā tas minēts LESD 3. panta 1. punkta d) apakšpunktā (pirmais prasības pamats). Pirmām kārtām, Komisija uzskata, ka Padome nav ņēmusi vērā pasākuma, uz kuru attiecas apstrīdētais akts, juridisko kontekstu gan saistībā ar Antarktikas jūras dzīvo resursu saglabāšanas konvenciju, gan arī Savienības iekšienē. Otrām kārtām, Komisija uzskata, ka Padome nav ņēmusi vērā šī pasākuma mērķi un saturu.
   Otrkārt, (pakārtoti) Komisija apgalvo, ka pat ja šis pasākums nebūtu uzskatāms par jūras bioloģisko resursu saglabāšanas pasākumu LESD 3. panta 1. punkta d) apakšpunkta izpratnē, Padome, pieņemdama apstrīdēto aktu, katrā ziņā ir pārkāpusi Savienības ekskluzīvo kompetenci, jo Savienībai ir ārējā ekskluzīvā kompetence šajā jomā tādēļ, ka iecerētais pasākums var atstāt ietekmi uz Savienības tiesību normām, vai arī var grozīt to piemērošanas jomu LESD 3. panta 2. punkta izpratnē (otrais prasības pamats). Pirmām kārtām, Komisija uzskata, ka Padome nav ņēmusi vērā, ka ar iecerēto pasākumu var skart vai grozīt divus atvasināto tiesību aktus (Regulas (EK) Nr. 600/2004 un (EK) Nr. 601/2004). Otrām kārtām, Komisija uzskata, ka Padome nav ņēmusi vērā Savienības 2014. gada jūnija pamatnostājas skaršanu vai grozīšanu.


title: Lieta T-263/05: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 18. jūlijā

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/54

         Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko The Procter & Gamble Company iesniedza 2005. gada 18. jūlijā
   (Lieta T-263/05)
   (2005/C 217/111)
   tiesvedības valoda — angļu
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2005. gada 18. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla The Procter & Gamble Company, Sinscinati, Ohaijo štats (ASV), kuru pārstāv G. Kuipers [G. Kuipers], lawyer, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2005. gada 3. maija lēmumu lietā R 845/2004-1, ciktāl tajā noteikts, ka preču zīme neatbilst Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem;

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt visus izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

               Attiecīgā Kopienas preču zīme:

               Trīsdimensiju preču zīme, ko veido balta četrstūra tablete, uz kuras redzams ceriņu zieda ar četrām ziedlapiņām attēls, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 3. klasē (mazgāšanas un balināšanas līdzekļi un citi veļas mazgāšanas produkti; trauku mazgāšanas, tīrīšanas un apstrādes produkti; ziepes; utt.) — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 683 713

               Pārbaudītāja lēmums:

               Reģistrāciju atteikt

               ITSB Apelāciju padomes lēmums:

               Apelāciju noraidīt

               Izvirzītie pamati:

               Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-540/10: Prasība, kas celta 2010. gada 24. novembrī — Spānija/Komisija

text:
               29.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/48

         Prasība, kas celta 2010. gada 24. novembrī — Spānija/Komisija
   (Lieta T-540/10)
   ()
   2011/C 30/87
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — M. Muñoz Pérez, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 13. septembra Lēmumu C(2010) 6154 tiktāl, ciktāl ar to ir samazināts Kohēzijas fonda finansējums šādu projektu posmiem:

                           —

                           “Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo IX-A” (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.005),

                           —

                           “Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo X-B (Avinyonet del Penedés-Sant Sadurní d’Anoia)” (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.008),

                           —

                           “Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo XI-A y XI-B (Sant Sadurni d’Anoia-Gelida)” (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.009), un

                           —

                           “Linea de Alta Velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. Tramo Lleida-Martorell (Plataforma). Subtramo IX-C” (CCI Nr. 2001.ES.16.C.PT.010);

               —

               pakārtoti, attiecībā uz labojumiem, kas tika piemēroti grozījumiem, kas izriet no trokšņa sliekšņu pārsniegšanas (apakšsekcija IX-A), Santa Oliva pašvaldības PGOU (pilsētas teritorijas attīstības ģenerālplāns) grozījumiem (apakšsekcija IX-A) un atšķirībām ģeotehniskajos nosacījumos (apakšsekcijas X-B, XI-A, XI-B un IX-C), daļēji atcelt lēmumu tiktāl, ciktāl ar to labotā summa tika samazināta līdz EUR 2 348 201,96.

               —

               katrā ziņā, piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar pieņemto lēmumu Komisija ir samazinājusi Kohēzijas fonda finansējumu, kas sākotnēji bija piešķirts iepriekš minēto projektu posmiem, pamatojoties uz to, ka tika pieļauti pārkāpumi, piemērojot tiesisko regulējumu par publiskajiem iepirkumiem.
   Spānijas Karaliste uzskata, ka lēmums ir jāatceļ šādu trīs iemeslu dēļ:

               a)

               Regulas Nr. 1164/94 (1) II pielikuma H panta 2. punkta pārkāpums, jo Komisija savu lēmumu ir pieņēmusi, neievērojot trīs mēnešu termiņu lēmuma pieņemšanai, sākot no tās [Spānijas Karalistes] uzklausīšanas dienas;

               b)

               Direktīvas 93/38 (2) 20. panta 2. punkta f) apakšpunkta nepareiza piemērošana, ciktāl paziņojums par papildu pakalpojumu sniegšanu ir nošķirta darbība no Spānijas tiesību aktos attiecībā uz publisko iepirkumu paredzētā publiskā iepirkuma līguma, kurš tiek izpildīts, grozīšanas, un tādējādi šis grozījums neietilpst Direktīvas 93/38 piemērošanas jomā;

               c)

               pakārtoti, iepriekš minētā Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta f) apakšpunkta pārkāpums tiktāl, ciktāl visi nosacījumi, kas Spānijas iestādēm pēc neizsludinātas sarunu procedūras ļāva piešķirt papildu veicamos būvdarbus četros projektu posmos, uz kuriem attiecas korekcija, bija izpildīti.

      (1)  Padomes 1994. gada 16. maija Regula (EK) Nr. 1164/94 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 1. lpp.).

      (2)  Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 82, 40. lpp.).


title: Lieta T-583/11: Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — Solar-Fabrik /ITSB ( “Premium L” )

text:
               28.1.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 25/59

      Prasība, kas celta 2011. gada 14. novembrī — Solar-Fabrik/ITSB (“Premium L”)
      (Lieta T-583/11)
      (2012/C 25/114)
      Tiesvedības valoda — vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Freiburg im Breisgau, Vācija) (pārstāvis — M. Douglas, Rechtsanwalt)

         Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

         Prasījumi

      Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

                  —

                  atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2011. gada 1. septembra lēmumu lietā R 246/2011-1;

                  —

                  piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

         Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Premium L” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9. un 11. klasē

         Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

         Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

         Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkta pārkāpums, jo reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja


title: Lieta F-140/14: Prasība, kas celta 2014. gada 22. decembrī  – ZZ /Komisija

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/55

         Prasība, kas celta 2014. gada 22. decembrī – ZZ/Komisija
   (Lieta F-140/14)
   (2015/C 065/74)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: ZZ (pārstāvji – S. Rodrigues un A. Tymen, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atcelt Komisijas lēmumu, ar ko prasītājam ir atteikts atjaunot karjeru, no 2005. gada 1. marta viņu pārklasificējot augstākā funkciju grupā, un prasība atlīdzināt norādītos ciestos materiālos zaudējumus un morālo kaitējumu

      Prasītāja prasījumi:

               —

               atcelt institūcijas, kura ir pilnvarota noslēgt darba līgumus, 2014. gada 17. septembra lēmumu, kas nosūtīts ar 2014. gada 18. septembra paziņojumu, ko prasītājs saņēmis 2014. gada 19. septembrī;

               —

               izdot rīkojumu atlīdzināt prasītāja ciesto kaitējumu, kas ir novērtēts ex aequo et bono EUR 30  000 apmērā;

               —

               piespriest Komisija atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta T-109/12: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Spānija/Komisija (Kohēzijas fonds – Finanšu atbalsta samazināšana – Lēmuma pieņemšanas termiņš)

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/22

      Vispārējās tiesas 2015. gada 20. janvāra spriedums – Spānija/Komisija
      (Lieta T-109/12) (1)

      (Kohēzijas fonds - Finanšu atbalsta samazināšana - Lēmuma pieņemšanas termiņš)
      (2015/C 073/29)
      Tiesvedības valoda – spāņu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Rubio González, Abogado del Estado)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – D. Recchia, pārstāve, kam sākotnēji palīdzēja J. Rivas Andrés un X. M. García García, vēlāk J. Rivas Andrés, advokāti)

         Priekšmets

      Prasība atcelt Komisijas 2011. gada 22. decembra Lēmumu C(2011) 9992 samazināt Kohēzijas fonda finansēto atbalstu šādiem projektiem: “Ekstremaduras autonomās kopienas cieto sadzīves atkritumu apsaimniekošanas ģenerālplāna 2. posma īstenošanai veicamie pasākumi” (CCI 2000.ES.16.C.PE.020), “Notekūdeņi: Hetafes [Getafe] vidējais baseins un Arrojokulebro [Arroyo Culebro] zemais baseins (Taho [Tajo] baseins – notekūdeņu savākšana)” (CCI 2002.ES.16.C.PE.002), “Attīrīto ūdeņu atkārtota izmantošana zaļo zonu apūdeņošanai Santakrusa de Tenerifē [Santa Cruz de Tenerife]” (CCI 2003.ES.16.C.PE.003) un “Tehniskā palīdzība Algodoras pašvaldību apvienības [Mancomunidad de Algodor] paplašināšanas un ūdensapgādes iespēju izpētei un projekta sagatavošanai” (CCI 2002.ES.16.C.PE.040)

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  atcelt Komisijas 2011. gada 22. decembra Lēmumu C(2011) 9992 samazināt Kohēzijas fonda finansēto atbalstu šādiem projektiem: “Ekstremaduras autonomās kopienas cieto sadzīves atkritumu apsaimniekošanas ģenerālplāna 2. posma īstenošanai veicamie pasākumi” (CCI 2000.ES.16.C.PE.020), “Notekūdeņi: Hetafes vidējais baseins un Arrojokulebro zemais baseins (Taho baseins – notekūdeņu savākšana)” (CCI 2002.ES.16.C.PE.002), “Attīrīto ūdeņu atkārtota izmantošana zaļo zonu apūdeņošanai Santakrusa de Tenerifē” (CCI 2003.ES.16.C.PE.003) un “Tehniskā palīdzība Algodoras pašvaldību apvienības paplašināšanas un ūdensapgādes iespēju izpētei un projekta sagatavošanai” (CCI 2002.ES.16.C.PE.040);

                  2)

                  Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 126, 28.4.2012.


title: Lieta F-46/12: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Höpcke /Komisija (Civildienests — Atklāts konkurss — Paziņojums par konkursu EPSO/AST/111/10 — Neiekļaušana rezerves sarakstā — Prasība uzrakstīt tekstu ar minimālu garumu — Neievērošana)

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/32

      Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedums — Höpcke/Komisija
      (Lieta F-46/12) (1)

      (Civildienests - Atklāts konkurss - Paziņojums par konkursu EPSO/AST/111/10 - Neiekļaušana rezerves sarakstā - Prasība uzrakstīt tekstu ar minimālu garumu - Neievērošana)
      (2014/C 71/61)
      Tiesvedības valoda — franču

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Dagmar Höpcke (Brisele, Beļģija) (pārstāvji –S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, advokāti)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — B. Eggers un M. G. Gattinara)

         Priekšmets

      Prasība atcelt konkursa EPSO/AST/111/10 atlases komisijas lēmumu neiekļaut prasītājas uzvārdu konkursa veiksmīgo kandidātu sarakstā

         Rezolutīvā daļa:

                  1)

                  prasību noraidīt;

                  2)

                  D. Höpcke sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

         (1)  OV C 184, 23.6.2012., 25. lpp.


title: Lieta F-16/06: Prasība, kas celta  2006. gada 15. februārī  —  Augenault  u.c. pret Padomi

text:
               22.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/38

         Prasība, kas celta 2006. gada 15. februārī — Augenault u.c. pret Padomi
   (Lieta F-16/06)
   (2006/C 96/60)
   tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki
   Prasītāji: Françoise Augenault u.c. (pārstāvji — G. Vandesanden un L. Levi, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
   Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt prasību — tostarp tajā ietverto iebildi par prettiesiskumu — par pieņemamu un pamatotu;

               —

               līdz ar to atcelt prasītāju pensijas aprēķina lapas par 2005. gada martu, lai pensijai tiktu piemērots korekcijas koeficients viņu dzīvesvietas valsts galvaspilsētas līmenī vai vismaz tāds korekcijas koeficients, kas atbilstīgi atspoguļotu atšķirības starp dzīves dārdzību vietās, kurās prasītājiem rodas izdevumi, un kas tādējādi atbilstu līdzvērtības principam;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāju izvirzītie pamati un galvenie argumenti ir identiski tiem, kas ir izvirzīti lietā F-128/05 Adolf u.c./Komisija (1).

      (1)  OV C 60, 11.3.2006., 56. lpp.


title: Lieta C-467/10: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums ( Landgericht Gießen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Baris Akyüz (Direktīva 91/439/EEK un Direktīva 2006/126/EK — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Dalībvalsts atteikums atzīt tādas vadītāja apliecības derīgumu, ko personai, kura saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu nav fiziski un garīgi piemērota transportlīdzekļa vadīšanai, ir izdevusi cita dalībvalsts)

text:
               21.4.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/4

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 1. marta spriedums (Landgericht Gießen (Vācija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Baris Akyüz

   (Lieta C-467/10) (1)

   (Direktīva 91/439/EEK un Direktīva 2006/126/EK - Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana - Dalībvalsts atteikums atzīt tādas vadītāja apliecības derīgumu, ko personai, kura saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu nav fiziski un garīgi piemērota transportlīdzekļa vadīšanai, ir izdevusi cita dalībvalsts)
   2012/C 118/06
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landgericht Gießen

      Lietas dalībnieks pamata procesā

      Baris Akyüz

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Landgericht Gießen — Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām (OV L 237, 1. lpp.) 1. panta 2. punkta un 8. panta 4. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām (OV L 403, 18. lpp.) 2. panta 1. punkta un 11. panta 4. punkta interpretācija — Vadītāja apliecību savstarpēja atzīšana — Dalībvalsts atteikums personai, kas saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem neatbilst transportlīdzekļa drošas vadīšanas fiziskajiem un garīgajiem nosacījumiem, atzīt citā dalībvalstī izdotas vadītāja apliecības derīgumu

      Rezolutīvā daļa:

               1.

               Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvas 91/439/EEK par vadītāju apliecībām 1. panta 2. punkta noteikumi, lasot tos kopsakarā ar 8. panta 2. un 4. punkta, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Direktīvas 2006/126/EK par vadītāju apliecībām 2. panta 1. punkta un 11. panta 4. punkta noteikumiem, ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem pretrunā ir tāds uzņemošās dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas tai ļauj atteikties savā teritorijā atzīt citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību, ja šīs apliecības turētājam šajā uzņemošajā dalībvalstī nav piemērots neviens no pasākumiem minētā Direktīvas 91/439 8. panta 4. punkta vai Direktīvas 2006/126 11. panta 4. punkta otrās daļas izpratnē, bet viņam šajā pēdējā dalībvalstī ir tikusi atteikta pirmās vadītāja apliecības izdošana tāpēc, ka viņš saskaņā ar šīs valsts tiesisko regulējumu neatbilst fiziskās un garīgās piemērotības nosacījumiem pilnīgi drošai mehāniskā transportlīdzekļa vadīšanai;

               2.

               minētās tiesību normas, lasot tās kopsakarā, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām pretrunā nav tāds uzņemošās dalībvalsts tiesiskais regulējums, kas tai ļauj atteikties tās teritorijā atzīt citā dalībvalstī izdotu vadītāja apliecību gadījumā, ja, pamatojoties uz izdevējas dalībvalsts neapstrīdamu informāciju, ir skaidrs, ka vadītāja apliecības turētājs šīs apliecības izdošanas brīdī neatbilst Direktīvas 91/439 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā un Direktīvas 2006/126 7. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētajam nosacījumam par pastāvīgo dzīvesvietu. Šajā ziņā pats apstāklis, ka izdevēja dalībvalsts šo informāciju uzņemošās dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir nodevusi nevis tieši, bet tikai netieši paziņojuma veidā, kuru ir sagatavojušas trešās personas, nevar padarīt neiespējamu to, ka šo informāciju varētu uzskatīt par izdevējas dalībvalsts informāciju, ja vien to ir sniegusi pēdējās minētās dalībvalsts iestāde.
               Iesniedzējtiesas uzdevums ir pārbaudīt, vai tādos apstākļos kā pamatlietā iegūtā informācija var tikt kvalificēta kā izdevējas dalībvalsts informācija, kā arī vajadzības gadījumā novērtēt minēto informāciju un, ņemot vērā visus tajā izskatāmās lietas apstākļus, noteikt, vai tā ir neapstrīdama informācija, kas apliecina, ka apliecības turētāja pastāvīgā dzīvesvieta viņa vadītāja apliecības iegūšanas brīdī nebija pēdējās minētās valsts teritorijā.

      (1)  OV C 328, 04.12.2010.


title: Lieta C-466/11: Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums ( Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gennaro Currà u.c./Vācijas Federatīvā Republika (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 92. panta 1. punkts — Slaktiņā cietušo celta prasība pret dalībvalsti kā pret atbildīgo par tās bruņoto spēku veiktajām darbībām kara laikā — Eiropas Savienības Pamattiesību harta — Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)

text:
               6.10.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/5

         Tiesas (trešā palāta) 2012. gada 12. jūlija rīkojums (Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Gennaro Currà u.c./Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-466/11) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 92. panta 1. punkts - Slaktiņā cietušo celta prasība pret dalībvalsti kā pret atbildīgo par tās bruņoto spēku veiktajām darbībām kara laikā - Eiropas Savienības Pamattiesību harta - Acīmredzama Tiesas kompetences neesamība)
   2012/C 303/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Tribunale ordinario di Brescia

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: Gennaro Currà, Nadia Orlandi, Aldo Orlandi mantiniece, Renzo Ciro Malago, Federico Malago mantinieks, Ruberto Ezecchia, Camillo Turchetti, Franco Forni, Ilva Morselli, Ermenegildo Morselli mantinieks, Elisa Ghisolfi un Anna Ghisolfi, Luca Ghisolfi līdzmantinieces, Primo Zelioli, Francesco Perondi, Anna Furgeri Anna, Agide Furieri mantiniece, Elena Penzani un Gian Luigi Pentani, Carlo Pentani līdzmantinieki, Renato Mortari, Ada Zaccaria, Sigifredo Zaccaria mantiniece, Erino Alberti, Gabriella Boccaletti, Mario Boccaletti mantiniece, Rita Boccasanta, Ernesto Boccasanta mantiniece, Alberto Borelli, Pierantonio Foresti, Franco Foresti mantinieks, Irmo Sancassiani, Ennio Mischi, Aldo Mischi mantinieks, Graziano Broglia, Rosolino Broglia mantinieks, Alba Spinella un Maria Raffaella Spinella Vincenzo Rocco Spinella līdzmantinieki, Giuseppe Ferri, Alessandra Fontanabona, Giulio Fontanabona mantiniece, Luciana, Mariuccia un Giulietta Pedratti, Carlo Pedratti līdzmantinieki, Raffaele Colucci

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika,

      piedaloties: Iālijas Republikai

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tribunale ordinario di Brescia — LES 3. panta, 4. panta 3. punkta, 6. un 21. panta, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17., 47. un 52. panta interpretācija — Noziegumi pret cilvēci — Prasība, ko masu slepkavībās cietušie ceļ pret dalībvalsti kā atbildīgo par savu bruņoto spēku kara laikā nodarīto — Cietušo tiesības uz atlīdzinājumu — Šo tiesību noilguma pieļaujamība — Attiecīgās dalībvalsts imunitātes no jurisdikcijas pieļaujamība

      Rezolutīvā daļa:

   Eiropas Savienības Tiesa ir acīmredzami nekompetenta izskatīt Tribunale ordinario di Brescia (Itālija) lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

      (1)  OV C 347, 26.11.2011.


title: Lieta C-188/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. aprīlī iesniedza Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) — Peter Hehenberger/Austrijas Republika

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 211/11

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 20. aprīlī iesniedza Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Austrija) — Peter Hehenberger/Austrijas Republika

   (Lieta C-188/11)
   2011/C 211/22
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Peter Hehenberger

      Atbildētāja: Austrijas Republika

      Prejudiciālais jautājums

   Vai Regulai (EK) Nr. 1257/99 (1), skatot to kopā ar Regulu (EK) Nr. 817/2004 (2), ir pretējs tāds atbalsta piešķīrēja tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru gadījumā, ja nav iespējams veikt pārbaudi uz vietas (platības uzmērīšana), atbalsta saņēmējam ir jāatlīdzina visi agrovides pasākuma ietvaros saistību periodā jau piešķirtie atbalsta līdzekļi, pat ja šie līdzekļi jau ir piešķirti un izmaksāti par vairākiem gadiem?

      (1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1257/99 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 80. lpp.).

      (2)  Komisijas 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 817/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1257/1999 par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) atbalstu lauku attīstībai (OV L 153, 30. lpp.).


title: Lieta C-73/14: Prasība, kas celta 2014. gada 10. februārī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/21

         Prasība, kas celta 2014. gada 10. februārī — Eiropas Savienības Padome/Eiropas Komisija
   (Lieta C-73/14)
   2014/C 93/35
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan un R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2013. gada 29. novembra lēmumu iesniegt “Eiropas Komisijas rakstveida paziņojumu Eiropas Savienības vārdā” Starptautiskajam Jūras tiesību tribunālam lietā Nr. 21 (1) un

               —

               piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               Ar savu prasības pieteikuma Padome lūdz Tiesu atcelt Komisijas 2013. gada 29. novembra lēmumu iesniegt “Eiropas Komisijas rakstveida paziņojumu Eiropas Savienības vārdā” Starptautiskajam Jūras tiesību tribunālam lietā Nr. 21 (turpmāk tekstā — “apstrīdētais lēmums”).

               2)

               Padome uzskata, ka apstrīdētais lēmums, kuru Komisija iesniedza bez Padomes piekrišanas un pretēji tās gribai, ir prettiesisks, jo ar to tiek pārkāpti Savienības tiesību pamatprincipi, kas ir paredzēti Līgumos.

               3)

               Padome izvirza divus pamatus, lai pamatotu savu prasījumu atcelt apstrīdēto lēmumu.

               4)

               Pirmkārt, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija ir pārkāpusi varas dalīšanas principu, kas ir paredzēts LES 13. panta 2. punktā, un līdz ar to institucionālā līdzsvara principu (pirmais pamats). Šī pamata pirmajā daļā Padome apgalvo, ka Starptautiskais Jūras tiesību tribunāls ir iestāde, kas ir izveidota ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par jūras tiesībām un kas pieņem tiesību aktus, kuriem ir juridiskas sekas, un ka līdz ar to nostāja, kas paužama Savienības vārdā Starptautiskajā Jūras tiesību tribunālā, būtu bijusi jāsagatavo Padomei saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu. Pirmā pamata otrajā daļā Padome uzskata, ka katrā ziņā Komisija ir pārkāpusi LES 16. panta 1. punktu, uzurpējot sev politikas veidošanas funkcijas, kas saskaņā ar Līguma normu ir vienīgi Padomei.

               5)

               Otrkārt, īstenojot darbību, kuras rezultātā pieņemts apstrīdētais lēmums, Komisija ir pārkāpusi lojālas sadarbības principu, kas ir paredzēts LES 13. panta 2. punktā (otrais pamats).

      (1)  Šajos apstākļos Padome nelūdz atcelt Komisijas paziņojumu tribunālam.


title: Lieta C-543/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

text:
               9.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 6/31

         Prasība, kas celta 2016. gada 27. oktobrī – Eiropas Komisija/Vācijas Federatīvā Republika
   (Lieta C-543/16)
   (2017/C 006/38)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Hermes, E. Manhaeve)

      Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, neveikdama papildu pasākumus vai pastiprinātas darbības, tiklīdz kļuvis zināms, ka pasākumi atbilstoši rīcības programmai Direktīvas mērķu sasniegšanai nav pietiekami, un nepārstrādādama rīcības programmu, lai to saskaņotu ar saistošajām prasībām II un III pielikumā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīvas 91/676/EEK (1) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, 5. panta 5. un 7. punktā, lasot tos kopā ar tās II un III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Vācijas Federatīvā Republika pārkāpjot 5. panta 5. punktu, jo tā nav veikusi papildu pasākumus vai pastiprinātas darbības, lai arī vēlākais līdz ar Direktīvas 10. pantā paredzētā Vācijas piektā ziņojuma iesniegšanu par 2008.–2011. gada laikposmu 2012. gada 4. jūlijā kļuva skaidrs, ka ar Vācijas rīcības programmā paredzētajiem pasākumiem nepietiek, lai sasniegtu Direktīvas mērķus.
   Turklāt Vācijas Federatīvā Republika pārkāpjot Direktīvas 5. panta 7. punktu, ciktāl tā nav pārskatījusi rīcības programmu, lai arī tas bijis vajadzīgs, ņemot vērā iepriekš minētajā 2012. gada 4. jūlija ziņojumā aprakstīto situāciju. Šajā ziņā Vācijas Federatīvajai Republikai katrā ziņā esot bijis jāveic pasākumi, kas pilnīgi un kārtīgi atbilst Direktīvas 5. panta 3. un 4. punkta kopsakarā ar tās II un III pielikumu paredzētajām prasībām pēc būtības.
   Atbilstoši spēkā esošajam Vācijas tiesiskajam regulējumam tā tas nav, jo:

               —

               attiecībā uz līdzsvarotas mēslošanas principu tajā ir iekļauts mēslošanas līdzekļu aprēķins, kas faktiski neatbilst dažādo kultūru barības vielu vajadzībām, prasībām dažādos augsnes klimatiskos apgabalos un prasībai ievērot mēslošanas ietekmi uz ūdens aizsardzību, un pieļaujot barības vielu pārsniegšanu katrā saimniecībā līdz 60 kilogramiem slāpekļa uz hektāru gadā (skat. Direktīvas III pielikuma 1. punkta 3. apakšpunktu);

               —

               tajā ir paredzēts izņēmums “Festmist ohne Geflügelkot [cietie kūtsmēsli bez mājputnu mēsliem]” attiecībā uz aizlieguma periodiem, nav paredzēta atšķirība atkarībā no augsnes klimatiskā apgabala, mēslošanas līdzekļa veida, mēslošanas procesa un citiem vides faktoriem un tikai paredzēts divarpus līdz trīs mēnešus ilgs aizlieguma periods (skat. Direktīvas III pielikuma 1. punkta 1. apakšpunktu un II pielikuma A punkta 1. apakšpunktu);

               —

               attiecībā uz paredzēto kūtsmēslu glabātuvju ietilpību tajā ir paredzēta uzglabāšanas jauda, kas ir balstīta uz īsu aizlieguma periodu, un – izņemot Berlīnes, Saksijas un Tīringes noteikumus – attiecas tikai uz šķidru kūtsmēslu uzglabāšanu (skat. Direktīvas II pielikuma A punkta 5. apakšpunktu);

               —

               tajā ar noteiktiem nosacījumiem mēslojuma iestrādāšana pļavās un lauku zālē ir atļauta ar robežvērtību 230 kg slāpekļa uz hektāru gadā (skat. Direktīvas III pielikuma 2. punkta 1. apakšpunktu);

               —

               attiecībā uz mēslojuma iestrādāšanu zemē stāvās nogāzēs tajā ir paredzēti izņēmumi attiecībā uz cietajiem kūtsmēsliem, izņemot mājputnu mēslus, šajos gadījumos mēslošanas līdzekļiem ar augstu slāpekļa saturu ierobežojumi ir paredzēti tikai, sākot ar vairāk nekā 10 % slīpumu, un aizliegums šajos gadījumos ir paredzēts tikai attālumā līdz trim metriem no ūdens augšējās malas aizsprosta un tādējādi ir paredzētas vairākas atkāpes no atbilstošajiem zinātniskajiem pētījumiem (skat. Direktīvas II pielikuma A punkta 2. apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 3. apakšpunkta a) daļu);

               —

               mēslojumu izstrāde ir aizliegta tikai tad, ja sniega segums pārsniedz piecus centimetrus un ka “zeme ilgstoši ir sasalusi un dienas laikā neatsalst” (skat. Direktīvas II pielikuma A punkta 3. apakšpunktu un III pielikuma 1. punkta 3. apakšpunkta a) un b) daļu).

         Vācijas valdības regulārās norādes par to, ka ir plānots noteikumos par mēslošanu izdarīt grozījumus, neatspēko konstatētos Direktīvas 5. panta 5. un 7. punkta pārkāpumus. Proti, attiecīgie noteikumi neesot stājušies spēkā nedz pirms 2014. gada 11. septembra argumentētajā atzinumā norādītā termiņa beigām, ne arī pēc tam.

      (1)  OV L 375, 1. lpp.


title: Lieta T-173/10: Prasība, kas celta 2010. gada 19. aprīlī — Apotheke DocMorris /ITSB (zaļa krusta attēls)

text:
               3.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 179/41

         Prasība, kas celta 2010. gada 19. aprīlī — Apotheke DocMorris/ITSB (zaļa krusta attēls)
   (Lieta T-173/10)
   2010/C 179/72
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Apotheke DocMorris Holding GmbH (Štutgarte, Vācija) (pārstāvis –Y. Dick, Rechtsanwältin)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2010. gada 15. februāra lēmumu lietā R 1606/2008-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas attēlo zaļu krustu, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 5., 8., 9., 10., 11., 16., 21., 25., 29., 30., 32., no 35. līdz 42. un 44. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 5 930 946

      Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Apelāciju padomes vērtējums atšķirtspējas konstatēšanai esot vairākos aspektos neatbilstošs

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta C-201/10: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/12

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2010. gada 26. aprīlī iesniedza Finanzgericht Hamburg (Vācija) — Ze Fu Fleischhandel GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

   (Lieta C-201/10)
   ()
   2010/C 209/18
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Finanzgericht Hamburg

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītājs: Ze Fu Fleischhandel GmbH

      Atbildētājs: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai BGB [Bürgerliches Gesetzbuch, Vācijas civilkodekss] redakcijā, kas bija spēkā līdz 2001. gada beigām, 195. panta normas par noilgumu piemērošana pēc analoģijas prasījumiem atmaksāt nepamatoti izmaksātu eksporta kompensāciju ir pretrunā Kopienu tiesību tiesiskās drošības principam?

               2)

               Vai BGB 195. pantā paredzētā 30 gadu noilguma termiņa piemērošana nepamatoti izmaksātu eksporta kompensāciju atgūšanai ir pretrunā samērīguma principam?

               3)

               Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša: Vai ilgāka valsts noilguma termiņa, kas ir noteikts tiesnešu tālākveidotajās tiesībās, pamatojoties uz pieņemtu ārkārtas kompetenci konkrētā gadījumā, piemērošana Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (1) 3. panta 3. punkta izpratnē ir pretrunā Kopienu tiesību tiesiskās drošības principam?

      (1)  OV L 312, 1. lpp.


title: Lieta T-38/09: Vispārējās tiesas 2013. gada 9. decembra rīkojums — El Corte Inglés /Komisija (Muitas savienība — Tādu tekstilizstrādājumu ievešana, kuru izcelsmes vieta norādīta Jamaika — Ievedmuitas nodokļa “a posteriori” piedziņa — Pieteikums par nodokļa atlaišanu — Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 239. pants — Noraidošs Komisijas lēmums — Valsts iestāžu lēmuma par ievedmuitas nodokļu a posteriori iegrāmatošanu atcelšana valsts tiesā — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/29

         Vispārējās tiesas 2013. gada 9. decembra rīkojums — El Corte Inglés/Komisija
   (Lieta T-38/09) (1)

   (Muitas savienība - Tādu tekstilizstrādājumu ievešana, kuru izcelsmes vieta norādīta Jamaika - Ievedmuitas nodokļa “a posteriori” piedziņa - Pieteikums par nodokļa atlaišanu - Regulas (EEK) Nr. 2913/92 220. panta 2. punkta b) apakšpunkts un 239. pants - Noraidošs Komisijas lēmums - Valsts iestāžu lēmuma par ievedmuitas nodokļu a posteriori iegrāmatošanu atcelšana valsts tiesā - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   2014/C 45/47
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: El Corte Inglés, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji — M. Baz un P. Muñiz, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un L. Keppenne)

      Persona, kas iestājusies lietā prasītājas prasījumu atbalstam: Axstores AB, agrāk –Åhléns AB (Stokholma, Zviedrija) (pārstāvji — sākotnēji P. Fohlin un U. Käll, vēlāk U. Käll un T. Wetterlundh, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 3. novembra Lēmumu C(2008) 6317, galīgā redakcija, kurā konstatēts, ka saistībā ar tādu tekstilizstrādājumu ievešanu, kuru izcelsmes vieta norādīta Jamaika, pirmkārt, “a posteriori” jāpiedzen no prasītājas neiekasētais ievedmuitas nodoklis, un, otrkārt, šā nodokļa atlaišana konkrētajā gadījumā nav pamatota (lieta REM 03/07)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

      (1)  OV C 69, 21.3.2009.


title: Lieta T-449/04: Pirmās instances tiesas  2006. gada 17. februāra  rīkojums — Komisija pret  Trends  u.c. (Šķīrējklauzula — Iebildums par nepieņemamību — Prasība pret sabiedrības dalībniekiem)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/22

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 17. februāra rīkojums — Komisija pret Trends u.c.
   (Lieta T-449/04) (1)

   (Šķīrējklauzula - Iebildums par nepieņemamību - Prasība pret sabiedrības dalībniekiem)
   (2006/C 108/40)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia, pārstāvis, kam palīdz M. Bra, K. Kapoutzidou un S. Chatzigiannis, advokāti)

      Atbildētāji: Transport Environment Development Systems (Trends), Atēnas (Grieķija), (pārstāvis — V. Christianos, advokāts), Marios Kontaratos, Atēnas, Anastasios Tillis, Neo Irakleio (Grieķija), (pārstāvis — V. Christianos, advokāts), Georgios Argyrakos, Atēnas, Konstantinos Petrakis, Cholargos (Grieķija), un Fotini Koutroumpa, Glyfada (Grieķija)
   Priekšmets
   Komisijas lūgums piespriest atbildētājiem atlīdzināt finanšu iemaksu pārmaksāto summu, ko Eiropas Kopiena pārskaitīja saskaņā ar diviem līgumiem, kas noslēgti Kopienas programmas “Telematics systems in the area of transport” īstenošanas ietvaros.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu, ciktāl tā attiecas uz Tillis, Kontaratos, Argyrakos, Petrakis un Koutroumpa;

               2)

               Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati, kā arī atlīdzina Tillis tiesāšanās izdevumus saistībā ar viņa iebildumu par nepieņemamību.

      (1)  OV C 184, 02.08.2003.


title: Lieta C-358/05: Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/54/EK — Elektroenerģijas iekšējais tirgus — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               4.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 183/6

         Tiesas (astotā palāta) spriedums 2007. gada 21. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-358/05) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/54/EK - Elektroenerģijas iekšējais tirgus - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 183/09)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — B. Schima un S. Pardo Quintillán)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — F. Díez Moreno)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Tiesību aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu, nepieņemšana noteiktajā termiņā — Paziņojumi par atkritumu klasifikācijas un apsaimniekošanas darījumiem (OV L 176, 37. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               noteiktajā termiņā nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 296, 26.11.2005.


title: Lieta C-679/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 12. oktobra spriedumu lietā T-41/05 Alliance One International, Inc. , agrāk Dimon Inc. /Eiropas Komisija 2011. gada 27. decembrī iesniedza Alliance One International, Inc. , agrāk Dimon, Inc.

text:
               10.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/20

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2011. gada 12. oktobra spriedumu lietā T-41/05 Alliance One International, Inc., agrāk Dimon Inc./Eiropas Komisija 2011. gada 27. decembrī iesniedza Alliance One International, Inc., agrāk Dimon, Inc.

   (Lieta C-679/11 P)
   2012/C 73/36
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alliance One International, Inc., agrāk Dimon, Inc. (pārstāvji — M. Odriozola, A. Vide, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedumu lietā T-41/05 tiktāl, ciktāl ar to tika noraidīti tiesību pamati, saskaņā ar kuriem, piemērojot LESD 101. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. punktu, esot tikusi pieļauta acīmredzama kļūda vērtējumā, neesot norādīts pietiekams pamatojums un esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips, konstatējot, ka Alliance One International, Inc., agrāk Dimon, Inc., bija solidāri atbildīga;

               —

               atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu lietā COMP/C.38.238/B.2 — Spānijas — Jēltabaka tiktāl, ciktāl tas skar apelācijas sūdzības iesniedzēju, un atbilstoši samazināt tai uzlikto naudas sodu, un

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

                  Alliance One International Inc., agrāk Dimon Inc. (“apelācijas sūdzības iesniedzēja”), prasa: i) atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 12. oktobra spriedumu lietā T-41/05 tiktāl, ciktāl ar to Alliance One International Inc. (“AOI”), agrāk Dimon Inc (“Dimon”), tika noteikta solidāra atbildība par Agroexpansión izdarīto pārkāpumu, ii) atcelt Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu lietā COMP/C.38.238/B.2 — Spānijas — Jēltabaka tiktāl, ciktāl tas skar apelācijas sūdzības iesniedzēju, un atbilstoši samazināt tai uzlikto naudas sodu un iii) piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

               2)

               Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Komisija un Vispārējā tiesa neesot pareizi piemērojusi LESD 101. panta 1. punktu un Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktu, atzīstot, ka AOI bija atbildīga par Agroexpansión izdarīto pārkāpumu. Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi tās tiesības uz aizstāvību un LESD 296. pantu, spriedumā (un līdz ar to ex post facto) paskaidrojot pamatojumu attiecībā uz Komisijas lēmumā piemēroto pierādīšanas prasību. Līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, definējot atbildības noteikšanas metodi un it īpaši pieņemot divu pamatu metodi, kuras rezultātā tika piemērota atšķirīga attieksme pret sabiedrībām atkarībā no to iespējas uzvarēt apelācijas tiesvedībā, bet citādi nenosakot kritēriju. Turklāt Vispārējā tiesa nevarēja ignorēt faktu, ka Komisija lēmumā nepiekrita tās viedoklim attiecībā uz atspēkojuma neesamību.

               3)

               Otrkārt, Vispārējās tiesas spriedums liedz apelācijas sūdzības iesniedzējai izmantot tās tiesības, kas izriet no vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem, tiesības, kas ir iekļautas ECPAK un Pamattiesību hartā, kas tagad ir Lisabonas līguma sastāvdaļa un tāpēc pilnībā ietilpst primārajās tiesībās.

               4)

               Treškārt, kaut arī Vispārējā tiesa apstiprina, ka apelācijas sūdzības iesniedzējai nevarēja noteikt atbildību par pārkāpumu, ko Agroexpansión bija izdarījusi līdz 1997. gada 18. novembrim, tā tomēr neizdarīja vajadzīgos secinājumus no Komisijas pieļautās kļūdas un pieļāva, ka apelācijas sūdzības iesniedzēja tiek diskriminēta. Pirmkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka naudas soda sākumsumma bija jāpalielina tikai par 30 %, pretējā gadījumā Dimon tiktu diskriminēta salīdzinājumā ar citiem lēmuma adresātiem. Otrkārt, apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Komisija esot pieļāvusi kļūdu, ņemot vērā Dimon apgrozījumu 2003. gadā, lai pamatotu naudas soda sākumsummas palielināšanu saskaņā ar 1998. gada Pamatnostādņu 1.A nodaļas piekto punktu.

               5)

               Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka tā varēja leģitīmi paļauties uz to, ka naudas sods tiks samazināts saskaņā ar 1998. gada Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai B nodaļas 3. punkta trešo ievilkumu. Šajā ziņā Vispārējā tiesa kļūdījās, jo: i) tā uzskatīja, ka atbildību mīkstinošais apstāklis šajā gadījumā nebija piemērojams pārkāpuma rakstura dēļ, un ii) piekrita Komisijas argumentam par to, ka attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju jau tika piemērots atbildību mīkstinošs apstāklis.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.).


title: Lieta F-100/14: Prasība, kas celta 2014. gada 29. septembrī  – ZZ  u.c./Padome

text:
               15.12.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 448/41

         Prasība, kas celta 2014. gada 29. septembrī – ZZ u.c./Padome
   (Lieta F-100/14)
   (2014/C 448/52)
   Tiesvedības valoda – franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvis – S. Orlandi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Strīda priekšmets un apraksts

   Prasība atzīt par nepiemērojamu Civildienesta noteikumu, kas grozīti ar Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu Nr. 1023/2013, ar ko groza Eiropas Savienības Civildienesta noteikumus un Eiropas Savienības Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu un prasība atcelt lēmumus neatmaksāt atlīdzību par ceļa izdevumiem no dienesta vietas uz izcelsmes vietu un nepiešķirt ceļošanas laiku

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atzīt Civildienesta noteikumu V pielikuma 7. pantu un VII pielikuma 8. pantu par prettiesiskiem;

               —

               atcelt lēmumu vairs nepiešķirt nekādu ceļošanas laiku un neatmaksāt ikgadējo atlīdzību par ceļošanas izdevumiem sākot no 2014. gada;

               —

               piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.


title: Lieta C-248/11: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums ( Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș (Direktīva 2004/39/EK — Finanšu instrumentu tirgi — 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts — “Regulēta tirgus” jēdziens — Atļaujas piešķiršana — Prasības attiecībā uz darbību — Tirgus, kura juridiskais statuss nav noteikts, bet kuru vada juridiska persona, kas pēc apvienošanās vada arī kādu regulētu tirgu — 47. pants — Neiekļaušana regulētu tirgu sarakstā — Direktīva 2003/6/EK — Piemērošanas joma — Tirgus manipulācijas)

text:
               5.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 133/10

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 22. marta spriedums (Curtea de Apel Cluj (Rumānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocess pret Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș

   (Lieta C-248/11) (1)

   (Direktīva 2004/39/EK - Finanšu instrumentu tirgi - 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts - “Regulēta tirgus” jēdziens - Atļaujas piešķiršana - Prasības attiecībā uz darbību - Tirgus, kura juridiskais statuss nav noteikts, bet kuru vada juridiska persona, kas pēc apvienošanās vada arī kādu regulētu tirgu - 47. pants - Neiekļaušana regulētu tirgu sarakstā - Direktīva 2003/6/EK - Piemērošanas joma - Tirgus manipulācijas)
   2012/C 133/18
   Tiesvedības valoda — rumāņu

      Iesniedzējtiesa

      Curtea de Apel Cluj

      Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesā

      Rareș Doralin Nilaș, Sergiu-Dan Dascăl, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean, Ionuț Horea Baboș

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Curtea de Apel Cluj — Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.), un it īpaši tās 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkta, 9–14. un 47. panta interpretācija — Jēdziena “regulēts tirgus” definīcija –Rasdaq biržas, kas ir sekundārs finanšu instrumentu tirgus, attiecībā uz kuru kompetenta iestāde nav piešķīrusi atļauju, bet kuru pārvalda Bucarest birža, kas ir atzīta par regulētu tirgu, iekļaušana — Piemērojamais tiesiskais regulējums — Tirgus manipulācijas

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvu 2007/44/EK, 4. panta 1. punkta 14) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka finanšu instrumentu tirgus, kas neatbilst šīs direktīvas III sadaļā noteiktajām prasībām, neietilpst jēdzienā “regulēts tirgus”, kāds tas ir definēts minētajā tiesību normā, lai gan tā organizētājs ir apvienojies ar šāda regulēta tirgus organizētāju;

               2)

               Direktīvas 2004/39, kurā grozījumi ir izdarīti ar Direktīvu 2007/44, 47. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tirgus iekļaušana šajā pantā paredzētajā regulēto tirgu sarakstā nav nepieciešams priekšnoteikums šī tirgus kā regulēta tirgus kvalifikācijai šīs direktīvas izpratnē.

      (1)  OV C 252, 27.08.2011.


title: Lieta T-430/12: Prasība, kas celta 2012. gada 2. oktobrī — Heinrich /ITSB — Komisija ( “European Network Rapid Manufacturing” )

text:
               17.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 355/37

         Prasība, kas celta 2012. gada 2. oktobrī — Heinrich/ITSB — Komisija (“European Network Rapid Manufacturing”)
   (Lieta T-430/12)
   2012/C 355/77
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Heinrich Beteiligungs GmbH (Witten, Vācija) (pārstāvis — A. Theis, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2012. gada 5. jūlija lēmumu lietā R 793/2011-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “European Network Rapid Manufacturing”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 6., 7., 12., 17. un 42. klasē — Kopienas preču zīme Nr. 7 407 968

      Kopienas preču zīmes īpašniece: prasītāja

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Eiropas Komisija

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: grafiskā preču zīme no heraldikas viedokļa esot Eiropas emblēmas atdarinājums

      Anulēšanas nodaļas lēmums: pieteikumu par spēkā neesamības atzīšanu noraidīt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību apmierināt un grafisko preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta h) apakšpunkta, lasot to kopā ar Parīzes Konvencijas par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību 6.ter panta 1. punkta a) apakšpunktu, pārkāpums


title: Lieta C-659/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — C & J Clark International Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/8

      Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 13. decembrī iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) — C & J Clark International Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      (Lieta C-659/13)
      (2014/C 71/14)
      Tiesvedības valoda — angļu

         Iesniedzējtiesa

         First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pamatlietas puses

         Prasītāja: C & J Clark International Ltd

         Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Prejudiciālie jautājumi

                  1)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 (1) nav spēkā, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96 (2)] 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts un 9. panta 5. punkts, jo Komisija neveica eksportējošo ražotāju Ķīnā un Vjetnamā, kas netika atlasīti saskaņā ar pamata antidempinga regulas 17. panta noteikumiem, tirgus ekonomikas režīma un individuālā režīma vērtējumu?

                  2)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96] 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija trīs mēnešu laikā no brīža, kad tika uzsākta izmeklēšana, neveica tirgus ekonomikas režīma un saskaņā ar pamata antidempinga regulas Nr. 17 noteikumiem paraugu izlasē neiesaistīto eksportējošo ražotāju Ķīnā un Vjetnamā iesniegto individuālo pieteikumu vērtējumu?

                  3)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96] 2. panta 7. punkta c) apakšpunkts, jo Komisija trīs mēnešu laikā no brīža, kad tika uzsākta izmeklēšana, neveica tirgus ekonomikas režīma un saskaņā ar pamata antidempinga regulas Nr. 17 noteikumiem paraugu izlasē neiesaistīto eksportējošo ražotāju Ķīnā un Vjetnamā iesniegto individuālo pieteikumu vērtējumu?

                  4)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96] 3. pants un 4. panta 1. punkts, kā arī 5. panta 4. punkts un 17. pants, jo nesadarbojās pietiekams skaits Kopienas ražotāju, lai Komisija varētu veikt spēkā pastāvošo zaudējumu novērtējumu un tādējādi pastāvošo cēloņu izvērtējumu?

                  5)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96] 3. panta 2. punkts un EKL 253. pants, jo no pierādījumiem izmeklēšanas materiālos ir redzams, ka Kopienas ražošanas nozarei nodarītie zaudējumi tika novērtēti, izmantojot ievērojami neprecīzu informāciju, un, ņemot vērā to, ka attiecīgajā regulā nav ietverts skaidrojums, kāpēc šie pierādījumi netika ņemti vērā?

                  6)

                  Vai Padomes Regula (EK) Nr. 1472/2006 ir spēkā neesoša, ciktāl ar to tiek pārkāpts pamata antidempinga regulas [Padomes Regula (EK) Nr. 384/96] 3. panta 7. punkts, jo tajā netika atbilstoši nodalīta un identificēta citu faktoru, kas rada zaudējumus, ietekme no apgalvotā importa par dempinga cenām ietekmes?

                  7)

                  Cik lielā mērā dalībvalsts tiesas var balstīties uz Padomes Regulas (EK) Nr. 1472/2006 Tiesas veikto interpretāciju lietā C-249/10 P Brosmann un lietā C-247/10 P Zhejiang Aokang, lai lemtu, ka nodokļi nebija pēc likuma maksājami Kopienu Muitas kodeksa [Padomes Regula (EEK) Nr. 2913/92 (3)] 236. panta izpratnē sabiedrībām, kuras tāpat kā apelācijas sūdzības iesniedzēji lietā Brosmann un lietā Zhejiang Aokang netika atlasītas, bet iesniedza pieteikumus par tirgus ekonomikas režīma un individuālā režīma vērtējumu?

         (1)  Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1472/2006, ar kuru uzliek galīgo antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, ko piemēro tādu konkrētu Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas izcelsmes apavu importam, kuriem ir ādas virsa (OV L 275, 1. lpp.).

         (2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV 1995, L 56, 1. lpp.).

         (3)  Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 302, 1. lpp.).


title: Lieta C-388/07: Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums ( High Court of Justice (England & Wales ), Queen’s Bench Divisio n ( Administrative Court ) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing ( Age Concern England )/ Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform (Direktīva 2000/78 — Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā — Diskriminācija vecuma dēļ — Atlaišana no darba sakarā ar pensionēšanos — Pamatojums)

text:
               1.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/6

         Tiesas (trešā palāta) 2009. gada 5. marta spriedums (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)/Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

   (Lieta C-388/07) (1)

   (Direktīva 2000/78 - Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā - Diskriminācija vecuma dēļ - Atlaišana no darba sakarā ar pensionēšanos - Pamatojums)
   2009/C 102/08
   Tiesvedības valoda – angļu

      Iesniedzējtiesa

      High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāji: The Queen, The Incorporated Trustees of the National Council for Ageing (Age Concern England)

      Atbildētājs: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei [nodarbinātības un profesijas jomā] (OV L 303, 16. lpp.), 2. panta 2. punkta un 6. panta 1. punkta interpretācija – Piemērošanas joma – Valsts noteikumi, kas darba devējiem ļauj atlaist 65 gadu vecumu sasniegušus darbiniekus sakarā ar pensionēšanos

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds noteikts 2006. gada noteikumu par vienlīdzību darbā (saistībā ar vecumu) (Employment Equality (Age) Regulations 2006) 3. pantā, 7. panta 4. un 5. punktā un 30. pantā, ietilpst Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei [nodarbinātības un profesijas jomā], piemērošanas jomā;

               2)

               Direktīvas 2000/78 6. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj valsts pasākumu, kurā – tāpat kā pamata prāvā apstrīdēto noteikumu 3. pantā – nav ietverts precīzs to mērķu uzskaitījums, ar kuriem var pamatot atkāpi no diskriminācijas vecuma dēļ aizlieguma principa. Tomēr 6. panta 1. punkts pieļauj iespēju atkāpties no šī principa vienīgi pasākumiem, kas pamatoti ar tādiem likumīgiem sociālās politikas mērķiem kā nodarbinātības, darba tirgus vai profesionālās izglītības politikas mērķi. Valsts tiesai jāpārbauda, vai tiesiskais regulējums pamata prāvā atbilst šādam likumīgam mērķim un vai valsts likumdevēja vai pārvaldes iestāde, ņemot vērā dalībvalstu rīcības brīvību sociālās politikas jomā, varēja pamatoti uzskatīt, ka izvēlētie līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi šī mērķa sasniegšanai;

               3)

               Direktīvas 2000/78 6. panta 1. punktā dalībvalstīm paredzēta iespēja valsts tiesību kontekstā paredzēt konkrētus atšķirīgas attieksmes vecuma dēļ veidus, ja tie ir “objektīvi un saprātīgi” pamatoti ar tādu likumīgu mērķi kā nodarbinātības, darba tirgus vai profesionālās izglītības politika un ja šī mērķa sasniegšanai izmantotie līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi. Tajā dalībvalstīm noteikts pienākums nodrošināt augstu par pamatojumu izmantotā mērķa likumības pierādāmības pakāpi. Tam, ka šīs direktīvas 6. panta 1. punktā minētais vārds “saprātīgi” nav izmantots tās 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā, nekāda īpaša nozīme nav jāpiešķir.

      (1)  OV C 283, 24.11.2007.


title: Lieta C-556/08: Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 16. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   (Lieta C-556/08)
   (2009/C 44/60)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un A. A. Gilly)

      Atbildētāja: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai pilnībā īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK (1) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Apvienota Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2007. gada 20. oktobrī.

      (1)  OV L 255, 22. lpp.


title: Lieta C-28/16: Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 12. janvāra rīkojums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Magyar Villamos Művek Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Pievienotās vērtības nodoklis — Direktīva 2006/112/EK — 2., 9., 26., 167., 168. un 173. pants — Priekšnodokļa atskaitīšana — Nodokļa maksātājs, kas vienlaikus veic saimniecisko darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura — Holdinga sabiedrība, kas bez maksas sniedz pakalpojumus saviem meitasuzņēmumiem

text:
               10.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/12

         Tiesas (sestā palāta) 2017. gada 12. janvāra rīkojums (Kúria (Ungārija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Magyar Villamos Művek Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

   (Lieta C-28/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Pievienotās vērtības nodoklis - Direktīva 2006/112/EK - 2., 9., 26., 167., 168. un 173. pants - Priekšnodokļa atskaitīšana - Nodokļa maksātājs, kas vienlaikus veic saimniecisko darbību un darbību, kam nav saimnieciska rakstura - Holdinga sabiedrība, kas bez maksas sniedz pakalpojumus saviem meitasuzņēmumiem)
   (2017/C 112/17)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Kúria

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Magyar Villamos Művek Zrt.

      Atbildētāja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 2., 9., 26., 167., 168. un 173. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, tā kā tādas holdinga sabiedrības, kāda ir aplūkota pamatlietā, iejaukšanās savu meitasuzņēmumu pārvaldīšanā, ja tā šiem pēdējiem minētajiem nav ne izrakstījusi rēķinus par pakalpojumiem, kurus tā ir iegādājusies visas sabiedrību grupas vai atsevišķu tās meitasuzņēmumu interesēs, ne likusi samaksāt ar tiem saistīto PVN, nav “saimnieciskā darbība” šīs direktīvas izpratnē, šāda holdinga sabiedrība nevar izmantot tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa priekšnodokļa atskaitīšanu par šiem iegādātajiem pakalpojumiem, jo tie ir attiecināmi uz darījumiem, kuri neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta T-445/14: Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – ABB /Komisija

text:
               8.9.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 303/39

         Prasība, kas celta 2014. gada 16. jūnijā – ABB/Komisija
   (Lieta T-445/14)
   2014/C 303/47
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: ABB Ltd (Cīrihe, Šveice) un ABB AB (Västerås, Zviedrija)(pārstāvji – I. Vandenborre un S. Dionnet, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               daļēji atcelt lēmuma 1. pantu, kurā tiek secināts, ka prasītājas piedalījās vienotā un turpinātā pārkāpumā apakšzemes un/vai zemūdens (ļoti liela) augstsprieguma elektrokabeļu nozarē, ciktāl secinājums attiecas uz visiem projektiem, kas ietver apakšzemes augstsprieguma elektrokabeļus ar vismaz 110 kW spriegumu (un ne tikai uz projektiem, kas skar apakšzemes elektrokabeļus ar vismaz 220 kW);

               —

               daļēji atcelt lēmuma 1. pantu, kurā tiek secināts, ka prasītājas piedalījās vienotā un turpinātā pārkāpumā apakšzemes un/vai zemūdens (ļoti liela) augstsprieguma elektrokabeļu nozarē, ciktāl secinājums attiecas uz visiem piederumiem projektos, kas ietver apakšzemes augstsprieguma elektrokabeļus ar vismaz 110 kW spriegumu (un ne tikai uz projektiem, kas ietver apakšzemes elektrokabeļus ar vismaz 220 kW spriegumu);

               —

               daļēji atcelt lēmuma 1. pantu, ciktāl tajā ir secināts, ka prasītāju dalība pārkāpumā sākās 2000. gada 1. aprīlī;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Ar šo prasību prasītājas prasa daļēji atcelt Komisijas 2014. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2014) 2139 lietā AT/39610 – Elektrokabeļi.
   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza sešus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neizpildīja savu pierādīšanas pienākumu un pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka pārkāpums attiecās uz visiem projektiem, kas ietver apakšzemes elektrokabeļus ar vismaz 110 kW spriegumu, kamēr Komisijas lietas materiālos bija skaidra norāde uz to, ka ne visi projekti ar spriegumu līdz 220 kW ietilpa pārkāpuma priekšmetā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija neizpildīja savu pierādīšanas pienākumu, secinot, ka prasītājas piedalījās šādā pārkāpumā, kas ietvēra visus apakšzemes elektrokabeļu projektus ar vismaz 110 kW spriegumu.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, iekļaujot pārkāpumā visus apakšzemes elektrokabeļu piederumus, kas attiecās uz apakšzemes elektrokabeļu projektiem ar vismaz 100 kW spriegumu, kamēr Komisijas lietas materiālos ietvertie pierādījumi liecināja, ka pārkāpums ietvēra vienīgi tos elektrokabeļu piederumus, kas attiecās uz apakšzemes elektrokabeļu projektiem ar vismaz 220 kW spriegumu.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva kļūdu tiesību piemērošanā, secinot, ka prasītājas piedalījās pārkāpumā sākot ar 2000. gada 1. aprīli.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā un neievēroja nevainīguma prezumpciju, uzskatot, ka prasītāju dalība pārkāpumā sākās pirmajā iespējamajā datumā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā nav norādīts pietiekams pamatojums pretēji LESD 296. pantā prasītajam.


title: Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-68/03 kļūdas labojums ( OV C 247, 20.10.2007., 22. lpp. )

text:
               24.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/47

         Paziņojuma Oficiālajā Vēstnesī lietā T-68/03 kļūdas labojums

      (
            “Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis” 2007. gada 20. oktobrī C 247, 22. lpp.
         )

   (2007/C 283/84)
   Paziņojuma OV lietā T-68/03 Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija redakcija ir šāda:

         “Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedums — Olympiaki Aeroporia Ypiresies/Komisija
         (Lieta T-68/03) (1)

         (Valsts atbalsts - Atbalsts pārstrukturēšanai, ko Grieķijas Republika ir piešķīrusi aviokompānijai Olympic Airways - Lēmums, ar kuru atbalsts tiek atzīts par nesaderīgu ar kopējo tirgo un uzlikts pienākums to atgūt - Ļaunprātīgi izmantots atbalsts - Jauni atbalsti - Pierādīšanas pienākums - Tiesības tikt uzklausītam - Privātā aizdevēja kritērijs - Kļūda faktos - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Pamatojums - EKL 87. panta 1. punkts un 3. punkta c) apakšpunkts)
         (2006/C 000/01)
         Tiesvedības valoda — grieķu
         Lietas dalībnieki

            Prasītāja: Olympiaki Aeroporia Ypiresies iepriekš Olympiaki Aeroporia AE, Atēnas (Grieķija) (pārstāvji — sākotnēji D. Waelbroeck, E. Bourtzalas, avocats, J. Ellison, M. Hall, solicitors, A. Kalogeropoulos, C. Tagaras, A. Chiotelis, avocats, vēlāk P. Anestis, avocat, un T. Soames, solicitor)

            Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Triantafyllou un J. L. Buendía Sierra, kam palīdz de A. Oikonomou, avocat)
         Priekšmets
         Prasība atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmumu 2003/372/EK par atbalstu, ko Grieķija ir piešķīrusi Olympic Airways (OV 2003, L 132, 1. lpp.)
         Rezolutīvā daļa:

                     1)

                     atcelt Komisijas 2002. gada 11. decembra Lēmuma 2003/372/EK par atbalstu, ko Grieķija ir piešķīrusi Olympic Airways, 2. un 3. pantu daļā, kurā tas attiecas uz pastāvīgas, pirmkārt, Olympic Airways lidostas nodevu Atēnu Starptautiskajai lidostai un, otrkārt, pievienotās vērtības nodokļa, ko Olympic Airways ir parādā par degvielu un rezerves daļām, nemaksāšanas paciešanu;

                     2)

                     pārējā daļā prasību noraidīt;

                     3)

                        Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE sedz 75 % savu un Komisijas tiesāšanās izdevumu. Komisija sedz 25 % savu un Olympiaki Aeroporia Ypiresies tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 112, 10.5.2003.”


title: Lieta T-458/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. jūlija spriedums — Au Lys de France /Komisija (Konkurence — Dominējošais stāvoklis — Vietu nodrošināšanas tirgus mazumtirdzniecībai Roissy-Charles-de-Gaulle lidostā, kas pieder tās apsaimniekotājam Aéroports de Paris — Sūdzības noraidīšana — Prasība atcelt tiesību aktu — Kopienas interešu neesamība)

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/33

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 3. jūlija spriedums — Au Lys de France/Komisija
   (Lieta T-458/04) (1)

   (Konkurence - Dominējošais stāvoklis - Vietu nodrošināšanas tirgus mazumtirdzniecībai Roissy-Charles-de-Gaulle lidostā, kas pieder tās apsaimniekotājam Aéroports de Paris - Sūdzības noraidīšana - Prasība atcelt tiesību aktu - Kopienas interešu neesamība)
   (2007/C 199/61)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Au Lys de France SA, Raincy (Francija) (pārstāvis — G. Lesourd, avocat)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Oliver un O. Beynet, pēc tam P. Oliver, pārstāvji)

      Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot atbildētāju: Aéroports de Paris, Parīze (Francija) (pārstāvji — H. Calvet un O. Billard, avocats)
   Priekšmets
   Prasība atcelt Komisijas 2004. gada 17. septembra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītājas iesniegtā sūdzība pret valsts uzņēmumu Aéroports de Paris par EKL 82. panta pārkāpumu (lieta COMP/D3/38.666 Au Lys de France/Aéroports de Paris)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               Prasību noraidīt;

               2)

                  Au Lys de France atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 45, 19.2.2005.


title: Lieta T-348/05 INTP: Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat /Padome (Tiesvedība — Sprieduma interpretācija)

text:
               29.8.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/31

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 9. jūlija spriedums — JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Padome
   (Lieta T-348/05 INTP)
   (Tiesvedība - Sprieduma interpretācija)
   2009/C 205/54
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Kirovo-Chepetsk (Krievija) (pārstāvis — B. Evtimov, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — J.-P. Hix, kam palīdz G. Berrisch, advokāts)

      Persona, kas iestājusies lietā, lai atbalstītu atbildētājas prasījumus: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Talabér-Ritz un H. van Vliet)

      Priekšmets

   Lūgums interpretēt Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedumu lietā T-348/05

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra sprieduma lietā T-348/05 JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat/Padome rezolutīvās daļas 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 945/2005, ar kuru pēc starpposma pārskatīšanas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 384/96 11. panta 3. punktu groza Regulu (EK) Nr. 658/2002, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz Krievijas izcelsmes amonija nitrāta importu, un Regulu (EK) Nr. 132/2001, ar ko piemēro galīgo antidempinga maksājumu attiecībā uz, inter alia, Ukrainas izcelsmes amonija nitrāta importu, tiktāl, ciktāl šī regula attiecas uz JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, ir atcelta;

               2)

               JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat, Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas;

               3)

               šī sprieduma oriģināls tiek pievienots interpretētā sprieduma oriģinālam, kura malā ir izdarāma atzīme par šo spriedumu.


title: Lietas C-314/04 izslēgšana no reģistra

text:
               30.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/22

         Lietas C-314/04 (1) izslēgšana no reģistra
   (2005/C 106/47)

      (tiesvedības valoda — spāņu)

   2005. gada 28. janvārī Eiropas Kopienu Tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu C-314/04 Ricardo Manuel Torres Aucejo/Fondo de Garantía Salarial (Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana [Valenciānas komūnas Augstākā Justīcijas tiesa, Spānija] lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu).

      (1)  OV C 228, 11.09.2004.


title: Lieta T-466/09: Vispārējās tiesas 2012. gada 5. jūlija spriedums — Comercial Losan /ITSB — McDonald’s International Property ( “Mc. Baby” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Mc. Baby” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Mc Kids. always quality. always fun!” — Relatīvs atteikuma pamats — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               11.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 243/16

         Vispārējās tiesas 2012. gada 5. jūlija spriedums — Comercial Losan/ITSB — McDonald’s International Property (“Mc. Baby”)
   (Lieta T-466/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Mc. Baby” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “Mc Kids. always quality. always fun!” - Relatīvs atteikuma pamats - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2012/C 243/30
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Comercial Losan, SLU (Saragosse, Spānija) (pārstāvis — A. Vela Ballesteros, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — J. Crespo Carrillo)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 1. septembra lēmumu lietā R 1706/2008-1 par iebildumu procesu starp McDonald’s International Property Co. Ltd un Comercial Losan, SLU

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Comercial Losan, SLU atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.