title: Lieta C-551/14 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-634/13 Arctic Paper Mochenwangen GmbH /Eiropas Komisija 2014. gada 2. decembrī iesniedza Arctic Paper Mochenwangen GmbH

text:
               26.1.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 26/22

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta) 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-634/13 Arctic Paper Mochenwangen GmbH/Eiropas Komisija 2014. gada 2. decembrī iesniedza Arctic Paper Mochenwangen GmbH

   (Lieta C-551/14 P)
   (2015/C 026/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (pārstāvis – S. Kobes, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               1.

               atcelt Vispārējās tiesas 2014. gada 26. septembra spriedumu lietā T-634/13, ciktāl prasība tika noraidīta;

               2.

               pilnībā apmierināt pirmajā instancē iesniegtajā prasības pieteikumā ietverto prasību atcelt 1. panta 1. punktu Komisijas 2013. gada 5. septembra Lēmumā 2013/448/ES (1) par valstu īstenošanas pasākumiem attiecībā uz bezmaksas siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu pagaidu piešķiršanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK (izziņota ar dokumentu C(2013) 5666) 11. panta 3. punktu, ciktāl ar šo pantu tiek noraidīta šī lēmuma I pielikuma A punktā ar identifikācijas kodu DE000000000000563 minētās iekārtas iekļaušana to iekārtu sarakstā, uz kurām attiecas Direktīva 2003/87/EK (2) un kuru Vācija iesniedza Komisijai saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 11. panta 1. punktu, kā arī provizoriskie emisijas kvotu gada kopapjomi, kas bez maksas piešķirti šai iekārtai;

               3.

               alternatīvi, atcelt iepriekš 1. punktā minēto Vispārējās tiesas spriedumu un nodot lietu atpakaļ izskatīšanai minētajā tiesā;

               4.

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka esot pārkāptas Savienības tiesības Eiropas Savienības Tiesas statūtu 58. panta pirmās daļas trešā gadījuma izpratnē. Tā apgalvo, ka Vispārējā tiesa neievēroja pamattiesības un samērīguma principu, uzskatot par saderīgu ar Savienības tiesībām to, ka Komisija noraidīja bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu, pamatojoties uz dalībvalsts klauzulu attiecībā uz pārmērīgu grūtību gadījumiem. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka ar pārsūdzēto spriedumu tiek pārkāptas tās Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. un 17. pantā paredzētās tiesības.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja attiecībā uz izvirzīto apelācijas pamatu apgalvo, ka Komisija, Lēmumā 2011/278/ES (3) paredzot noteikumus attiecībā uz bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu, neparedzēja nevienu noteikumu par individuālo pamattiesību atbilstošu aizsardzību. Tā uzskata, ka bezmaksas emisijas kvotu piešķiršana saskaņā ar Lēmumu 2011/278/ES notiek, pamatojoties uz standarta aprēķina elementiem. Tomēr tā apgalvo, ka šis lēmums neietver nevienu noteikumu, kas pieļautu papildu bezmaksas emisijas kvotu piešķiršanu gadījumos, kad piemērojot standarta aprēķina elementus veikta piešķiršana atsevišķos gadījumos rada ārkārtas apgrūtinājumu vai pārmērīgas grūtības.
   Pēc apelācijas sūdzības iesniedzējas domām, ar prasības noraidīšanu tiek pārkāptas Hartā paredzētās pamattiesības un samērīguma princips. Vispārējā tiesa ņēma vērā vienīgi apgrūtinošo ietekmi, kāda parasti rodas Lēmumā 2011/278/ES paredzētās emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas un piešķiršanas shēmas rezultātā. Apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvo, ka pretēji Tiesas judikatūrai, Vispārējā tiesa pilnībā ignorēja tās individuālo pamattiesību nepieciešamo aizsardzību.

      (1)  OV 2013 L 240, 27. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (OV L 275, 32. lpp.).

      (3)  Komisijas 2011. gada 27. aprīļa lēmums, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 1. lpp.).


title: Lieta T-155/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. decembra spriedums — SELEX Sistemi Integrati pret Komisiju (Konkurence — Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana — Jēdziens uzņēmums — Sūdzība — Noraidījums)

text:
               30.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 331/34

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 12. decembra spriedums — SELEX Sistemi Integrati pret Komisiju
   (Lieta T-155/04) (1)

   (Konkurence - Dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana - Jēdziens “uzņēmums” - Sūdzība - Noraidījums)
   (2006/C 331/74)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: SELEX Sistemi Integrati, bijusī Alenia Marconi Systems SpA, Roma (Itālija) (pārstāvis — F. Šaudone [F. Sciaudone], advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — sākotnēji P. Olivers [P. Oliver] un L. Vizadžo [L. Visaggio], pēc tam A. Bukē [A. Bouquet], L. Vizadžo un F. Amato [F. Amato], pārstāvji)

      Personas, kas iestājušās lietā, atbalstot atbildētāju:Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija (Eurocontrol) (pārstāvji — F. Montags [F. Montag] un T. Veslijs [T. Wessely], advokāti)
   Priekšmets
   Prasība atcelt vai labot Komisijas 2004. gada 12. februāra lēmumu, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība par to, ka Eurocontrol, iespējams, ir pārkāpusi EK līguma konkurences tiesību normas.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  SELEX Sistemi Integrati SpA sedz savus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Eiropas Aeronavigācijas drošības organizācija sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 179, 10.7.2004.


title: Lieta T-566/08: Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Total Raffinage Marketing /Komisija

text:
               7.3.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 55/38

         Prasība, kas celta 2008. gada 17. decembrī — Total Raffinage Marketing/Komisija
   (Lieta T-566/08)
   (2009/C 55/69)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Total Raffinage Marketing SA, Puteaux (Francija) (pārstāvji — A. Vandencasteele, C. Falmagne, C. Lemaire un S. Naudin, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmuma C(2008) 5476, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/39.181 — Sveču vasks) 1. un 2. pantu;

               —

               ļoti būtiski samazināt Total R.M. ar šī lēmuma 1. un 2. pantu piemēroto naudas sodu;

               —

               piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Ar šo prasību prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2008. gada 1. oktobra Lēmumu C(2008) 5476, galīgā redakcija, lietā COMP/39.181 — Sveču vasks, ar kuru Komisija konstatēja, ka daži uzņēmumi, tai skaitā prasītāja, pārkāpa EKL 81. panta 1. punktu un Eiropas ekonomikas zonas līguma 53. panta 1. punktu, nosakot cenas un sadalot parafīna vaska tirgu Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ), un ogļu putekļu vaska tirgu Vācijā.
   Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza vienpadsmit pamatus, kas izriet attiecīgi no EKL 81. panta pārkāpuma, prasības norādīt pamatojumu neizpildes, 2006. gada Pamatnostādņu naudas soda aprēķināšanai (1) pārkāpuma un samērīguma, nevainīguma prezumpcijas, tiesiskās drošības, vienlīdzīgas attieksmes un soda individuālas piemērošanas principu pārkāpuma, ciktāl Komisija:

               —

               uzskatīja, ka rīcība attiecībā uz, pirmkārt, vasku un parafīnu, un, otrkārt, ogļu putekļu vasku, bija vienots un turpināts pārkāpums, un rīcību attiecībā uz ogļu putekļu vasku kvalificēja kā vienošanos;

               —

               kļūdaini uzskatīja, ka vienotu un turpinātu pārkāpumu veido vienošanās par cenas noteikšanu, tirgu un/vai pircēju sadali, pat ja prasītāja tikai apmainījās ar informāciju par stāvokli parafīna tirgū, cenām un nākotnes stratēģijām attiecībā uz tarifiem, pircējiem un apjomiem;

               —

               pirmkārt, nepareizi interpretēja Kopienas judikatūru par publisku norobežošanos, uzskatot, ka prasītāja ir atbildīga [par dalību pārkāpumā] visu aizliegtās vienošanās par vasku un parafīnu pastāvēšanas laiku, kaut arī pēc sanāksmes 2004. gada 11. un 12. maijā tā vairs nepiedalījās “tehniskajās sanāksmēs”, proti, gandrīz vienu gadu pirms pārkāpuma izbeigšanas, un, otrkārt, atzina, ka Repsol priekšlaicīgi izstājās no aizliegtās vienošanās pirms pārkāpuma izbeigšanas, taču to neatzina attiecībā uz prasītāju, kaut arī prasītāja atradās līdzvērtīgā situācijā;

               —

               prasīja prasītājai pierādīt, ka tā publiski norobežojās no aizliegtās vienošanās;

               —

               neņēma vērā to, ka [prasītāja] neīstenoja vienošanos;

               —

               tā vietā, lai izmantotu pārdošanas vērtību, kāda bija pēdējā gadā, kad prasītāja piedalījās pārkāpumā, izmantoja pārdošanas vērtību, kāda bija pēdējos trīs finanšu gados, kad prasītāja piedalījās pārkāpumā;

               —

               ņēma vērā pārāk augstu pārdošanas vērtības procentu attiecībā uz pārkāpumu saistībā ar ogļu putekļu vasku;

               —

               piemēroja Pamatnostādņu 24. punktā paredzēto nauda soda aprēķināšanas metodi, kas ir pretrunā Regulas Nr. 1/2003 23. panta 3. punktam un samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nevainīguma prezumcijas principiem;

               —

               piemēroja papildus summu preventīvā nolūkā, taču nesniedzot tam pietiekamu pamatojumu;

               —

               uzlika naudas sodu, kas sastāda 410 % no prasītājas viena gada apgrozījuma attiecīgajā tirgū;

               —

               atzina, ka mātes sabiedrība Total SA ir atbildīga par prasītājas rīcību.

      (1)  Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, piemērojot Regulas (EK) Nr. 1/2003 23. panta 2. punkta a) apakšpunktu (OV 2006, C 210, 2. lpp.).


title: Lieta T-408/09: Prasība, kas celta 2009. gada 8. oktobrī — ancotel /ITSB — Acotel ( ancotel )

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/33

         Prasība, kas celta 2009. gada 8. oktobrī — ancotel/ITSB — Acotel (“ancotel”)
   (Lieta T-408/09)
   2009/C 312/55
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ancotel GmbH, Frankfurt am Main(Vācija) (pārstāvis — H. Truelsen, Rechtsanwalt)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Acotel SpA, Roma (Itālija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2009. gada 19. jūnija lēmumu lietā R 1385/2008-1;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “ancotel” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 38. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 314 424)

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece:
      Acotel SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: it īpaši Itālijas grafiska preču zīme Nr. 643 751 un Kopienas grafiska preču zīme “ACOTEL” Nr. 1 442 268 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: daļēji apmierināt iebildumus

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 207/2009 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo neesot attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespējas

      (1)  Padomes 2009. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (OV L 78, 1. lpp.).


title: Lieta T-443/12: Prasība, kas celta 2012. gada 5. oktobrī — ancotel /ITSB — Acotel ( “ancotel.” )

text:
               8.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 379/25

         Prasība, kas celta 2012. gada 5. oktobrī — ancotel/ITSB — Acotel (“ancotel.”)
   (Lieta T-443/12)
   2012/C 379/44
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: ancotel GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija) (pārstāvis — H. Truelsen, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Acotel SpA (Roma, Itālija)

      Prasītājas prasījumi

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2012. gada 3. augusta lēmumu lietā R 1895/2011-4 (agrāk — R 1385/2008-1);

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “ancotel”, attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 38. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 3 314 424

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Acotel SpA

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un Kopienas grafiska preču zīme, kura ietver vārdisku elementu “ACOTEL”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 38. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-205/15: Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Aguirre y Compañía/ITSB – Puma (Sporta kurpes attēls)

text:
               22.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 205/36

         Prasība, kas celta 2015. gada 24. aprīlī – Aguirre y Compañía/ITSB – Puma (Sporta kurpes attēls)
   (Lieta T-205/15)
   (2015/C 205/49)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Aguirre y Compañía, SA (Madride, Spānija) (pārstāvji – M. Pomares Caballero un A. Pomares Caballero, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Puma SE (Herzogenaurach, Vācija)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus dizainparauga īpašniece: prasītāja

      Attiecīgais dizainparaugs: Kopienas dizainparaugs, kas attēlo sporta kurpi – Kopienas dizainparaugs Nr. 1050520-0001

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas trešās padomes 2015. gada 20. janvāra lēmums lietā R 696/2013-3

      Prasītājas prasījumi:

               —

               apstrīdēto lēmumu grozīt tādējādi, lai tajā tiktu atzīts, ka pretēji Apelācjas padomes vērtējumam šajā gadījumā nav piemērojams Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunktā norādītais spēkā neesamības pamats;

               —

               pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               katrā ziņā piespriest ITSB segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītie pamati:

               —

               būtisku procedūras noteikumu neievērošana, jo apstrīdētajā lēmumā ir ietverti savstarpēji neatbilstoši apsvērumi, kas neļauj to atzīt par pietiekami pamatotu;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 25. panta 1. punkta e) apakšpunkta pārkāpums;

               —

               Regulas Nr. 6/2002 63. panta pārkāpums.


title: Lieta C-469/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. augustā iesniedza Tribunale di Verona (Itālija) — Shamim Tahir/Ministero dell’Interno un Questura di Verona

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/25

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 30. augustā iesniedza Tribunale di Verona (Itālija) — Shamim Tahir/Ministero dell’Interno un Questura di Verona

   (Lieta C-469/13)
   2014/C 52/44
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Iesniedzējtiesa

      Tribunale di Verona

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Shamim Tahir

      Atbildētāji: Ministero dell’Interno un Questura di Verona

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 2003/109 (1) 7. panta 1. punkts ir interpretējams tādējādi, ka nosacījums par likumīgu un nepārtrauktu piecus gadus ilgu uzturēšanos dalībvalstī, kas ir paredzēts direktīvas 4. panta 1. punktā un kura izpilde ir jāpierāda ar dokumentāriem pierādījumiem, iesniedzot pieteikumu pastāvīgās uzturēšanās atļaujas iegūšanai, var tikt attiecināts arī uz personu, kas nav tā, kura iesniedz pieteikumu un kura ir tās ģimenes locekle direktīvas 2. panta e) punkta nozīmē?

               2)

               Vai Direktīvas 2003/109 13. panta pirmā daļa ir interpretējama tādējādi, ka par labvēlīgāku nosacījumu, ar kādu dalībvalstis var izsniegt pastāvīgā iedzīvotāja EK uzturēšanās atļaujas ar pastāvīgu vai neierobežotu derīguma termiņu, ir atzīstams arī tāds, atbilstoši kuram var uzskatīt, ka prasību pastāvīgā iedzīvotāja statusa piešķiršanai, proti, par likumīgu un nepārtrauktu piecus gadus ilgu uzturēšanos attiecīgajā valstī, kas ir paredzēta šīs direktīvas 4. panta 1. punktā un ko ir izpildījusi persona, kura jau ir ieguvusi pastāvīgā iedzīvotāja statusu, ir izpildījuši arī viņas ģimenes locekļi atbilstoši direktīvas 2. panta e) punktam, neatkarīgi no pēdējo minēto uzturēšanās ilguma tās dalībvalsts teritorijā, kurā ir iesniegts pieteikums?

      (1)  Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīva 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 44. lpp.).


title: Lieta T-283/14: Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī  – Advansa  u.c./Komisija

text:
               14.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 223/35

         Prasība, kas celta 2014. gada 30. aprīlī – Advansa u.c./Komisija
   (Lieta T-283/14)
   2014/C 223/39
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājas: Advansa GmbH (Hamm, Vācija), Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Vācija), Aurubis AG (Hamburga, Vācija), CABB GmbH (Gersthofen, Vācija), CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Vācija), CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Bitterfeld-Wolfen), Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurte pie Mainas, Vācija), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Vācija), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Vācija), Dralon GmbH (Dormagen, Vācija), Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Vācija), Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Vācija), ISP Marl GmbH (Marl, Vācija), Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Bad Soden am Taunus, Vācija), Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Bad Soden am Taunus), Nabaltec AG (Schwandorf, Vācija), Siltronic AG (Minhene, Vācija), Trevira GmbH (Bobingen, Vācija), Wacker Chemie AG (Minhene, Vācija) un Westfalen Industriegase GmbH (Minstere, Vācija) (pārstāvji – C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen un T. Woltering, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītāju prasījumi:

               —

               atcelt Eiropas Komisijas 2013. gada 18. decembra lēmumu par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu lietā Valsts atbalsts SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Atbalsts atjaunojamo energoresursu elektroenerģijai un samazināta EEG piemaksa energoietilpīgiem lietotājiem;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājas izvirza četrus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats: LESD 107. panta 1. punkta un 108. panta pārkāpums īpašā kompensācijas režīma kļūdainās kvalificēšanas dēļ

                           —

                           Prasītājas apgalvo, ka ar lēmumu par procedūras uzsākšanu ir pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts un 108. pants, kā arī Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 13. panta 1. punkts, jo Likumā par atjaunojamās enerģijas prioritāti (Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien; turpmāk tekstā – “EEG”) paredzētā EEG piemaksa nav uzskatāma par valsts līdzekļu piešķīrumu un EEG piemaksas samazināšana energoietilpīgiem lietotājiem nav uzskatāma par atteikšanos no valsts līdzekļiem.

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā norāda, ka Komisija savu pārbaudi ir balstījusi uz jauniem klasificēšanas parametriem, kas nav saderīgi ar tās līdzšinējā judikatūrā noteiktajiem principiem. It īpaši Komisija esot pilnībā noraidījusi kritēriju par valsts iestāžu konkrētajām rīcības tiesībām, kuram saskaņā ar pastāvīgo judikatūru ir jābūt izpildītam, lai varētu veikt kvalificēšanu par valsts līdzekļiem, un uzskatīja, ka pietiek ar to vien, ka valsts likumdevējs ietekmē maksājumu plūsmas starp privātām pusēm un ka regulējošās iestādes uzrauga to, vai privātās puses izpilda tiesiskās prasības.

                           —

                           Turklāt Komisijai ir saistošs tās lēmums, ar kuru tā nebija atzinusi 2000. gada EEG par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, jo nepastāvēja valsts līdzekļu piešķīrums, un tādējādi tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, kvalificējot 2012. gada EEG par jaunu, nelikumīgi īstenotu atbalsta shēmu.

                           —

                           Tāpat arī Komisija nav pietiekami izvērtējusi un līdz ar to nav arī konstatējusi, ka energoietilpīgajiem lietotājiem piemērotie izņēmumi ir pamatoti, ņemot vērā 2012. gada EEG mērķi, raksturu un vispārējo uzbūvi, un tāpēc nebija uzskatāmi par selektīvu priekšrocību.

               2.

               Otrais pamats: LESD 108. panta 1. punkta un Regulas Nr. 659/1999 18. un 19. panta pārkāpums atbilstošu pasākumu neierosināšanas dēļ

                           —

                           Prasītājas šajā ziņā norāda, ka Komisijai, izvērtējot 2012. gada EEG, katrā ziņā vajadzēja piemērot procedūru attiecībā uz pastāvošu atbalstu saskaņā ar LESD 108. panta 1. punktu un Regulas Nr. 659/1999 17.–19. pantu un pirms oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas vajadzēja piedāvāt Vācijai veikt atbilstošus pasākumus, nevis pakļaut tirgus dalībniekus ievērojamam ekonomiskajam riskam, 2012. gada EEG kvalificēšanas par jaunu, nepaziņotu atbalstu dēļ.

               3.

               Trešais pamats: tiesību tikt uzklausītam pārkāpums

                           —

                           Prasītājas arī apgalvo, ka Komisijai katrā ziņā vajadzēja apspriesties ar tām pirms lēmuma ar tik nopietnām juridiskām sekām pieņemšanas.

               4.

               Ceturtais pamats: Nepietiekams pamatojums

                           —

                           Visbeidzot prasītājas apgalvo, ka lēmuma par procedūras uzsākšanu galvenie punkti nav atbilstoši pamatoti.

      (1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).


title: Lieta T-382/07 R: Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Francija/Padome

text:
               22.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 315/44

         Pirmās instances tiesas 2007. gada 30. oktobra rīkojums — Francija/Padome
   (Lieta T-382/07 R)
   (2007/C 315/86)

      Tiesvedības valoda — franču

   Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.


title: Lieta C-651/13: Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lb Group Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Reglamenta 99. pants — Identiski prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus — Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

text:
               20.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 127/2

         Tiesas (astotā palāta) 2015. gada 12. februāra rīkojums (Consiglio di Stato (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Lb Group Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl
   (Lieta C-651/13) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Reglamenta 99. pants - Identiski prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņus - Jauns uzaicinājums iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāko koncesiju derīguma termiņš - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)
   (2015/C 127/02)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Stato

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Lb Group Ltd

      Atbildētājas: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) un Galassia Game Srl

      Rezolutīvā daļa:

   LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus, kādi ir aplūkoti pamatlietā un kuros ir paredzēta jauna uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā organizēšana attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā iepriekš piešķirtajām koncesijām, ņemot vērā sistēmas reorganizāciju, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus.

      (1)  OV C 112, 14.4.2014.


title: Pirmās instances tiesas spriedums 2004. gada 6. oktobrī apvienotajās lietās T-117/03 līdz T-119/03 un T-171/03 New Look Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme, kas satur burtu kombināciju “NL” — Kopienas grafisko preču zīmju, kas satur terminus “NLSPORT”, “NLJEANS, “NLACTIVE” un “NLCollection”, pieteikumi — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               18.12.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 314/19

      PIRMĀS INSTANCES TIESAS SPRIEDUMS

   2004. gada 6. oktobrī
   apvienotajās lietās T-117/03 līdz T-119/03 un T-171/03 New Look Ltd pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme, kas satur burtu kombināciju “NL” - Kopienas grafisko preču zīmju, kas satur terminus “NLSPORT”, “NLJEANS, “NLACTIVE” un “NLCollection”, pieteikumi - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2004/C 314/49)
   tiesvedības valoda - spāņu
   Apvienotajās lietās T-117/03 līdz T-119/03 un T-171/03 New Look Ltd, Weymouth, Dorset (Apvienotā Karaliste), ko pārstāv R. Ballester un G. Marin, advokāti, pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) (pārstāvji - O. Montalto, J. Garcia Murillo un S. Laitinen), otra puse procesā ITSB Apelāciju padomē bija Naulover, SA, Barcelona (Spānija), par četrām prasībām par Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2003. gada 27. janvāra lēmumiem lietās R 95/2002-1, R 577/2001-1, R 578/2001-1 un 2003. gada 15. aprīļa lēmumu lietā R 19/03-1 par iebildumu izskatīšanas procesu starp Naulover, SA un New Look Ltd Pirmās instances tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs J. Pirrung, tiesneši A. W. H. Meij un N. J. Forwood, sekretārs J. Palacio González, galvenais administrators, 2004. gada 6. oktobrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta T-524/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – NICO/Padome

text:
               30.5.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 191/46

         Vispārējās tiesas 2016. gada 5. aprīļa rīkojums – NICO/Padome
   (Lieta T-524/15) (1)

   (2016/C 191/63)
   Tiesvedības valoda – angļu
   Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 371, 9.11.2015.


title: Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 197, 2.8.2008 .

text:
               15.8.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/1

         (2008/C 209/01)
   Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

         OV C 197, 2.8.2008.

   Iepriekšējās publikācijas

      OV C 183, 19.7.2008.

      OV C 171, 5.7.2008.

      OV C 158, 21.6.2008.

      OV C 142, 7.6.2008.

      OV C 128, 24.5.2008.

      OV C 116, 9.5.2008.
   Šie teksti pieejami arī

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Lieta F-104/09: Civildienesta tiesas (1. palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Canga Fano /Padome (Civildienests — Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2009. gada paaugstināšana amatā — Lēmums nepaaugstināt amatā — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Prasība atcelt tiesību aktu — Prasība par zaudējumu atlīdzību)

text:
               28.5.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 160/28

         Civildienesta tiesas (1. palāta) 2011. gada 24. marta spriedums — Canga Fano/Padome
   (Lieta F-104/09) (1)

   (Civildienests - Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2009. gada paaugstināšana amatā - Lēmums nepaaugstināt amatā - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Prasība atcelt tiesību aktu - Prasība par zaudējumu atlīdzību)
   2011/C 160/42
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Diego Canga Fano (Brisele, Beļģija) (pārstāvji — S. Rodrigues un C. Bernard-Glanz, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Bauer un K. Zieleśkiewicz)

      Priekšmets

   Prasība atcelt atbildētājas lēmumu neiekļaut prasītāju 2009. gada paaugstināšanas amatā AD 13 pakāpē paaugstināto personu sarakstā

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               D. Canga Fano atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 37, 13.02.2010., 51. lpp.


title: Lieta C-498/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 16. novembrī ierosinājis Aceites del Sur-Coosur, S.A ., agrāk — Aceites del Sur , S . A ., par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-363/04 Koipe Corporación , S . L ./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

text:
               26.1.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 22/27

         Apelācija, ko 2007. gada 16. novembrī ierosinājis Aceites del Sur-Coosur, S.A., agrāk — Aceites del Sur, S.A., par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-363/04 Koipe Corporación, S.L./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-498/07 P)
   (2008/C 22/53)
   Tiesvedības valoda — spāņu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Aceites del Sur-Coosur, S.A., agrāk — Aceites del Sur, S.A. (pārstāvis — J.-M. Otero Lastres, abogado)

      Pārējie lietas dalībnieki: Koipe Corporación, S.L. un Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               pieņemt šo paredzētajā formā un termiņā iesniegto apelācijas sūdzību sakarā ar Kopienas tiesību pārkāpumu par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-363/04;

               —

               atbilstoši Tiesas Statūtu 61. pantam un Reglamenta 113. pantam apmierināt apelācijas sūdzību un līdz ar to pilnībā atcelt iepriekš minēto Pirmās instances tiesas spriedumu;

               —

               pieņemt galīgo spriedumu, ja to atļauj tiesvedības stadija;

               —

               pakārtoti — nodot lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai, lai tā lemtu atbilstoši Tiesas noteiktajiem saistošajiem kritērijiem un, ja Tiesa to atzīst par nepieciešamu, norādīt, kādas ir atceltā lēmuma, kas attiecībā uz tiesvedības dalībniekiem uzskatāms par galīgu, sekas un piespriest prasītajai pirmajā instancē un atbildētājai šajā apelācijas tiesvedībā atlīdzināt tiesāšanās izdevumus atbilstoši Reglamenta 112. pantam.

         Pamati un galvenie argumenti
   Šī apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas pirmās palātas 2007. gada 12. septembra spriedumu ir pamatota ar diviem pamatiem, kas formulēti šādi:
   1.   Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta un 2. punkta a) apakšpunkta i) un ii) daļas pārkāpums
   Pirmais Kopienas tiesību pārkāpums, kas pieļauts pārsūdzētajā spriedumā, ir tāds, ka šajā spriedumā tiek atzīts “bez nozīmes” jautājums par to, kuras no preču zīmēm “CARBONELL”, ko pretstatīja Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 reģistrācijas pieteikumam, atbilst nosacījumam par to, kas ir “agrākas” preču zīmes.
   Ja apstrīdētajā spriedumā būtu piemērots Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkts un 2. punkta a) apakšpunkta i) un ii) daļa, no pretstatītajām preču zīmēm tiktu izslēgta Kopienas preču zīme “CARBONELL” Nr. 338681, kuras īpašnieks ir KOIPE, jo šī Kopienas reģistrācija nav agrāka preču zīme 8. panta 2. punkta a) apakšpunkta i) daļas nozīmē. Ja rīkotos šādi, tad vienīgās KOIPE piederošās agrākās preču zīmes, ko varētu pretstatīt mana pārstāvamā Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 reģistrācijas pieteikumam, būtu Spānijā reģistrētās preču zīmes “CARBONELL” Nr. 994364, Nr. 1238745 un Nr. 1698613.
   Tādējādi, ierobežojot agrākās preču zīmes, kuras varētu pretstatīt Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 reģistrācijas pieteikumam, paliktu preču zīmes, kas 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē ir aizsargātas Spānijas teritorijā. Tas nozīmē, ka jautājums par to, vai pastāv Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 un KOIPE pretstatīto agrāko preču zīmju sajaukšanas iespēja, būtu jāizvērtē vienīgi attiecībā uz Spānijas teritoriju tāpēc, ka šajā teritorijā ir aizsargātas KOIPE agrākās preču zīmes, un nevis attiecībā uz visas Kopienu teritorijas sabiedrību, jo starp agrākajām preču zīmēm nav nevienas Kopienas preču zīmes.
   2.   Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums
   Kā zināms, Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma relatīvs atteikuma pamatojums ir reģistrācijai pieteiktās preču zīmes sajaukšanas iespējas esamība ar vienu vai vairākām pretstatītajām agrākajām preču zīmēm. Tomēr pārsūdzētajā spriedumā šī norma ir pārkāpta divu zemāk minēto iemeslu dēļ.
   Pirmā daļa
   Sekas, ko rada nepamatota agrāko preču zīmju, kas pretstatītas Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 reģistrācijas pieteikumam, ierobežošana.
   8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pirmais pārkāpums, uz ko tiek norādīts, sākas ar “agrāko” preču zīmju, kas pretstatītas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumam, nepamatotu ierobežošanu un attiecas uz sekām, ko šāda nepamatota agrāko preču zīmju, kas pretstatītas Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumam, ierobežošanas rada attiecībā uz veidu, kādā pārsūdzētajā spriedumā tika piemērots 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts attiecībā uz šīs apelācijas tiesvedības strīda priekšmetu.
   Visi šajā pirmajā daļā izvirzītie argumenti ļauj secināt, ka pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpts Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts tāpēc, ka:

               —

               no pretstatītajām preču zīmēm par agrākajām preču zīmēm netika uzskatītas vienīgi Spānijas preču zīmes “CARBONELL” Nr. 994364, Nr. 1238745 un Nr. 1698613;

               —

               no pretstatītajām preču zīmēm netika skaidri izslēgta vēlāka Kopienas preču zīme “CARBONELL” Nr. 338681;

               —

               ievērojot abus iepriekš minētos apgalvojumus, netika pareizi ierobežota “sabiedrības daļa teritorijā, kurā agrākā preču zīme ir aizsargāta”; faktiski, tā kā agrākās preču zīmes ir vienīgi Spānijas preču zīmes, atbilstošās teritorijas sabiedrības daļa ir olīveļļas patērētājs Spānijā;

               —

               lai gan dažos pārsūdzētā sprieduma punktos ir norādes uz “olīveļļas tirgu Spānijā”, šīs ziņas tika ņemtas vērā ļoti daļēji un ierobežoti, jo tās ņēma vērā vienīgi, lai izvērtētu konfliktējošo apzīmējumu grafisko elementu atšķirtspēju;

               —

               līdz ar to, šīs ziņas netika ņemtas vērā, ne lai pilnīgi izvērtētu apzīmējumu līdzības faktoru (jo pārsūdzētajā spriedumā nekas nav minēts par “olīveļļas tirgu Spānijā”, lai izvērtētu, piemēram, konfliktējošo apzīmējumu vārdisko elementu atšķirtspēju), ne lai izsvērtu citus faktorus, kam arī ir nozīme izskatāmajā lietā, lai izlemtu par to, vai pastāv konfliktējošo apzīmējumu sajaukšanas iespēja.

         Otrā daļa
   Sekas, ko radīja nepamatota pretstatīto preču zīmju ierobežošana attiecībā uz sabiedrības daļu teritorijā, kurā ir aizsargāta agrākā preču zīme. Nepareiza faktoru, kam ir nozīme, lai izvērtētu sajaukšanas iespēju, noteikšana un turpmāka izvērtēšana.
   Šajā otrajā daļā izklāstītā argumentācija, kas tiek izvirzīta, pamatojot 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu, balstās uz divām daļām jeb pamatiem: pirmkārt, uz visu iepriekš minēto argumentāciju par “pretstatīto agrāko preču zīmju” nepamatotu ierobežošanu un tās sekām attiecībā uz “sabiedrības daļu teritorijā, kurā ir aizsargāta agrākā preču zīme” un, otrkārt, uz to, ka turpmāk nepareizi tika noteikti un izvērtēti visu faktori, kas būtu ņemami vērā, lai izvērtētu, vai pastāv reģistrācijai pieteiktās Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 un pretstatīto agrāko Spānijas preču zīmju “CARBONELL” Nr. 994364, Nr. 1238745 un Nr. 1698613 sajaukšanas iespēja.
   Argumenti, ar kuriem apelācijas sūdzības iesniedzēja pamato savu viedokli, saskaņā ar kuru pārsūdzētajā spriedumā nepareizas piemērošanas rezultātā ir pārkāpts 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, ir šādi:

               —

               pārsūdzētajā spriedumā konfliktējošie apzīmējumi ir izvērtēti, nevis pamatojoties uz “visaptverošas izvērtēšanas” un “kopējā iespaida” kritēriju, bet uz konfliktējošo kombinēto preču zīmju sastāvdaļu atsevišķu un secīgu un attiecīgi, “analītisku” apskatu, tādējādi pieļaujot 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un to interpretējošās Kopienu judikatūras pārkāpumu.
               Pārsūdzētajā spriedumā nav paveikts tas, kas bija jāpaveic vispirms, proti, jāizvērtē preču zīmes, ņemot vērā “visaptverošas izvērtēšanas” kritēriju un“kopējo iespaidu”, ko rada konfliktējošās preču zīmes. Neņemot vērā šo metodi, pārsūdzētajā spriedumā no paša sākuma ir piemērota analītiskā metode un veikts atsevišķs un secīgs, pirmkārt, grafisko elementu (75. — 87. punkts) un, otrkārt, vārdisko elementu (88. — 93. punkts) izvērtējums, piešķirot izšķirošu nozīmi grafiskajiem elementiem un noliedzot jebkādu, pat minimālu, vārdisko elementu nozīmi. Ir tiesa, ka pārsūdzētajā spriedumā ir minēts visaptveroša izvērtējuma un kopējā iespaida kritērijs (99. punkts), bet nav noliedzams arī tas, ka, lai rīkotos labā ticībā, nepietiek tikai ar to, ka tiek minēti un atkārtoti judikatūras kritēriji, savukārt, ir nepieciešams tos ievērot un pareizi piemērot izskatāmajā lietā. Tomēr pārsūdzētajā spriedumā tas nav veikts. Pārsūdzētajā spriedumā, izvērtējot konfliktējošo apzīmējumu līdzības faktoru, visaptverošs izvērtējums un kopējais iespaids nav piemērots ka pirmais un galvenais kritērijs, bet tajā ir izmantots analītiskais kritērijs, pirmkārt, sadalot preču zīmes to divās sastāvdaļās — grafiskajos un vārdiskajos elementos un, otrkārt, atsevišķi izvērtējot vispirms konfliktējošo preču zīmju abus grafiskos elementus un pēc tam — preču zīmes “LA ESPAÑOLA” vārdisko elementu, vispār neņemot vērā pretstatīto preču zīmju vārdisko elementu, proti, uzvārdu CARBONELL.
               Turklāt pārsūdzētajā spriedumā ir pārkāpts 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts arī tādēļ, ka tajā nav izvērtēti tādi divi konkrētajā lietā nozīmīgi faktori kā agrāka līdzāspastāvēšana ilgā laika periodā un pazīstamība, kas ir ļoti nozīmīgi, lai izvērtētu reģistrācijai pieteiktās Kopienas preču zīmes “LA ESPAÑOLA” Nr. 236588 un pretstatīto agrāko Spānijas preču zīmju “CARBONELL” sajaukšanas iespēju.

               —

               Spānijas vidusmēra oļīveļļas patērētāja uztvere un šķietamā konfliktējošo preču zīmju sajaukšanas iespēja.
               Lai gan pārsūdzētajā spriedumā ir norādīts judikatūrā izstrādātais vidusmēra patērētāju raksturojošo īpašību kopums (modelis), tomēr tas nav izmantots attiecībā uz patērētāju, savukārt, Spānijas vidusmēra oļīveļļas patērētājam ir piešķirts tāds raksturojošo īpašību kopums, kas vairāk līdzinās Vācijas judikatūrā atzītajam vidusmēra patērētāja modelim, proti, “nevērīgam un neapdomīgam patērētājam”, nevis Kopienu judikatūrā izvēlētajam Eiropas patērētāja modelim, proti, “samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs vidusmēra patērētājs” (spriedums lietā LLOYD, 26. punkts, un spriedums lietā PICASSO, 38. punkts). Papildus šai būtiskajai kļūdai pārsūdzētajā spriedumā ir pieļauta cita, ne mazāk būtiska kļūda, proti, ir “ņemts vērā zemākais uzmanības līmenis”, ko sabiedrība var veltīt olīveļļas preču zīmēm, tā vietā, lai ņemtu vērā uzmanības līmeni, ko samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs Spānijas vidusmēra olīveļļas patērētājs parasti velta olīveļļas preču zīmēm.

      (1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).


title: Tiesas spriedums (sestā palāta) 2005. gada 2. jūnijā lietā C-68/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2001/81//EK — Atmosfēru piesārņojošas vielas — Valstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija)

text:
               23.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 182/15

      TIESAS SPRIEDUMS

   (sestā palāta)
   2005. gada 2. jūnijā
   lietā C-68/04 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2001/81//EK - Atmosfēru piesārņojošas vielas - Valstīm noteiktā maksimāli pieļaujamā emisija)
   (2005/C 182/28)
   tiesvedības valoda — grieķu
   Lietā C-68/04 par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam, ko 2004. gada 13. februārī cēla Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Valero Hordana [G. Valero Jordana] un M. Konstantinidis [M. Konstantinidis]) pret Grieķijas Republiku (pārstāvji — N. Dafniu [N. Dafniou]), Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs E. Borgs-Bartets [A. Borg Barthet], tiesneši A. La Pergola [A. La Pergola] un A. O'Kīfs [A. Ó Caoimh], ģenerāladvokāts D. Ruiss-Harabo Kolomers [D. Ruiz-Jarabo Colomer], sekretārs R. Grass [R. Grass], 2005. gada 2. jūnijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīvu 2001/81/EK, par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju dažām atmosfēru piesārņojošām vielām, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. panta 1. punkts;

               2)

               piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 94, 17.04.2004.


title: Lieta T-149/08: Prasība, kas celta 2008. gada 18. aprīlī — Abbott Laboratories /ITSB —  aRigen ( Sorvir )

text:
               7.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 142/36

         Prasība, kas celta 2008. gada 18. aprīlī — Abbott Laboratories/ITSB — aRigen (“Sorvir”)
   (Lieta T-149/08)
   (2008/C 142/66)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Abbott Laboratories, Abbott Park (Savienotās Valstis) (pārstāvis — S. Schäffler, lawyer)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: aRigen, Inc., Tokija (Japāna)
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2008. gada 6. februāra lēmumu Lietā R 809/2007-2; un

               —

               piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: aRigen, Inc

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Sorvir” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 004455507

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “NORVIR” attiecībā uz precēm, kuras ietilpst 5. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: pilnībā noraidīt iebildumu

      Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

      Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecīgās preču zīmes ir līdzīgas un tādēļ var rasties sajaukšanas iespēja.


title: Lieta T-88/06: Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. janvāra spriedums — Dorel Juvenile Group /ITSB ( SAFETY 1 ST ) (Kopienas preču zīmes — Kopienas vārdiskas preču zīmes SAFETY 1 ST reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamatojums — Aprakstoša rakstura neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               8.3.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/35

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 24. janvāra spriedums — Dorel Juvenile Group/ITSB (“SAFETY 1ST”)
   (Lieta T-88/06) (1)

   (Kopienas preču zīmes - Kopienas vārdiskas preču zīmes “SAFETY 1ST’ reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamatojums - Aprakstoša rakstura neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   (2008/C 64/55)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Dorel Juvenile Group, Inc., Canton (Savienotās Valstis) (pārstāvis — G. Simon, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — Ó. Mondéjar Ortuño)
   Priekšmets
   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 11. janvāra lēmumu (lieta R 616/2004-2) sakarā ar preču zīmes “SAFETY 1ST” kā Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu
   Rezolutīvā daļa

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

                  Dorel Juvenile Group, Inc. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 108, 6.5.2006.


title: Lieta T-306/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Monika Luxem iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

text:
               23.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 262/41

         Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Monika Luxem iesniedza 2004. gada 15. jūlijā
   (Lieta T-306/04)
   (2004/C 262/79)
   tiesvedības valoda: franču
   Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Monika Luxem ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.
   Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

               —

               atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar kuru viņa netiek iecelta par Eiropas Kopienu Komisijas ierēdni, neieceļot viņu amatā DG DEV/A2, par kura vakanci ir darīts zināms ar paziņojumu COM/2002/6022/F, un liedzot viņai iespēju tikt ieceltai jebkura citā amatā, kas atbilst viņas spējām un profesionālajam iemaņām;

               —

               piespriest atbildētājai segt izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti:
   Prasītāja pieteica savu kandidatūru vispārējam konkursam COM/A/6/01 administratoru pieņemšanai darbā ārējo attiecību un palīdzības administrēšanas jomā. Sava pieteikumā viņa norādīja, ka pēc trīs gadu studijām ir ieguvusi Vācijas diplomu. Veiksmīgi izturot konkursu, viņa pieteica savu kandidatūru vakantam amatam Komisijā. Ar 2003. gada 30. jūlija vēstuli Komisija prasītājai paziņoja, ka, ņemot vērā kandidātes diplomu, nav iespējams pieņemt viņas kandidatūru. Saskaņā ar Komisijas teikto, tikai tāds Vācijas diploms, kas iegūts pēc četru gadu studijām, ar noteikumu, ka tas dod pieeju studijām doktorantūrā. atbilst nosacījumiem dalībai konkursā.
   Savas prasības par šī lēmuma atcelšanu atbalstam prasītāja norāda uz tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu, lēmuma, kas rada subjektīvas tiesības, prettiesiskumu, konkursa noteikumu pārkāpumu, kā arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā.


title: Lieta T-166/10: Prasība, kas celta 2010. gada 7. aprīlī — Samskip Multimodal Container Logistics /Komisija

text:
               31.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/39

         Prasība, kas celta 2010. gada 7. aprīlī — Samskip Multimodal Container Logistics/Komisija
   (Lieta T-166/10)
   ()
   2010/C 209/61
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Samskip Multimodal Container Logistics BV ('s-Gravenzande, Nīderlande) (pārstāvji — K. Platteau, Y. Maasdam un P. Broers, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2010. gada 27. janvāra Lēmumu C(2010) 580 par finanšu atbalsta piešķiršanu saistībā ar uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus darbībām 2009. gada atlases procedūrā saistībā ar Eiropas Savienības programmu par Kopienas finanšu atbalsta piešķiršanu, lai uzlabotu kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģiskās īpašības (Marco Polo II) (1) tiktāl, ciktāl ar to ir akceptēts Piedāvājums Nr. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, G2G@2XL projekts, saistībā ar finansējumu EUR 2 190 539 apmērā;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Reglamenta 87. panta 2. punktu.

      Pamati un galvenie argumenti

   Lai pamatotu savu prasības pieteikumu, prasītāja izvirza divus pamatus ar šādu pamatojumu.
   Savā pirmajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto finansējumu tiek pārkāpti finansēšanas nosacījumi un prasības, kuras ir noteiktas Regulas Nr. 1692/2006 5. panta 2. punktā, jo

               —

               tas izraisa nepieņemamu konkurences izkropļojumu, kas ir pretrunā kopējām interesēm kravu autopārvadājumu tirgū, kas tiek veikti ar alternatīvām metodēm, kuras tiek piedāvātas G2G@2XL projektā, proti, veicot dzelzceļa un īsos jūras pārvadājumus no Itālijas, Šveices un Austrijas uz Apvienoto Karalisti; un

               —

               G2G@2XL projekts nebūs dzīvotspējīgs pēc noteiktā 36 mēnešu termiņa.

         Savā otrajā pamatā prasītāja apgalvo, ka ar apstrīdēto finansējumu tiek pārkāpts Regulas Nr. 1692/2006 1. pants, jo tas neveicina kopējo interešu mērķu, kuras ir Marco Polo II programmai, sasniegšanu. Apstrīdētā finansējuma vienīgais rezultāts būs tas, ka notiks novirze no viena multimodāla operatora uz citu multimodālu operatoru, nevis no ceļu transporta uz dzelzceļa transportu. Līdz ar to nekāds papildu autotransports netiks novirzīts uz videi draudzīgākām metodēm. Tādēļ apstrīdētais finansējums neveicinās starptautisko kravu autopārvadājumu faktisko samazināšanos un tātad nesamazinās ne noslogojumu, ne veicinās kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģisko īpašību uzlabošanos (t.i., kopējos mērķus, kas ir Marco Polo II programmai un kas ir paredzēti Regulas Nr. 1692/2006 1. pantā).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 24. oktobra Regula (EK) Nr. 1692/2006, ar ko izveido otro Marco Polo programmu Kopienas finansiālās palīdzības piešķiršanai, lai uzlabotu kravu autopārvadājumu sistēmas ekoloģiskās īpašības (Marco Polo II), un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1382/2003 (OV L 328, 1. lpp.).


title: Lieta C-27/15: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. janvārī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – Pippo Pizzo/CRGT srl

text:
               27.4.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/27

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2015. gada 22. janvārī iesniedza Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itālija) – Pippo Pizzo/CRGT srl
   (Lieta C-27/15)
   (2015/C 138/39)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Iesniedzējtiesa

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Pamatlietas puses

      Prasītājs: Pippo Pizzo

      Atbildētājs: CRGT srl

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru [par to, kā koordinēt būvdarbu publiskā iepirkuma, piegādes publiskā iepirkuma un pakalpojumu publiskā iepirkuma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru] (1), 47. un 48. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts tāds valsts tiesiskais regulējums kā iepriekš minētais Itālijas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru uzņēmumam ir atļauts daļēji izmantot citu uzņēmumu spējas atbilstoši iepriekš izklāstītajiem noteikumiem attiecībā uz pakalpojumu sniegšanu?

               2)

               Vai Eiropas Savienības principi, it īpaši tiesiskās paļāvības aizsardzības, tiesiskās noteiktības un samērīguma principi, pieļauj tādu dalībvalsts tiesību normu, ar kuru atļauts no publiskā iepirkuma procedūras izslēgt uzņēmumu, kurš nav sapratis, ka tam ir pienākums samaksāt maksājumu – par kura neizpildi sods ir izslēgšana no procedūras –, lai piedalītos iepriekš minētajā procedūrā, jo šis pienākums nav ticis minēts publiskā iepirkuma dokumentācijā, lai arī šī pienākuma esamību nevar nepārprotami izsecināt no šajā dalībvalstī spēkā esošo tiesību aktu teksta, bet tas tomēr izriet, veicot divas juridiskas darbības, pirmkārt, plaši interpretējot atsevišķas šīs dalībvalsts pozitīvo tiesību normas un, otrkārt, saskaņā ar šīs plašās interpretācijas rezultātu automātiski iekļaujot obligātās tiesību normas publiskā iepirkuma dokumentācijā?

      (1)  OV L 134, 114. lpp.


title: Lieta T-316/14: Prasība, kas celta 2014. gada 1. maijā  – PKK /Padome

text:
               28.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 245/22

         Prasība, kas celta 2014. gada 1. maijā – PKK/Padome
   (Lieta T-316/14)
   2014/C 245/30
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (pārstāvji – A. van Eik, T. Buruma un M. Wijngaarden, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Padomes Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 125/2014 (1), ciktāl tā attiecas uz PKK (saukta arī par KADEK vai Kongra–GEL);

               —

               noteikt, ka Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 (2) nav piemērojama PKK (saukta arī par KADEK vai Kongra–GEL);

               —

               pakārtoti, noteikt, ka ir jāparedz mazāk bargs pasākums par turpinātu iekļaušanu sarakstā;

               —

               piespriest atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, un/vai ka Padomes Regula (EK) Nr. 2580/2001 nav piemērojama, jo netiek ievērotas jus in bello.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo PKK nevar kvalificēt par “teroristu organizāciju” atbilstoši tam, kā tā ir definēta Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP (3) 1. panta 3. punktā.

               3.

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo nav pieņemts kompetentās iestādes lēmums, kā tas ir prasīts Padomes Kopējās Nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 4. punktā.

               4.

               Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo lēmums daļēji ir pamatots ar informāciju, kas iegūta, izmantojot spīdzināšanu vai necilvēcīgu apiešanos, un tādējādi nav ievērotas pamattiesības un principi, kā arī nav veicināta to piemērošana saskaņā ar Pamattiesību hartas 51. pantu.

               5.

               Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo Padome nav veikusi atbilstošu pārskatīšanu, kā tā ir prasīta Padomes Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP 1. panta 6. punktā.

               6.

               Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo tā ir pretrunā ar samērīguma un subsidiaritātes prasībām.

               7.

               Ar septīto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo tajā nav ievērots pienākums norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. pantam.

               8.

               Ar astoto pamatu tiek apgalvots, ka Padomes Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014 ir spēkā neesoša, ciktāl tā attiecas uz PKK, jo ar to ir pārkāptas PKK tiesības uz aizstāvību un tās tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.

      (1)  Padomes 2014. gada 10. februāra Īstenošanas regula (ES) Nr. 125/2014, ar ko īsteno 2. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām, un ar kuru atceļ Īstenošanas regulu (ES) Nr. 714/2013.

      (2)  Padomes 2001. gada 27. decembra Regula (EK) Nr. 2580/2001 par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem, kas terorisma apkarošanas nolūkā vērsti pret konkrētām personām un organizācijām.

      (3)  Padomes 2001. gada 27. decembra Kopējā nostāja 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu.


title: Lieta T–447/11: Prasība, kas celta 2011. gada 9. augustā — Catinis /Komisija

text:
               8.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 298/24

         Prasība, kas celta 2011. gada 9. augustā — Catinis/Komisija
   (Lieta T–447/11)
   2011/C 298/45
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Lian Catinis (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — S. Pappas, lawyer)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz izmeklēšanas neizbeigšanu un aizliegumu piekļūt prasītāja personas lietai; un

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītājs galvenokārt apgalvo, ka ir pārkāptas tiesību normas, kā arī nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu lēmumam nesaprātīgi ilgi turpināt izmeklēšanu un neizbeigt to.
   Turklāt prasītājs izvirza pamatu, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu lēmumam aizliegt piekļūt personas lietai.
   Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka ir pārkāptas pamattiesības un vispārējie tiesību principi, jo īpaši labas pārvaldības, nevainīguma prezumpcijas un tiesību uz aizstāvību principi.


title: Lieta T-478/16: Prasība, kas celta 2016. gada 26. oktobrī – OP/Komisija

text:
               19.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 475/17

         Prasība, kas celta 2016. gada 26. oktobrī – OP/Komisija
   (Lieta T-478/16)
   (2016/C 475/27)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: OP (Bonna, Vācija) (pārstāvis – S. Conrad, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt atbildētājas 2016. gada 16. un 30. septembra netieši izteikto noraidošo lēmumu un tieši izteikto noraidošo lēmumu (Nr. Ares (2016) 5716994) par administratīvo sūdzību, ko prasītāja iesniegusi 2016. gada 17. aprīlī atbilstoši Regulas (EK) Nr. 58/2003 22. panta 1. punktam par tiesiskuma pārbaudi Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras 2016. gada 18. marta lēmumam (Nr. Ares (2016) 1371979), ko prasītāja saņēmusi 2016. gada 28. aprīlī un kas attiecas uz to, ka prasītājas 2016. gada 28. aprīļa dotācijas pieteikums (Nr. 716017 – QUASIMODO) pamatprogrammā “Apvārsnis 2020”, darba programmā CER 2016 (ERC Starting Grant), tika uzskatīts par nepiemērotu un noraidīts;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

               1.

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras lēmumu tiesiskuma pārbaudi, jo šī aģentūra neesot atbildējusi uz administratīvu sūdzību, ko prasītāja ir iesniegusi Regulas (EK) Nr. 58/2003 (1) 22. panta 1. punkta trešajā daļā paredzētajā termiņā.

               2.

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka prasītājas dotācijas pieteikuma noraidīšana bija prettiesiska.
               Prasītāja apgalvo, ka prasītājas administratīvās sūdzības noraidīšana tāpat bija prettiesiska, jo lēmums noraidīt pieteikumu Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūras dotācijas saņemšanai pats esot bijis prettiesisks.

      (1)  Padomes 2002. gada 19. decembra Regula (EK) Nr. 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus (OV 2003, L 11, 1. lpp.).


title: Apvienotās lietas C-241/12 un C-242/12: Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums ( Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocesi, kas ierosināti pret Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12) (Vide — Atkritumi — Jēdziens — Direktīva 2006/12/EK — Atkritumu pārvadājumi — Valsts kompetento iestāžu informēšana — Regula (EK) Nr. 259/93 — Apstākļi, kas liecina par to, ka notiek atbrīvošanās, pastāv nodoms vai pienākums atbrīvoties no vielas vai priekšmeta)

text:
               22.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 52/11

         Tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 12. decembra spriedums (Rechtbank te Rotterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — kriminālprocesi, kas ierosināti pret Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)
   (Apvienotās lietas C-241/12 un C-242/12) (1)

   (Vide - Atkritumi - Jēdziens - Direktīva 2006/12/EK - Atkritumu pārvadājumi - Valsts kompetento iestāžu informēšana - Regula (EK) Nr. 259/93 - Apstākļi, kas liecina par to, ka notiek atbrīvošanās, pastāv nodoms vai pienākums atbrīvoties no vielas vai priekšmeta)
   2014/C 52/16
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Rechtbank te Rotterdam

      Puses kriminalprocesos pamatlietā

      Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)

      Priekšmets

   Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank te Rotterdam — Nīderlande — Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās (OV L 30, 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regulas (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem (OV L 190, 1. lpp.) interpretācija — Jēdziens “atkritumi” — Ultra Light Sulphur Diesel (ULSD) nosūtīšana ar kuģi no Nīderlandes uz Beļģiju — ULSD, kas, kuģi pielādējot, nejauši sajaucies ar Methyl Tertiary Butyl Ether (MTBE) — Prece, kas vairs neatbilst specifikācijām, par kurām vienojušies pircējs un pārdevējs — Pircējs, kurš par šo faktu uzzinājis, kad notikusi piegādē Beļģijā — Dīzelis, ko pārdevējs paņēmis atpakaļ un nosūtījis uz Nīderlandi — Pircējam atlīdzinātā iegādes cena — Pārdevējs, kuram ir nodoms laist dīzeli atkārtoti tirgū, sajaucot (vai nesajaucot) ar citu produktu — Iekļaušana (vai neiekļaušana) atkritumu definīcijā

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1993. gada 1. februāra Regulas (EEK) Nr. 259/93 par uzraudzību un kontroli attiecībā uz atkritumu pārvadājumiem Eiropas Kopienā, ievešanu tajā un izvešanu no tās, kas grozīta ar Komisijas 2001. gada 28. decembra Regulu (EK) Nr. 2557/2001, 2. panta a) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā kā pamattiesvedība izskatītā jēdziens “atkritumi” šī noteikuma izpratnē nav attiecināms uz dīzeļdegvielas kravu, kas nejauši sajaukta ar citu vielu, ar nosacījumu, ka tās īpašniekam patiešām ir nolūks šo kravu, sajaukušos ar citu produktu, laist tirgū, kas ir jānovērtē iesniedzējtiesai.

      (1)  OV C 243, 11.8.2012.


title: Lieta T-15/02: Pirmās instances tiesas  2006. gada 15. marta  spriedums —  BASF  pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās vitamīnu produktu nozarē — Tiesības uz aizstāvēšanos — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Naudas soda sākotnējās summas noteikšana — Preventīvā ietekme — Atbildību pastiprinošie apstākļi — Vadošā vai iniciatora loma — Sadarbība administratīvajā procedūrā — Profesionālais noslēpums un labas pārvaldības princips)

text:
               6.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 108/16

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedums — BASF pret Komisiju
   (Lieta T-15/02) (1)

   (Konkurence - Aizliegtas vienošanās vitamīnu produktu nozarē - Tiesības uz aizstāvēšanos - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Naudas soda sākotnējās summas noteikšana - Preventīvā ietekme - Atbildību pastiprinošie apstākļi - Vadošā vai iniciatora loma - Sadarbība administratīvajā procedūrā - Profesionālais noslēpums un labas pārvaldības princips)
   (2006/C 108/25)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: BASF AG, Ludvigshafena (Vācija) (pārstāvji — N. Levy, J. Temple-Lang, solicitors, R. O' Donoghue, barrister, un C. Feddersen, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Wainwright un L. Pignataro-Nolin, pārstāvji)
   Priekšmets
   Prasība atcelt tiesību aktu vai samazināt naudas sodus, ko prasītājai uzliek ar Komisijas 2001. gada 21. novembra Lēmuma 2003/2/EK par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru 3. panta b) punktu (Lieta COMP/E-1/37.512 — Vitamīni) (OV 2003, L 6, 1. lpp.).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               naudas sodu, ko par pārkāpumiem attiecībā uz C un D 3 vitamīnu, beta karotīnu un karotinoīdiem prasītājai uzliek ar Komisijas 2001. gada 21. novembra Lēmuma 2003/2/EK par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošanas procedūru 3. panta b) punktu (Lieta COMP/E-1/37.512 — Vitamīni), summu noteikt šādi:

                           —

                           pārkāpums attiecībā uz C vitamīnu: 10,875 miljoni euro;

                           —

                           pārkāpums attiecībā uz D 3 vitamīnu: 5,6 miljoni euro;

                           —

                           pārkāpums attiecībā uz beta karotīnu: 16 miljoni euro;

                           —

                           pārkāpums attiecībā uz karotinoīdiem: 15,5 miljoni euro;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               prasītāja sedz četras piektdaļas savu tiesāšanās izdevumu un četras piektdaļas Komisijas norādīto tiesāšanās izdevumu; Komisija sedz vienu piektdaļu savu tiesāšanās izdevumu un vienu piektdaļu prasītājas norādīto tiesāšanās izdevumu.

      (1)  OV C 109, 04.05.2002.


title: Lieta T-580/13: Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Real Express/ITSB — MIP Metro ( “real” )

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 4. novembrī — Real Express/ITSB — MIP Metro (“real”)
   (Lieta T-580/13)
   2014/C 45/61
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Real Express Srl (Bukareste, Rumānija) (pārstāvis — C. Anitoae, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Diseldorfa, Vācija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 16. septembra lēmumu lietā R 1519/2012-4 un

               —

               piespriest atbildētājam un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme zilā un sarkanā krāsā, kas ietver vārdisku elementu “real”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3. un 35. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 9 512 609

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Rumānijas vārdiskas preču zīmes Nr. 38 089 un Nr. 80 065

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt pilnībā

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta T-4/16: Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija rīkojums – Rabbit/EUIPO – DMG Media (“rabbit”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

text:
               22.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 305/38

         Vispārējās tiesas 2016. gada 2. jūnija rīkojums – Rabbit/EUIPO – DMG Media (“rabbit”)
   (Lieta T-4/16) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)
   (2016/C 305/52)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Rabbit, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – M. Engelman, barrister, un J. Stephenson, solicitor)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – H. O’Neill)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: DMG Media Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 26. oktobra lēmumu lietā R 2133/2014-2 attiecībā uz iebildumu procesu starp DMG Media Ltd un Rabbit, Inc.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

               2)

               Rabbit, Inc. sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta C-93/16: Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ornua Co-operative Limited, agrāk The Irish Dairy Board Co-operative Limited/Tindale & Stanton Ltd España, SL Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Intelektuālais īpašums — Eiropas Savienības preču zīme — Vienotais raksturs — Regula (EK) Nr. 207/2009 — 9. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts — Ar Eiropas Savienības preču zīmi piešķirto tiesību vienāda aizsardzība pret sajaukšanas iespējām un pret reputācijas aizskārumiem — Šīs preču zīmes un valsts preču zīmes, ko trešā persona lieto kādā Savienības daļā, mierīga līdzāspastāvēšana — Mierīgas līdzāspastāvēšanas neesamība citur Eiropas Savienībā — Uztvere no vidusmēra patērētāja viedokļa — Uztveres atšķirības, kādas var pastāvēt dažādās Savienības daļās

text:
               11.9.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 300/3

         Tiesas (otrā palāta) 2017. gada 20. jūlija spriedums (Audiencia Provincial de Alicante (Spānija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Ornua Co-operative Limited, agrāk The Irish Dairy Board Co-operative Limited/Tindale & Stanton Ltd España, SL

   (Lieta C-93/16) (1)

   (Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Intelektuālais īpašums - Eiropas Savienības preču zīme - Vienotais raksturs - Regula (EK) Nr. 207/2009 - 9. panta 1. punkta b) un c) apakšpunkts - Ar Eiropas Savienības preču zīmi piešķirto tiesību vienāda aizsardzība pret sajaukšanas iespējām un pret reputācijas aizskārumiem - Šīs preču zīmes un valsts preču zīmes, ko trešā persona lieto kādā Savienības daļā, mierīga līdzāspastāvēšana - Mierīgas līdzāspastāvēšanas neesamība citur Eiropas Savienībā - Uztvere no vidusmēra patērētāja viedokļa - Uztveres atšķirības, kādas var pastāvēt dažādās Savienības daļās)
   (2017/C 300/04)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Iesniedzējtiesa

      Audiencia Provincial de Alicante

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Ornua Co-operative Limited, agrāk The Irish Dairy Board Co-operative Limited

      Atbildētāja: Tindale & Stanton Ltd España, SL

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par [Eiropas Savienības] preču zīmi 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka vienā Eiropas Savienības daļā Eiropas Savienības preču zīme un valsts preču zīme mierīgi pastāv līdzās, neļauj secināt, ka citā Savienības daļā, kurā šīs Eiropas Savienības preču zīmes un šai preču zīmei identiska valsts apzīmējuma mierīgas līdzāspastāvēšanas nav, nepastāvētu sajaukšanas iespēja starp minēto Eiropas Savienības preču zīmi un šo apzīmējumu;

               2)

               Regulas Nr. 207/2009 9. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka elementus, kam, pēc Eiropas Savienības preču zīmju tiesas, kurai iesniegta prasība par preču zīmes pārkāpumu, uzskatiem, ir nozīme vērtējumā par to, vai Eiropas Savienības preču zīmes īpašnieks ir tiesīgs kādā Eiropas Savienības teritorijas daļā, uz kuru neattiecas minētā prasība, aizliegt izmantot apzīmējumu, šī tiesa var ņemt vērā, lai izvērtētu, vai šis īpašnieks ir tiesīgs aizliegt šī apzīmējuma izmantošanu tajā Savienības teritorijas daļā, uz kuru attiecas minētā prasība, ja vien tirgus apstākļi un sociālie un kultūras apstākļi minētajā Savienības daļā būtiski neatšķiras no apstākļiem citās Savienības daļās;

               3)

               Regulas Nr. 207/2009 9. panta 1. punkta c) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka fakts, ka vienā Eiropas Savienības daļā pazīstama Eiropas Savienības preču zīme un apzīmējums mierīgi pastāv līdzās, neļauj secināt, ka citā Savienības daļā, kurā šīs mierīgās līdzāspastāvēšanas nav, pastāvētu pamatots iemesls, kas attaisno šī apzīmējum[a] izmantošanu.

      (1)  OV C 156, 2.5.2016.


title: Lieta T-686/15: Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)

text:
               8.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 48/82

         Prasība, kas celta 2015. gada 29. novembrī – Marcas Costa Brava/ITSB – Excellent Brands JMI (“Cremcaffé by Julius Meinl”)
   (Lieta T-686/15)
   (2016/C 048/90)
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spānija) (pārstāvji – E. Manresa Medina un J. Manresa Medina, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Šveice)

      Informācija par procesu ITSB

      Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece

      Attiecīgā strīdus preču zīme: Kopienas grafiska preču zīme sarkanā un balta krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “Cremcaffé by Julius Meinl” – Kopienas preču zīme Nr. 11 406 915

      Process ITSB: iebildumu process

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelācijas piektās padomes 2015. gada 29. septembra lēmums lietā R 2517/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               atzīt, ka Kopienas preču zīmes Nr. 2 423 705 izmantošana attiecībā uz 30. klasi ir pierādīta un ka Kopienas preču zīmes Nr. 11 406 915 reģistrācijas pieteikums ir nesaderīgs ar Kopienas preču zīmi Nr. 2 423 705;

               —

               piespriest ITSB un iespējamiem līdzatbildētājiem atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

      Izvirzītais pamats:

               —

               Regulas par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta, 15. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina interpretācija.


title: Lieta C-618/13 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-396/10 Zucchetti Rubinetteria /Eiropas Komisija 2013. gada 27. novembrī iesniedza Zucchetti Rubinetteria SpA

text:
               15.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 45/19

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2013. gada 16. septembra spriedumu lietā T-396/10 Zucchetti Rubinetteria/Eiropas Komisija 2013. gada 27. novembrī iesniedza Zucchetti Rubinetteria SpA

   (Lieta C-618/13 P)
   2014/C 45/35
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Zucchetti Rubinetteria SpA (pārstāvji — M. Condinanzi, P. Ziotti un N. Vasile, advokāti)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl Vispārējā tiesa noraidīja prasību lietā T-396/10 daļā, kurā [apelācijas sūdzības iesniedzēja] lūdza atcelt vai samazināt naudas sodu, kas noteikts ar 2. pantu apstrīdētajā 2010. gada 23. jūnija Lēmumā C(2010) 4185, galīgā redakcija, par procedūru saskaņā ar LESD 101. pantu un EEZ līguma 53. pantu: lieta COMP/39.092 — Vannas istabu iekārtas un aprīkojums;

               —

               un, pieņemot galīgo nolēmumu pēc būtības strīdā Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta izpratnē, atcelt vai vismaz, īstenojot savu tiesas kompetenci, samazināt ar minēto Komisijas lēmumu noteikto naudas sodu;

               —

               katrā ziņā piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies šajā tiesvedībā, kā arī tiesvedībā lietā T-396/10.

      Pamati un galvenie argumenti

   Eiropas Savienības tiesību pārkāpums attiecībā uz naudas sodu aprēķinu un pārkāpuma smaguma novērtējumu, pretrunīgo raksturu un pamatojuma neesamību, kā arī pārbaudes tiesā pilnvaru nepilnīgu īstenošanu. It īpaši, Regulas (EK) Nr. 1/2003 (1) 23. panta 2. un 3. punkta un personiskās atbildības, samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu pārkāpums, piemērojot sankcijas cīņas pret monopolu jomā.
   Pārsūdzētajā spriedumā Vispārējā tiesa esot konstatējusi apstrīdētā lēmuma pretrunīgumu un prettiesiskumu, ciktāl ir atzīts, ka Zucchetti Rubinetteria S.p.A. ir izdarījusi mazāk smagu pārkāpumu nekā daudznacionālie uzņēmumi, kuri ir piedalījušies kartelī, jo tā nav bijusi dalībniece un nav zinājusi par pēdējā minētā izplatību citos tirgos, izņemot Itālijas tirgu, tomēr neizdarot secinājumus naudas soda apmēra noteikšanas nolūkā. To pašu reizināšanas koeficientu piemērošana un atbildību mīkstinošo apstākļu izslēgšana, izraisot prasības noraidīšanu arī no piemērotā naudas soda atcelšanas vai samazināšanas viedokļa, tātad nozīmē iepriekš atgādināto vispārējo principu un Pamatnostādņu naudas sodu noteikšanai 25. un 29. punktā, kā arī Regulas Nr. 1/2003 23. panta 2. punktā paredzēto normu pārkāpumu.

      (1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV L 1, 1. lpp.)


title: Lieta T-664/13: Prasība, kas celta 2013. gada 10. decembrī – Petco Animal Supplies Stores /ITSB – Gutiérrez Ariza ( “PETCO” )

text:
               14.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 112/35

         Prasība, kas celta 2013. gada 10. decembrī – Petco Animal Supplies Stores/ITSB – Gutiérrez Ariza (“PETCO”)
   (Lieta T-664/13)
   2014/C 112/47
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Petco Animal Supplies Stores, Inc. (San Diego, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – C. Aikens, Barrister)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks: Domingo Gutiérrez Ariza (Malaga, Spānija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 7. oktobra lēmumu lietā R 347/2013-4;

               —

               piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

      Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “PETCO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 31. un 35. klasē – Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 10 114 081

      Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: otrs procesa ITSB Apelāciju padomē dalībnieks

      Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas grafiska baltas un sarkanas krāsas preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “PETCO”, Nr. 9 062 902 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 31. un 35. klasē

      Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus daļēji apmierināt

      Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību daļēji apmierināt

      Izvirzītie pamati: Regulas par Kopienas preču zīmi 8. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta pārkāpums


title: Lieta C-683/15: Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika

text:
               29.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 78/7

         Prasība, kas celta 2015. gada 18. decembrī – Eiropas Komisija/Polijas Republika
   (Lieta C-683/15)
   (2016/C 078/08)
   Tiesvedības valoda – poļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – K.-Ph. Wojcik, M. Heller un J. Hottiaux)

      Atbildētāja: Polijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīvas 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (1), vai katrā ziņā nepaziņodama Komisijai par šādiem aktiem, Polijas Republika nav izpildījusi šīs direktīvas 130. panta 1. punkta prasības;

               —

               atbilstoši LESD 260. panta 3. punktam par pienākuma informēt par Direktīvas 2014/59/ES transponēšanas pasākumiem neizpildi noteikt Polijas Republikai kavējuma naudu EUR 51 456 dienā no sprieduma pasludināšanas dienas šajā lietā;

               —

               piespriest Polijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Direktīvas 2014/59/ES transponēšanas termiņš beidzās 2014. gada 31. decembrī.

      (1)  OV L 173, 190. lpp.


title: Lieta C-508/10: Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2003/109/EK — To trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji — Pieteikums pastāvīgā iedzīvotāja statusa iegūšanai — Pastāvīgā iedzīvotāja statusu kādā pirmā dalībvalstī jau ieguvuša trešās valsts pilsoņa vai viņa ģimenes locekļa iesniegts pieteikums uzturēšanās atļaujas saņemšanai otrā dalībvalstī — Kompetento iestāžu prasītās nodevas apmērs — Nesamērīgums — Šķērslis uzturēšanās tiesību izmantošanai)

text:
               16.6.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 174/7

         Tiesas (otrā palāta) 2012. gada 26. aprīļa spriedums — Eiropas Komisija/Nīderlandes Karaliste
   (Lieta C-508/10) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2003/109/EK - To trešo valstu pilsoņu statuss, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji - Pieteikums pastāvīgā iedzīvotāja statusa iegūšanai - Pastāvīgā iedzīvotāja statusu kādā pirmā dalībvalstī jau ieguvuša trešās valsts pilsoņa vai viņa ģimenes locekļa iesniegts pieteikums uzturēšanās atļaujas saņemšanai otrā dalībvalstī - Kompetento iestāžu prasītās nodevas apmērs - Nesamērīgums - Šķērslis uzturēšanās tiesību izmantošanai)
   2012/C 174/09
   Tiesvedības valoda — holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — M. Condou-Durande un R. Troosters)

      Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — C. M. Wissels un J. Langer)

      Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Grieķijas Republika (pārstāve — T. Papadopoulou)

      Priekšmets

   Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvas 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV 2004, L 16, 44. lpp.), pārkāpums — Pieteikums pastāvīgā iedzīvotāja statusam — Nodeva — Pārāk lielas un netaisnīgas summas — Līdzeklis, lai kavētu uzturēšanās tiesību izmantošanu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               trešo valstu pilsoņiem, kas lūdz piešķirt pastāvīgā iedzīvotāja statusu Nīderlandē, un personām, kas pēc šā statusa iegūšanas kādā citā dalībvalstī vēlas izmantot tiesības uzturēties Nīderlandes Karalistē, kā arī viņu ģimenes locekļiem, kas lūdz atļauju viņus pavadīt vai viņiem pievienoties, piemērojot pārmērīgi lielu un nesamērīgu valsts nodevu, kas iespējami varētu radīt šķērsli Padomes 2003. gada 25. novembra Direktīvā 2003/109/EK par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji, piešķirto tiesību izmantošanai, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               2)

               Nīderlandes Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus;

               3)

               Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

      (1)  OV C 30, 29.01.2011.


title: Lieta C-533/14: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Toorank Productions BV , otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

text:
               23.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/21

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2014. gada 24. novembrī iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) – Toorank Productions BV, otrs lietas dalībnieks: Staatssecretaris van Financiën

   (Lieta C-533/14)
   (2015/C 065/32)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Iesniedzējtiesa

      Hoge Raad der Nederlanden

      Pamatlietas puses

      Prasītāja: Toorank Productions BV

      Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai KN pozīcija 2206 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir jāklasificē dzēriens “Ferm Fruit”, kas ir iegūts, raudzējot ābolu koncentrātu, un kas kalpo kā pamatdzēriens atsevišķu citu dzērienu ražošanā, kura spirta tilpumkoncentrācija ir 16 % un attīrīšanas (it īpaši ultrafiltrēšanas) rezultātā tas ir ieguvis neitrālu krāsu, smaržu un garšu un tam nav ticis pievienots destilēts spirts? Ja nē, vai KN pozīcija 2208 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā klasificējams šāds dzēriens?

               2)

               Vai KN pozīcija 2206 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir jāklasificē dzēriens ar spirta tilpumkoncentrāciju 14 %, kas tiek ražots, piejaucot 1. jautājumā norādītajam (pamat)dzērienam cukuru, aromatizētājus, krāsvielas, garšas uzlabotājus, iebiezinātājus un/vai konservantus un tajā nav destilēta spirta? Ja nē, vai KN pozīcija 2208 ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā klasificējams šāds dzēriens?


title: Lieta T-717/16: Prasība, kas celta 2016. gada 4. oktobrī – Waldhausen/EUIPO (Zirga galvas silueta attēls)

text:
               28.11.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 441/31

      Prasība, kas celta 2016. gada 4. oktobrī – Waldhausen/EUIPO (Zirga galvas silueta attēls)
      (Lieta T-717/16)
      (2016/C 441/37)
      Tiesvedības valoda – vācu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: Waldhausen GmbH & Co. KG (Ķelne, Vācija) (pārstāvis – V. Ekey, advokāts)

         Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

         Informācija par procesu EUIPO

         Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme (Zirga galvas silueta attēls) – reģistrācijas pieteikums Nr. 14 588 933

         Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 31. augusta lēmums lietā R 1195/2016–4

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atcelt apstrīdēto lēmumu;

                  —

                  piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Izvirzītais pamats:

                  —

                  Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-534/12 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-241/03 RENV Marcuccio /Komisija 2012. gada 23. novembrī iesniedza Luigi Marcuccio

text:
               9.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/5

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2012. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-241/03 RENV Marcuccio/Komisija 2012. gada 23. novembrī iesniedza Luigi Marcuccio

   (Lieta C-534/12 P)
   2013/C 71/08
   Tiesvedības valoda — itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Luigi Marcuccio (pārstāvis — G. Cipressa, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               pilnībā un bez jebkādiem izņēmumiem atcelt Vispārējās tiesas 2012. gada 11. septembra rīkojumu lietā T-241/03 RENV;

               —

               galvenokārt,

                           a)

                           atzīt par pieņemamu apelācijas sūdzības iesniedzēja 2011. gada 27. decembrī iesniegto pieteikumu pārskatīt Vispārējās tiesas pirmās palātas 2006. gada 17. maija rīkojumu lietā T-241/03 Marcuccio/Komisija, kura tiek izskatīta Vispārējā tiesā, 2011. gada 27. novembra lūgumu, kurš bija šīs lietas ierosināšanas pamatā, un tādējādi nolemt, ka tiesvedībai ir jāturpinās saskaņā ar piemērojamajām tiesību normām; un

                           b)

                           piespriest atbildētājai atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzējam tiesāšanās izdevumus, kuri viņam radušies šajā tiesvedībā; vai

               —

               pakārtoti, nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā saskaņā ar piemērojamajām tiesību normām pieņem jaunu nolēmumu par 2011. gada 27. decembra lūgumu un lai tā attiecīgā gadījumā lemj par lietu pēc būtības.

      Pamati un galvenie argumenti

               1)

               procesuālas kļūdas, ar kurām ir nodarīts kaitējums apelācijas sūdzības iesniedzēja interesēm un no kurām izriet būtiskas kļūdas vērtējumā, tostarp a) pierādījumu absolūta nesavākšana un apstrīdētā rīkojuma pamatojuma absolūta neesamība; b) būtisku formas prasību pārkāpums; c) tiesas kompetences, kura iepriekš noteikta ar likumu, izskatīt lietu neaizskaramības principa pārkāpums; d) Vispārējās tiesas Reglamenta 64. panta 4. punkta pirmajā daļā un Reglamenta 127. panta 1. un 2. punktā ietverto noteikumu pārkāpums un, visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzēja procesuālo tiesību ieteikt Vispārējai tiesai jebkurā brīdī veikt procesa organizatorisko pasākumu šajā lietā pārkāpums;

               2)

               Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 44. panta 1. un 2. punkta pārkāpums;

               3)

               Savienības tiesas spriedumā, proti, Tiesas 1977. gada 13. oktobra spriedumā lietā 56/75 RENV Elz/Komisija, ietvertā vispārīgā tiesību principa pārkāpums;

               4)

               pierādījumu absolūta nesavākšana un apstrīdētā rīkojuma pamatojuma absolūta neesamība arī saistībā ar faktu un apelācijas sūdzības iesniedzēja apgalvojumu sagrozīšanu un nepareizu izmantošanu.


title: Lieta F-136/12: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. janvāra rīkojums — Carpenito /Padome

text:
               8.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 71/37

      Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2014. gada 27. janvāra rīkojums — Carpenito/Padome
      (Lieta F-136/12) (1)

      (2014/C 71/74)
      Tiesvedības valoda — franču
      Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

         (1)  OV C 26, 26.01.2013, 75. lpp.


title: Lieta T-166/05: Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta spriedums – Borax Europe/Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula Nr. 1049/2001 — Dokumenti un skaņas ieraksti — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību — Izņēmums saistībā ar lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 90/23

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 11. marta spriedums – Borax Europe/Komisija
   (Lieta T-166/05) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula Nr. 1049/2001 - Dokumenti un skaņas ieraksti - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar privātās dzīves un personas neaizskaramības aizsardzību - Izņēmums saistībā ar lēmuma pieņemšanas procesa aizsardzību)
   2009/C 90/36
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Borax Europe Ltd, Guildford (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji – D. Vandermeersch un K. Nordlander, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji – P. Costa de Oliveira un I. Chatzigiannis)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2005. gada 21. februāra lēmumu atteikt piekļuvi noteiktiem dokumentiem un skaņu ierakstiem saistībā ar trīsdesmito pielāgošanu tehniskajai attīstībai, kas tiek veikta Padomes 1967. gada 27. jūnija Direktīvai par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu (OV, 196, 1. lpp).

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas ģenerālsekretāra 2005. gada 17. februāra lēmumu atteikt Borax Europe Ltd. piekļuvi 2004. gada 5. un 6. oktobra sanāksmes ierakstiem, diviem šīs sanāksmes protokoliem, trīspadsmit ekspertu komentāriem, dieviem nozares pārstāvju komentāriem un Dānijas ziņotāja iesniegtajiem dokumentiem;

               2)

               Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 25.06.2005.