title: Lieta F-59/12: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — BF /Eiropas Savienības Revīzijas palāta (Civildienests — Iecelšana amatā — Direktora posteņa aizpildīšana — Paziņojums par vakanci — Nelabvēlīgs akts — Neesamība — Nepieņemamība)

text:
               11.1.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 9/28

         Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2013. gada 17. oktobra spriedums — BF/Eiropas Savienības Revīzijas palāta
   (Lieta F-59/12) (1)

   (Civildienests - Iecelšana amatā - Direktora posteņa aizpildīšana - Paziņojums par vakanci - Nelabvēlīgs akts - Neesamība - Nepieņemamība)
   2014/C 9/45
   Tiesvedības valoda — franču

      Lietas dalībnieki

      Prasītājs: BF (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis — L. Levi, advokāts)

      Atbildētāja: Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji — T. Kennedy un J. Vermer, pārstāvji, kuriem palīdz D. Waelbroeck, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Revīzijas palātas paziņojumu par vakanci ECA/2011/67 attiecībā uz cilvēkresursu direkcijas direktora amatu

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               BF sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 227, 28.7.2012., 38. lpp.


title: Lieta C-150/17 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 1. februāra spriedumu lietā T-479/14 Kendrion/Eiropas Savienība 2017. gada 24. martā iesniedza Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa

text:
               22.5.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 161/14

         Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta paplašinātā sastāvā) 2017. gada 1. februāra spriedumu lietā T-479/14 Kendrion/Eiropas Savienība 2017. gada 24. martā iesniedza Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa
   (Lieta C-150/17 P)
   (2017/C 161/18)
   Tiesvedības valoda – holandiešu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Savienība, ko pārstāv Eiropas Savienības Tiesa (pārstāvji – J. Inghelram un E. Beysen)

      Pārējie lietas dalībnieki: Kendrion NV, Eiropas Komisija

      Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1. punktu;

               —

               noraidīt Kendrion pirmajā instancē izvirzīto prasību par tā it kā ciesto zaudējumu atlīdzināšanu vai arī, pakārtoti, to samazināt līdz EUR 175 709,87;

               —

               piespriest Kendrion atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Apelācijas sūdzības atbalstam tās iesniedzēja ir izvirzījusi trīs pamatus.

               1.

               Vispārējā tiesa, interpretējot jēdzienu “cēloņsakarība”, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīdama sprieduma taisīšanas saprātīga termiņa pārkāpumu par iemeslu apgalvotajiem zaudējumiem, ko radījuši izdevumi par bankas garantiju, lai gan saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šo izdevumu maksāšanas iemesls ir uzņēmuma lēmums nemaksāt naudas sodu, kamēr norit procedūra Savienības tiesā.

               2.

               Vispārējā tiesa, interpretējot jēdzienu “zaudējumi”, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā ar izdevumu par bankas garantiju samaksu radītajiem zaudējumiem neesot piemērojusi tos pašus nosacījumus, kurus tā piemēroja naudas soda procentu samaksai, proti, prasītājai pirmajā instancē bija jāpierāda, ka procentu samaksas gadījumā finansiālais slogs būtu lielāks, nekā priekšrocība, ko tā būtu varējusi gūt, ja tā nesamaksātu naudas sodu.

               3.

               Vispārējā tiesa, nosakot zaudējumu rašanās laikposmu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā un pamatojumā, jo, nenorādot pamatojumu, tā esot uzskatījusi, ka laikposms, kurā radās apgalvotie ar bankas garantijas izdevumu samaksu radītie zaudējumi, var būt arī kāds cits laikposms nekā tas, kuru Vispārējā tiesa bija noteikusi attiecībā uz pārkāpumu, kura rezultātā radās šie zaudējumi.


title: Lieta C-479/09 P: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Evets Corp. /Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Vārdiska preču zīme DANELECTRO — Grafiska preču zīme QWIK TUNE — Preču zīmju reģistrācijas pagarināšanas pieteikums — Pieteikums par restitutio in integrum — Preču zīmju reģistrācijas pagarināšanas pieteikuma iesniegšanai noteiktā termiņa neievērošana)

text:
               20.11.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/11

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 30. septembra spriedums — Evets Corp./Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)
   (Lieta C-479/09 P) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Vārdiska preču zīme “DANELECTRO” - Grafiska preču zīme “QWIK TUNE” - Preču zīmju reģistrācijas pagarināšanas pieteikums - Pieteikums par restitutio in integrum - Preču zīmju reģistrācijas pagarināšanas pieteikuma iesniegšanai noteiktā termiņa neievērošana)
   2010/C 317/20
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evets Corp. (pārstāvis — S. Ryan, Solicitor)

      Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) 2009. gada 23. septembra spriedumu apvienotajās lietās T-20/08 un T-21/08 Evets/ITSB, ar kuru Pirmās instances tiesa ir noraidījusi prasību atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 5. novembra Lēmumu R 603/2007-4, ar ko noraidīta apelācijas sūdzība par Preču zīmju pārvaldes un juridisko jautājumu nodaļas lēmumu un atzīts, ka lūgums par restitutio in integrum, ko prasītāja iesniegusi, lai atjaunotu tās tiesības attiecībā uz vārdiskas preču zīmes “DANELECTRO” pagarināšanu, uzskatāms par neiesniegtu nokavējuma dēļ — Preču zīmju pagarināšanas pieteikuma iesniegšanai noteiktā termiņa neievērošana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evets Corp. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta T-806/14: Prasība, kas celta 2014. gada 3. decembrī  – August Storck /ITSB (Kvadrātveida iepakojuma baltā un zilā krāsā attēlojums)

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/59

         Prasība, kas celta 2014. gada 3. decembrī – August Storck/ITSB (Kvadrātveida iepakojuma baltā un zilā krāsā attēlojums)
   (Lieta T-806/14)
   (2015/C 046/76)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: August Storck KG (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert un A. Richter, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

      Tiesvedība ITSB:

      Attiecīgā preču zīme: starptautiska grafiskas preču zīmes (kvadrātveida iepakojuma baltā un zilā krāsā attēlojums) reģistrācija, kas attiecas uz Eiropas Savienību – Starptautiska reģistrācija Nr. 1 1 69  244, kas attiecas uz Eiropas Savienību

      Apstrīdētais lēmums: ITSB Apelāciju piektās padomes 2014. gada 8. septembra lēmums lietā R 644/2014–5

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest ITSB segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

               —

               Regulas Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.


title: Lieta C-381/06: Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 13. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2002/14/EK — Darba ņēmēju informēšana un uzklausīšana — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               10.11.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 269/15

         Tiesas (astotā palāta) 2007. gada 13. septembra spriedums — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika
   (Lieta C-381/06) (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2002/14/EK - Darba ņēmēju informēšana un uzklausīšana - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2007/C 269/29)
   Tiesvedības valoda — grieķu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un J. Enegren)

      Atbildētāja: Grieķijas Republika (pārstāvis — N. Dafniou)
   Priekšmets
   Valsts pienākumu neizpilde — Noteikumu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvas 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā, nepieņemšana noteiktajā termiņā — Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgais paziņojums par darba ņēmēju pārstāvēšanu (OV L 80, 29. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               nepieņemot noteiktajā termiņā normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

               2)

               Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 261, 28.10.2006.


title: Lieta T-123/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN-čerpací stanice”) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “UNICORN-čerpací stanice” reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts grafiskas un vārdiskas preču zīmes “UNICORN” — Relatīvs atteikuma pamats — Reputācija — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

text:
               12.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 462/15

         Vispārējās tiesas 2016. gada 28. oktobra spriedums – Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (“UNICORN-čerpací stanice”)
   (Lieta T-123/15) (1)

   (Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “UNICORN-čerpací stanice” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts grafiskas un vārdiskas preču zīmes “UNICORN” - Relatīvs atteikuma pamats - Reputācija - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)
   (2016/C 462/17)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Unicorn a.s. (Prāga, Čehijas Republika) (pārstāvis – L. Lorenc, advokāts)

      Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Rajh)

      Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kipra)

      Priekšmets

   Prasība par EUIPO Apelācijas piektās padomes 2015. gada 13. janvāra lēmumu lietā R 153/2014-5 attiecībā uz iebildumu procesu starp Unicorn un Mercilink Equipment Leasing

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Unicorn a.s. atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 171, 26.5.2015.


title: Lieta C-401/09 P: Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE /Eiropas Centrālā banka (Apelācija — Pieņemamība — Pilnvara — Konsorcijs — Publiskie iepirkumi — Sarunu procedūra — Informācijas tehnoloģiju konsultāciju un izstrādes pakalpojumi — Piedāvājuma noraidīšana — Vispārējās tiesas reglaments — Interese celt prasību — Izslēgšanas pamatojums — Valsts tiesībās paredzēta atļauja — Pienākums norādīt pamatojumu)

text:
               30.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 226/4

         Tiesas (trešā palāta) 2011. gada 9. jūnija spriedums — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Centrālā banka
   (Lieta C-401/09 P) (1)

   (Apelācija - Pieņemamība - Pilnvara - Konsorcijs - Publiskie iepirkumi - Sarunu procedūra - Informācijas tehnoloģiju konsultāciju un izstrādes pakalpojumi - Piedāvājuma noraidīšana - Vispārējās tiesas reglaments - Interese celt prasību - Izslēgšanas pamatojums - Valsts tiesībās paredzēta atļauja - Pienākums norādīt pamatojumu)
   2011/C 226/05
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (pārstāvis — N. Korogiannakis, dikigoros)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Centrālā banka (pārstāvji — F. von Lindeiner un G. Gruber)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2009. gada 2. jūlija rīkojumu lietā T-279/06 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Eiropas Centrālā banka (ECB), ar kuru tika noraidīta prasība atcelt ECB 2006. gada 31. jūlija lēmumu noraidīt apelācijas sūdzības iesniedzējas sarunu procedūras par informācijas tehnoloģiju konsultāciju un attīstības pakalpojumu sniegšanu Eiropas Centrālajai Bankai (ECB) (OV 2005/S 137-135354) ietvaros iesniegto piedāvājumu un līguma slēgšanas tiesības piešķirt citam pretendentam

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 11, 16.01.2010.


title: Lieta C-235/05: Tiesas rīkojums 2006. gada 27. aprīlī — L'Oréal SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Revlon (Šveice) SA (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regula (EK) Nr. 40/94 — 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Divu preču zīmju līdzība — Sajaukšanas iespēja — Kopienas preču zīmes FLEXI AIR reģistrācijas pieteikums — Agrāka vārdiska preču zīme FLEX — Reģistrācijas atteikums)

text:
               14.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 249/1

         Tiesas rīkojums 2006. gada 27. aprīlī — L'Oréal SA pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), Revlon (Šveice) SA

   (Lieta C-235/05) (1)

   (Apelācija - Kopienas preču zīme - Regula (EK) Nr. 40/94 - 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Divu preču zīmju līdzība - Sajaukšanas iespēja - Kopienas preču zīmes “FLEXI AIR” reģistrācijas pieteikums - Agrāka vārdiska preču zīme “FLEX” - Reģistrācijas atteikums)
   (2006/C 249/01)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: L'Oréal SA (pārstāvis — X. Buffet Delamas d'Autane, avocat)

      Citi lietas dalībnieki: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Schneider) un Revlon (Šveice) SA

   Priekšmets
   Apelācija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2005. gada 16. marta spriedumu lietā L'Oréal/ITSB (T-112/03), ar kuru tiek noraidīta kā nepamatota vārdiskas Kopienas preču zīmes “FLEXI AIR” attiecībā uz 3. klasē ietilpstošajiem produktiem reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja prasība atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 15. janvāra lēmumu R 0396/2001-4, ar kuru tika noraidīta apelācija par Iebildumu nodaļas lēmumu noraidīt minēto preču zīmi sakarā ar valsts vārdisku preču zīmju “FLEX” attiecībā uz 3. un 34. klasē ietilpstošo preču īpašnieka iebildumu
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelāciju noraidīt;

               2)

                  L'Oréal SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 205, 20. 08. 2005.


title: Lieta T-461/13: Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Spānija/Komisija

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/23

         Prasība, kas celta 2013. gada 30. augustā — Spānija/Komisija
   (Lieta T-461/13)
   2013/C 304/41
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Spānijas Karaliste (pārstāvis — A. Rubio González)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt apstrīdēto lēmumu;

               —

               piespriest atbildētājai iestādei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī prasība ir celta par Komisijas 2013. gada 19. jūnija lēmumu par valsts atbalstu SA.28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), ko Spānijas Karaliste īstenojusi ciparformāta televīzijas zemes apraides izvēršanai attālinātos un ne tik urbanizētos apvidos (izņemot Kastīliju-Lamanču). Minētajā lēmumā šis atbalsts ir uzskatīts par daļēji nesaderīgu ar iekšējo tirgu un tiek uzdots to atgūt.
   Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

               1)

               Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts LESD 107. panta 1. punkts, jo šajā lietā aplūkotajā gadījumā neesot nedz saimniecisku darbību veicošiem subjektiem radītas kādas saimnieciskas priekšrocības, nedz pasākuma selektīvuma, nedz konkurences kropļojuma.

               2)

               Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpti LESD 106. panta 2. punkts un 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, jo nav konstatēts, ka nebūtu ticis ievērots tehnoloģiskās neitralitātes princips.

               3)

               Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievērota valsts atbalsta lietās ievērojamā procedūra, konkrēti, tās pārmērīgā ilguma, sniegto pierādījumu neņemšanas vērā, kā arī izmeklēšanas nekonsekvences un neobjektīvuma dēļ.

               4)

               Ar pakārtoti izvirzīto ceturto pamatu tiek apgalvots, ka neesot ievēroti tiesiskās noteiktības, vienlīdzības, samērīguma un subsidiaritātes principi un līdz ar to neesot pienākuma atbalstu atgūt, jo Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 8. nod., 1. sēj., 339. lpp.), 14. pantā šo atgūšanu nav likts veikt, ja ir pārkāpti Savienības tiesību vispārējie principi.

               5)

               Ar vienlīdz pakārtoti izvirzīto piekto pamatu tiek apgalvots, ka esot aizskartas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā paredzētās tiesības uz informāciju un tādēļ atgūšanas pienākuma neesot.


title: Lieta C-121/13: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. martā iesniedza Amtsgericht Wedding (Vācija) — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd.

text:
               8.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/10

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2013. gada 14. martā iesniedza Amtsgericht Wedding (Vācija) — Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft/Xceed Holding Ltd.

   (Lieta C-121/13)
   2013/C 164/16
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

      Amtsgericht Wedding

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Rechtsanwaltskanzlei CMS Hasche Sigle, Partnerschaftsgesellschaft

      Atbildētāja: Xceed Holding Ltd.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 1896/2006, ar ko izveido Eiropas maksājuma rīkojuma procedūru (1), ir jāinterpretē tādējādi, ka atbildētājs var lūgt pārskatīt tiesā Eiropas maksājuma rīkojumu, ja maksājuma rīkojums tam netika paziņots vai ja tas tam netika paziņots pienācīgi? Vai atbildētājs šajā ziņā var pamatoties tostarp uz Regulas Nr. 1896/2006 20. panta 1. punktu vai 20. panta 2. punktu?

               2)

               Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša:
               Kādas ir procesuālās tiesiskās sekas, ja tiek apmierināts pārskatīšanas pieteikums; vai šajā ziņā var tostarp pamatoties uz Regulas Nr. 1896/2006 20. panta 3. punktu vai 17. panta 1. punktu?

      (1)  OV L 399, 1. lpp.


title: Lieta C-449/14 P: Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Eiropas Komisija, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Spānijas Karaliste, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) Apelācija — Valsts atbalsts — Valsts atbalsta shēma par labu valsts sabiedriskai raidorganizācijai — Sabiedrisko pakalpojumu saistības — Kompensācija — LESD 106. panta 2. punkts — Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Finansēšanas veida grozījumi — Nodokļu pasākumi — Maksas televīzijas raidorganizācijām noteiktais nodoklis — Lēmums, ar kuru grozītā valsts atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu — Finansēšanas veida ņemšana vērā — Saistošas saiknes starp nodokli un valsts atbalsta shēmu esamība — Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru — Sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes neto izmaksu segšana — Nodokļa maksātāja un atbalsta saņēmēja konkurences attiecības — Valstu tiesību aktu sagrozīšana

text:
               16.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 14/2

         Tiesas (pirmā palāta) 2016. gada 10. novembra spriedums – DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA/Eiropas Komisija, Telefónica de España, SA, Telefónica Móviles España, SA, Spānijas Karaliste, Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE)

   (Lieta C-449/14 P) (1)

   (Apelācija - Valsts atbalsts - Valsts atbalsta shēma par labu valsts sabiedriskai raidorganizācijai - Sabiedrisko pakalpojumu saistības - Kompensācija - LESD 106. panta 2. punkts - Lēmums, ar kuru atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Finansēšanas veida grozījumi - Nodokļu pasākumi - Maksas televīzijas raidorganizācijām noteiktais nodoklis - Lēmums, ar kuru grozītā valsts atbalsta shēma atzīta par saderīgu ar iekšējo tirgu - Finansēšanas veida ņemšana vērā - Saistošas saiknes starp nodokli un valsts atbalsta shēmu esamība - Nodokļa ieņēmumu tieša ietekme uz atbalsta apmēru - Sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildes neto izmaksu segšana - Nodokļa maksātāja un atbalsta saņēmēja konkurences attiecības - Valstu tiesību aktu sagrozīšana)
   (2017/C 014/02)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēja: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (pārstāvji – H. Brokelmann un M. Ganino, abogados)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Urraca Caviedes, B. Stromsky un G. Valero Jordana), Telefónica de España SA, Telefónica Móviles España SA (pārstāvji – F. González Díaz, F. Salerno un V. Romero Algarra, abogados), Spānijas Karaliste (pārstāvis – A. Sampol Pucurull), Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) (pārstāvji – A. Martínez Sánchez un J. Rodríguez Ordóñez, abogados)

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               DTS Distribuidora de Televisión Digital SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies saistībā ar pamata apelācijas sūdzību;

               3)

               Telefónica de España SA et Telefónica Móviles España SA sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kas ir radušies saistībā ar pretapelācijas sūdzību;

               4)

               Corporación de Radio y Televisión Española SA (RTVE) un Spānijas Karaliste pašas sedz savus tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 395, 10.11.2014.


title: Lieta F-95/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Taruffi pret Komisiju

text:
               30.9.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 237/23

         Prasība, kas celta 2006. gada 11. augustā — Taruffi pret Komisiju
   (Lieta F-95/06)
   (2006/C 237/40)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Adrien Taruffi, Schouweiler (Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis un E. Marchal, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītāja prasījumi:

               —

               atzīt, ka 4. panta 1. punkts vispārīgajos noteikumos par Civildienesta noteikumu 45. panta izpildi (DGE), ko pieņēma ar Komisijas 2004. gada 23. decembra lēmumu, ir nelikumīgs;

               —

               atcelt Komisijas lēmumus, ar ko nosaka prasītāja nopelnu punktus un prioritāti 2004. un 2005. amatā paaugstināšanas gadā, kā arī lēmumus viņu nereģistrēt amatā paaugstināšanas komitejas nopelnu sarakstā un B*10 pakāpē paaugstināmo ierēdņu sarakstā 2004. amatā paaugstināšanas gadā;

               —

               piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda uz to, ka amatā paaugstināšanas komiteja, viņu novērtējot, neveica viņa nopelnu faktisku pārbaudi pēc administrācijas labvēlīgas atbildes uz viņa pirmo sūdzību.
   Attiecībā uz 2004. amatā paaugstināšanas gadu prasītājs it īpaši norāda uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo viņa nopelni 2004. amatā paaugstināšanas gadā tika salīdzināti ar to ierēdņu nopelniem, uz kuriem attiecas “pētījumu” budžets, lai gan šajā finanšu gadā uz viņu attiecās “darbības” budžets.
   Attiecībā uz 2005. amatā paaugstināšanas gadu prasītājs par nelikumīgu uzskata Komisijas piemēroto DGE 4. panta 1. punkta interpretāciju, saskaņā ar kuru, kaut arī prasītājs bija norīkots darbā divos dažādos ģenerāldirektorātos un starpziņojums pirmo reizi bija sastādīts par 2004. gadu, tajā iekļaujot nopelnu punktu piešķiršanu, tikai tas ģenerāldirektorāts, kas ir atbildīgs par galīgā ziņojuma sastādīšanu, ir kompetents piešķirt prioritātes punktus.
   Vispārīgi, prasītājs uzskata, ka apstrīdētie lēmumi tika pieņemti, pārkāpjot Civildienesta noteikumu 45. pantu, un ka kā noteicošais kritērijs tika ņemts vērā viņa stāžs, nevis viņa nopelni.


title: Lieta T-10/09 RENV: Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Formula One Licensing /ITSB – ESPN Sports Media  ( “F1-LIVE” ) Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “F1-LIVE” reģistrācijas pieteikums — Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “F1” un valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “F1 Formula 1”  — Relatīvi atteikuma pamati — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts)

text:
               9.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/41

         Vispārējās tiesas 2014. gada 11. decembra spriedums – Formula One Licensing/ITSB – ESPN Sports Media (“F1-LIVE”)
   (Lieta T-10/09 RENV) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “F1-LIVE” reģistrācijas pieteikums - Agrāka Kopienas grafiska preču zīme “F1” un valsts un starptautiskas vārdiskas preču zīmes “F1 Formula 1” - Relatīvi atteikuma pamati - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts (tagad – Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts))
   (2015/C 046/49)
   Tiesvedības valoda – angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Formula One Licensing BV (Roterdama, Nīderlande) (pārstāvji – B. Klingberg un K. Sandberg, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – A. Folliard–Monguiral)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: ESPN Sports Media Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis – T. de Haan, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 7/2008–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Racing-Live un Formula One Licensing BV

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju pirmās padomes 2008. gada 16. oktobra lēmumu lietā R 7/2008–1;

               2)

               ITSB un ESPN Sports Media Ltd atlīdzina Formula One Licensing BV tiesāšanās izdevumus tiesvedībā Vispārējā tiesā un Tiesā, kā arī izdevumus, kas tai radušies procesā ITSB Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 55, 7.3.2009.


title: Lieta T-144/05: Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Muñiz /Komisija (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Muitas kodeksa komitejas Tarifu un statistikas nomenklatūras (mehānika/dažādi) nodaļas darba grupas sanāksmes dokumenti — Piekļuves atteikums — Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību)

text:
               21.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 44/41

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 18. decembra spriedums — Muñiz/Komisija
   (Lieta T-144/05) (1)

   (Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Muitas kodeksa komitejas “Tarifu un statistikas nomenklatūras (mehānika/dažādi)’ nodaļas darba grupas sanāksmes dokumenti - Piekļuves atteikums - Izņēmums saistībā ar lēmumu pieņemšanas procesa aizsardzību)
   (2009/C 44/70)
   Tiesvedības valoda — angļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Pablo Muñiz, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — sākotnēji B. Dehandschutter, pēc tam L Defalque, avocats)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Costa de Oliveira un I. Chatzigiannis)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2005. gada 3. februāra lēmumu, ar kuru prasītājam atteica piekļuvi Muitas kodeksa komitejas “Tarifu un statistikas nomenklatūras (mehānika/dažādi)” nodaļas darba grupas 2004. gada septembra sanāksmes dokumentiem.
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2005. gada 3. februāra lēmumu daļā, kurā tiek atteikta piekļuve šādiem dokumentiem: “TAXUD/1369/2003” par mājas kinozālēm, “TAXUD/974/2004” par jauktiem transportlīdzekļiem, “TAXUD/1342/2003”, “TAXUD/2465/2004” un “TAXUD/2495/2004” par elektroierīču barošanas avotiem, “XXI/770/1998” par nepabeigtām datu automātiskās apstrādes mašīnām, kā arī Muitas kodeksa komitejas “Tarifu un statistikas nomenklatūras (mehānika/dažādi)” nodaļas darba grupas 2004. gada septembra sanāksmes protokolam (“TAXUD/3010/2004 — V pielikums”);

               2)

               izbeigt tiesvedību pārējā daļā;

               3)

                  Komisija atlīdzina Pablo Muñiz tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 132, 28.5.2005.


title: Lieta T-460/09: Vispārējās tiesas 2011. gada 5. maija spriedums — CheapFlights International /ITSB — Cheapflights ( “Cheapflights” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas grafiskas preču zīmes “Cheapflights” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “CheapFlights” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Apzīmējumu līdzība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               25.6.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/22

         Vispārējās tiesas 2011. gada 5. maija spriedums — CheapFlights International/ITSB — Cheapflights (“Cheapflights”)
   (Lieta T-460/09) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas grafiskas preču zīmes “Cheapflights” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “CheapFlights” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Apzīmējumu līdzība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 186/40
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Īrija) (pārstāvji — A. von Mühlendahl un H. Hartwig, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Cheapflights Ltd (Londona, Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — M. Edenborough, QC)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 31. augusta lēmumu lietā R 1356/2007-4 attiecībā uz iebildumu procesu starp CheapFlights International Ltd un Cheapflights Ltd

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2009. gada 31. augusta lēmumu lietā R 1356/2007-4 atcelt;

               2)

               prasību pārējā daļā noraidīt;

               3)

               ITSB un Cheapflights Ltd atlīdzina tiesāšanās izdevumus, tostarp CheapFlights International Ltd tiesāšanās izdevumus procesā Apelāciju padomē.

      (1)  OV C 24, 30.01.2010.


title: Lieta C-259/17 P: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 16. maijā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – Zoltán Rózsavölgyi un Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. un Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/8

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2017. gada 16. maijā iesniedza Budai Központi Kerületi Bíróság (Ungārija) – Zoltán Rózsavölgyi un Zoltánné Rózsavölgyi/Unicredit Leasing Hungary Zrt. un Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

   (Lieta C-259/17 P)
   (2017/C 256/07)
   Tiesvedības valoda – ungāru

      Iesniedzējtiesa

      Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pamatlietas puses

      Prasītāji: Zoltán Rózsavölgyi un Zoltánné Rózsavölgyi

      Atbildētājas: Unicredit Leasing Hungary Zrt. un Unicredit Leasing Immo Truck Zrt.

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Ņemot it īpaši vērā, ka gadījumā, ja līguma galvenā priekšmeta definīcija ir negodīga, no tā izriet visa līguma spēkā neesamība (nevis daļēja spēkā neesamība), vai aizdevuma līguma galveno priekšmetu definējošā noteikuma atzīšana par spēkā neesošu tā negodīguma dēļ (kā rezultātā noteikums nevar būt patērētājam saistošs) var radīt tādas sekas (piemēram, tiesas nolēmuma piemērošanas rezultātā, konkrētu valsts tiesību normā paredzētu juridisku seku, normatīva tiesību noteikuma vai tiesību vienādošanas lēmuma seku dēļ), ka līdz ar to līguma vai tā seku juridiskā kvalifikācija mainās tādējādi, ka it īpaši aizdevuma līgums ārvalsts valūtā (kad no šī aizdevuma līguma izrietošie prasījumi tiek konstatēti un izteikti ārvalsts valūtā, turpmāk tekstā – “kredīta valūta”, un kad šie kredīti ir jāatmaksā valsts valūtā – turpmāk tekstā “maksājuma valūta”), ir jāuzskata par aizdevuma līgumu Ungārijas forintos?

                           1.1.

                           Gadījumā, ja no aizdevuma līguma galveno priekšmetu definējošā noteikuma negodīguma izrietošās spēkā neesamības atzīšanas var izrietēt tādas sekas, ka mainās arī līguma vai tā seku juridiskā kvalifikācija, vai no tai sekojošās minētās juridiskās kvalifikācijas mainīšanas var būt tādas sekas (piemēram, tiesas nolēmuma piemērošanas rezultātā, konkrētu valsts tiesību normā paredzētu juridisku seku, normatīva tiesību noteikuma vai tiesību vienādošanas lēmuma seku dēļ), ka noteikti tiesisko attiecību parametri, kuriem ir finansiāla nozīme, arī var mainīties par sliktu patērētājam (piemēram, ar atpakaļejošu spēku tiek piemērota tirgus procentu likme aizdevumiem forintos vai arī tiek piemērota centrālās bankas bāzes likme nevis līgumā paredzēta zemāka procentu likme)?

               2)

               Vai ar [noteikuma] negodīgumu saistītās juridiskās sekas ir tikai absolūta rakstura tiesību jautājums, vai arī šo seku vērtējumā ir nozīme ir arī:

                           (1)

                           līgumslēgšanas praksei saistībā ar cita veida līgumiem, kas nav negodīgi,

                           (2)

                           prezumētajai ekonomiskā ziņā konkrēti noteiktu saimnieciskās darbības subjektu ievainojamībai (saistībā ar ārvalstu valūtā izteiktiem aizdevumiem, piemēram, aizņēmēju kopums ārvalstu valūtā un banku sistēma), vai

                           (3)

                           noteiktu ekonomiskā ziņā tieši neskarto trešo personu vai grupu interesēm, piemēram, faktam, ka pēc spēkā neesamības atzīšanas ārvalsts valūtas aizņēmēju kopuma locekļi vairumā gadījumu galu galā no aritmētiskā norēķinu viedokļa var atrasties daudz labvēlīgākā situācijā nekā forintu aizņēmēju kopuma locekļi?

               3)

               Vai saskaņā ar Direktīvas 93/13/EEK (1) 3. panta 1. punktu, 4. panta 2. punktu, 5. pantu un 6. panta 1. punktu (t.i., lai novērtētu negodīgumu un tā juridiskās sekas) noteikums, saskaņā ar kuru patērētājam tiek uzlikts valūtas maiņas kursa risks (proti, līguma noteikums vai noteikumi par riska uzņemšanos), ir noteikumu kopums?

               4)

               Vai Direktīvas 93/13/EEK 6. panta 1. punkts (saskaņā ar kuru negodīgi noteikumi, kas izmantoti pārdevēja vai piegādātāja ar patērētāju noslēgtā līgumā, nav saistoši patērētājam) var tikt interpretēts tādējādi, ka attiecīgais noteikums (nevis kāda noteikta tā daļa, bet gan viss attiecīgais noteikums) var būt negodīgs kopumā vai ka tas daļēji nav negodīgs un daļēji ir negodīgs, kā rezultātā tas paliek daļēji piemērojams (piemēram, atbilstoši tiesas vērtējumam konkrētā gadījumā) un ka tas var būt patērētājam saistošs (t.i., no seku viedokļa tas ir negodīgs tikai noteiktā mērā vienā un otrā gadījumā), piemēram, tiesas nolēmuma piemērošanas rezultātā, konkrētu valsts tiesību normā paredzētu juridisku seku, normatīva tiesību noteikuma vai tiesību vienādošanas lēmuma seku dēļ?

                           4.1.

                           Pieņemot, ka Direktīvas 93/13 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikts noteikums var būt negodīgs kopumā vai ka tas daļēji nav negodīgs un daļēji ir negodīgs, kā rezultātā tas paliek daļēji piemērojams un ka tas var būt patērētājam saistošs (t.i., no seku viedokļa tas ir negodīgs tikai noteiktā mērā vienā un otrā gadījumā), vai faktam, ka strīdīgais noteikums, kas definē līguma galveno priekšmetu, nozīmē visa aizdevuma līguma spēkā neesamību tā negodīguma dēļ, var būt tādas sekas, ka patērētājs no aritmētiskā norēķinu viedokļa atrodas galu galā mazāk labvēlīgā situācijā un ka pārdevējs vai piegādātājs atrodas vairāk labvēlīgā situācijā nekā tad, ja strīdīgais noteikums, kas definē līguma galveno priekšmetu, tā negodīguma dēļ tikai daļēji padarītu aizdevuma līgumu par negodīgu (kā rezultātā pārējie līguma noteikumi pusēm joprojām būtu saistoši ar nemainīgu saturu)?

               5)

                           5.1.

                           Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par faktu, ka atmaksājamo maksājumu apmērs saskaņā ar aizdevuma līgumu var pārsniegt patērētāja ienākumu apmēru, ko piegādātājs vai pārdevējs ir ņēmis vērā maksātspējas vērtējumā; ņemot vērā arī faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās, un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

                           5.2.

                           Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par faktu, ka atlikušā jebkurā brīdi atmaksājamā kapitāla apmērs saskaņā ar aizdevuma līgumu var pārsniegt parādnieka īpašumu vērtību, ko piegādātājs vai pārdevējs ir ņēmis vērā maksātspējas vērtējumā; ņemot vērā arī faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

                           5.3.

                           Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par faktu, ka (1) valūtas maiņas kursam nav griestu, (2) valūtas maiņas kursa svārstību iespējamība ir reāla, un šādas svārstības var notikt visā atmaksāšanas periodā, (3) atmaksājamo maksājumu apmērs var neierobežoti palielināties šādu svārstību rezultātā, (4) saistībā ar valūtas maiņas kursa svārstībām var neierobežoti palielināties ne tikai atmaksājamo maksājumu apmērs, bet arī atlikušā parāda kapitāla apmērs, (5) radušies zaudējumi ir neierobežoti, (6) nepieciešamo preventīvo pasākumu iedarbība ir ierobežota un tiem ir vajadzīga nepārtraukta uzmanība, (7) ko piegādātājs vai pārdevējs nevar nodrošināt; ņemot vērā arī faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

                           5.4.

                           Ņemot it īpaši vērā faktu, ka var notikt vai ir jau noticis tā, ka valsts judikatūrā vai tiesību aktos tiek secināts, ka ārvalstu valūtā izteiktu aizdevumu līgumu gadījumā patērētājs uzņemas parādsaistības ārvalsts valūtā labvēlīgākas procentu likmes dēļ aplūkojamajā periodā, nekā aizdevumiem ungāru forintos, atlīdzībā pret to uzņemoties tikai valūtas maiņas kursa svārstību sekas; ņemot vēl vērā to, ka var notikt vai ir jau noticis tā, ka valsts judikatūrā vai tiesību aktos tiek secināts, ka līgumsaistību vienpusējas un neparedzamas pārlikšanas negodīgums pēc aizdevuma līguma noslēgšanas nevar tikt novērtēts, jo spēkā neesamības pamatiem ir jāpastāv līguma noslēgšanas brīdī; ņemot vērā turklāt faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt šo risku, vai var nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums par valūtas maiņas kursa svārstību paredzamo virzienu līguma spēkā esamības periodā (vismaz sākotnējā periodā) un to minimālajiem un/vai maksimālajiem apmēriem (piemēram, pamatojoties uz forward procentu likmju aprēķina metodi un/vai procentu likmju paritātes principu – saskaņā ar kuriem ārvalstu valūtā izteiktu aizdevumu jomā ir iespējams ar visai lielu pārliecību prognozēt, ka priekšrocība procentu ziņā, t.i., fakts, ka LIBOR [London Interbank Offered Rate] likme vai EURIBOR [Euro Interbank Offered Rate] likme būs zemāka par BUBOR [Budapest Interbank Offered Rate] likmi, nozīmē, ka patērētājs cieš no valūtas maiņas kursa, jo maksājuma valūtas kurss pazemināsies salīdzinājumā ar kredīta valūtas kursu)?

                           5.5.

                           Vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums, precīzi norādot (piemēram, ar datiem vai grafiski kvantificējot kredīta valūtas maiņas kursa un maksājuma valūtas maiņas kursa salīdzinošu evolūciju vismaz tik ilgā periodā, cik ilgs ir patērētāja saistību termiņš) risku, ko faktiski ir uzņēmies parādnieks sakarā ar valūtas maiņas kursa riska uzlikšanu patērētājam; ņemot vērā turklāt faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt ekonomiskās sekas, kuras var būt potenciāli ievērojamas un kas patērētājam rodas no valūtas maiņas kursa riska uzņemšanās un līdz ar to novērtēt aizdevuma kopējās izmaksas?

                           5.6.

                           Ņemot it īpaši vērā faktu, ka var notikt tā, ka ārvalstu valūtā izteiktu aizdevumu līgumu gadījumā valsts judikatūras vai tiesību aktu iedarbības dēļ patērētājs var uzņemties parādsaistības ārvalsts valūtā labvēlīgākas procentu likmes dēļ aplūkojamajā periodā, nekā aizdevumiem ungāru forintos, atlīdzībā pret to uzņemoties tikai valūtas maiņas kursa svārstību sekas; ņemot vērā turklāt faktu, ka piemērojamajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts detalizēts riska izklāsts rakstveidā, nevis tikai vienkārša deklarācija par riska esamību, kā arī tā sadalījums; tā kā turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas sprieduma lietā C-26/13 74. punktu piegādātājam vai pārdevējam var tikt prasīts, lai tas ne tikai padara risku identificējamu patērētājam, bet arī lai patērētājs būtu spējīgs novērtēt šo risku, vai varētu nekvalificēt kā negodīgu tādu līguma noteikumu, ciktāl tas, ievērojot tā ekonomiskās sekas, ir uzrakstīts skaidrā un saprotamā valodā, ar kuru valūtas maiņas risks tiek uzlikts patērētājam (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, ja minētajā noteikumā nav skaidri formulēts brīdinājums, precīzi norādot (piemēram, skaidri un kvantificējot ar datiem attiecībā uz vismaz tik ilgu iepriekšēju periodu, cik ilgs ir patērētāja saistību termiņš) paredzamo ienākumu apmēru procentu ziņā gadījumā, ja tiek piemērota BUBOR likme aizdevumiem ungāru forintos un LIBOR vai EURIBOR likme aizdevumiem ārvalstu valūtā?

               6)

               Vērtējumā par tāda līguma noteikumu negodīgumu, ar kuru patērētājam tiek uzlikts valūtas maiņas kursa risks (piegādātājs vai pārdevējs izmanto šo noteikumu kā vispārēju līguma nosacījumu, un tas nav ticis atsevišķi apspriests) un kas ir uzrakstīs katrā ziņā vispārēja likumiska informēšanas pienākuma dēļ, kā būtu jāsadala pierādīšanas pienākums starp patērētāju un piegādātāju vai pārdevēju, lai novērtētu, vai patērētājam ir bijusi reāla iespēja iepazīties ar strīdīgo noteikumu, kam viņš ir neatgriezeniski piekritis pirms aizdevuma līguma noslēgšanas (Direktīvas 93/13/EEK 3. panta 3. punkts un pielikuma 1. punkta i) apakšpunkts)?

               7)

               Vai būtu jāuzskata, ka ārvalstu valūtā izteiktos aizdevuma līgumos, t.i., darījumos saistībā ar pakalpojumiem, kuru cena ir piesaistīta valūtas maiņas kursa svārstībām valūtu tirgos, kredītiestādes, kas noslēdz līgumu ar patērētāju, izmantojot pašas savu maiņas kursu, ir pārdevēji vai piegādātāji, kas nekontrolē kursa svārstības Direktīvas 93/13/EEK pielikuma 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē?

      (1)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).


title: Lieta T-99/06: Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Phildar/ITSB — Comercial Jacinto Parera FILDOR (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes FILDOR reģistrāvijas pieteikums — Valsts agrāka daļēji grafiska preču zīme PHILDAR — Valsts agrāka vārdiska preču zīme FILDOR — Starptautiska agrāka vārdiska un starptautiska agrāka daļēji grafiska preču zīme PHILDAR — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespēja — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 62. un 73. pants (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8.panta 1. punkta b) apakšpunkts, 64. un 75. pants)

text:
               7.11.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 267/54

         Pirmās instances tiesas 2009. gada 23. septembra spriedums — Phildar/ITSB — Comercial Jacinto Parera “FILDOR”
   (lieta T-99/06) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “FILDOR” reģistrāvijas pieteikums — Valsts agrāka daļēji grafiska preču zīme “PHILDAR” - Valsts agrāka vārdiska preču zīme “FILDOR” - Starptautiska agrāka vārdiska un starptautiska agrāka daļēji grafiska preču zīme “PHILDAR” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespēja - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts, 62. un 73. pants (tagad - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8.panta 1. punkta b) apakšpunkts, 64. un 75. pants)
   2009/C 267/91
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja:
      Phildar SA, Roubaix (Francija) (pārstāvis — E. Baud, avocat)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — A. Folliard-Monguiral, agent)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece:
      Comercial Jacinto Parera SA, Barselona (Spānija)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 245/2004-2 par iebildumu procesu starp Phildar SA un Comercial Jacinto Parera SA

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju otrās padomes 2006. gada 16. janvāra lēmumu lietā R 245/2004-2;

               2)

               ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 121, 20.05.2006.


title: Lieta F-28/11: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. jūlija rīkojums — BC /Padome

text:
               27.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 252/58

         Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2011. gada 12. jūlija rīkojums — BC/Padome
   (Lieta F-28/11) (1)

   2011/C 252/135
   Tiesvedības valoda — franču
   Trešās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

      (1)  OV C 173, 11.06.2011., 16. lpp.


title: lieta C-68/05 P: Apelācija, ko 2005. gada 11. februārī ierosināja Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 7. decembra spriedumu lietā T-240/02 Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. pret Eiropas Kopienas Komisiju

text:
               2.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 82/22

         Apelācija, ko 2005. gada 11. februārī ierosināja Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 7. decembra spriedumu lietā T-240/02 Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. pret Eiropas Kopienas Komisiju
   (lieta C-68/05 P)
   (2005/C 82/45)
   tiesvedības valoda - holandiešu
   Eiropas Kopienu Tiesā 2005. gada 11. februārī izskatīšanai ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (piektā palāta) 2004. gada 7. decembra spriedumu lietā T-240/02 Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko iesniedza Koninklijke Coöperatie Cosun U.A., ko pārstāv M. M. Slotboums un N. J. Helders, advokāti.
   Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

               —

               atcelt pārsūdzēto spriedumu;

               —

               primāri – izbeigt lietu, atceļot apstrīdēto lēmumu;

               —

               pakārtoti – nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai un

         piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus gan pirmajā, gan apelācijas instancē.
   Pamati un galvenie argumenti
   Pirmais pamats
   Pirmās instances tiesas lēmums, ka nodeva par neizvesto C cukuru formāli nav ievedmuitas vai izvedmuitas nodeva Regulas Nr. 1430/79 13. panta izpratnē, ir Kopienu tiesību pārkāpums.
   Otrais, pakārtoti izvirzītais pamats
   Pirmās instances tiesa ir nepareizi novērtējusi, ka nodeva, ar ko apliek neizvesto C cukuru, Regulas Nr. 1430/79 piemērošanas nolūkos ir pielīdzināma ievedmuitas nodevai.
   Šis pamats sastāv no sekojošām daļām:

               A.

               Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies nosakot, ka nodeva, ar ko apliek neizvesto C cukuru, ir pielīdzināma muitas nodevai, jo tai ir tāds pats mērķis kā muitas nodevai.

               B.

               Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies nosakot, ka nodevas, ar ko apliek neizvesto C cukuru, apmēra noteikšanas veids norāda, ka šī nodeva ir pielīdzināma muitas nodevai.

               C.

               Pirmās instances tiesa ir kļūdījusies nosakot, ka nodevas, ar ko apliek neizvesto C cukuru, summas noteikšanas veids norāda, ka šī nodeva ir pielīdzināma muitas nodevai.

         Trešais, pakārtoti izvirzītais pamats
   Aplūkojot Cosun tās prasības pieteikumā norādīto otro un trešo pamatu, Pirmās instances tiesa ir nonākusi pretrunā ar Kopienu tiesībām.
   Šis pamats sastāv no sekojošām daļām:

               A.

               Pirmās instances tiesa, aplūkojot Cosun tās prasības pieteikumā Pirmās instances tiesai iesniegto otro, pakārtoto pamatu, ir pārkāpusi lietas ietvarus.

               B.

               Pirmās instances tiesa kļūdaini neizskata Cosun trešo, pakārtoti izvirzīto pamatu.

         Ceturtais, pakārtoti izvirzītais pamats
   Vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās paļāvības principa un taisnīguma principa pārkāpums.


title: Lieta T-89/16 P: Vispārējās tiesas 2017. gada 27. jūnija spriedums – Clarke u.c./EUIPO Apelācija — Civildienests — Pagaidu darbinieki — Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ietverts noteikums par līguma izbeigšanu gadījumā, ja darbinieka uzvārds netiks iekļauts nākamajā atklātā konkursa rezerves sarakstā — Līguma izbeigšanas noteikuma īstenošana — Uz noteiktu laiku noslēgta līguma pārkvalificēšana par līgumu uz nenoteiktu laiku — Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses — Tiesiskā paļāvība

text:
               7.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 256/22

         Vispārējās tiesas 2017. gada 27. jūnija spriedums – Clarke u.c./EUIPO

   (Lieta T-89/16 P) (1)

   (Apelācija - Civildienests - Pagaidu darbinieki - Uz noteiktu laiku noslēgts līgums, kurā ietverts noteikums par līguma izbeigšanu gadījumā, ja darbinieka uzvārds netiks iekļauts nākamajā atklātā konkursa rezerves sarakstā - Līguma izbeigšanas noteikuma īstenošana - Uz noteiktu laiku noslēgta līguma pārkvalificēšana par līgumu uz nenoteiktu laiku - Pienākums ņemt vērā ierēdņu intereses - Tiesiskā paļāvība)
   (2017/C 256/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Nicole Clarke (Alikante, Spānija), Sigrid Dickmanns, (Gran Alacant, Spānija) un Elisavet Papathanasiou (Alikante) (pārstāvis – H. Tettenborn, advokāts)

      Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – A. Lukošiūtė, pārstāvis, kam palīdz B. Wägenbaur, advokāts)

      Priekšmets

   Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2015. gada 15. decembra spriedumu lietā Clarke u.c./ITSB (no F-101/14 līdz F-103/14, EU:F:2015:151), ar kuru ir prasīta šī sprieduma atcelšana

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               apelācijas sūdzību noraidīt;

               2)

               Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns un Elisavet Papathanasiou sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (EUIPO) šajā instancē radušos tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 145, 25.4.2016.


title: Lieta C-362/06 P: Apelācija, ko 2006 gada 4. septembrī ierosinājuši Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry un MTK:n säätiö pret Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojumu lietā T-150/05 Markku Sahlstedt u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju

text:
               28.10.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/13

         Apelācija, ko 2006 gada 4. septembrī ierosinājuši Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry un MTK:n säätiö pret Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojumu lietā T-150/05 Markku Sahlstedt u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju
   (Lieta C-362/06 P)
   (2006/C 261/24)
   Tiesvedības valoda — somu
   Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto MTK ry un MTK:n säätiö (pārstāvis — K. Marttinen, asianajaja)

      Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Somijas Republika.
   Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

               —

               atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 22. jūnija rīkojumu lietā T-150/05, ar kuru prasība noraidīta kā nepieņemama;

               —

               pieņemt lietā T-150/05 celto prasību;

               —

               izskatīt lietu un pilnā apmērā apmierināt Pirmās instances tiesā prasītāju izvirzītos prasījumus un tādējādi arī lietā T-150/05 celto prasību;

               —

               piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt gan procesā Pirmās instances tiesā, gan Tiesā radušos tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Pirmās instances tiesa esot uzskatījusi, ka Komisijas Lēmums 2005/101/EK (1) prasītājus neskar “tieši” EKL 230. panta izpratnē. Rīkojums, ar kuru prasība noraidīta kā nepieņemama, esot tiesiski kļūdains un tas jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

               1)

                  Tieša iedarbība uz tiesisko stāvokli.

               Pirmās instances tiesa ir neatbilstoši interpretējusi 6. pantu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK (2) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, jo tā ir uzskatījusi, ka Komisijas lēmumam nav nekādas tiešas tiesiskas iedarbības uz prasītājiem. Prasītāji tomēr uzskata, ka lēmumam uz prasītāju tiesisko stāvokli ir tieša iedarbība, jo tajā:

                           i)

                           galēji nosaka teritoriju par aizsargājamu teritoriju,

                           ii)

                           uzliek zemes gabala īpašniekiem noplicināšanas aizliegumu un

                           iii)

                           paredz projektu izvērtēšanas pienākumu.

               2)

                  Tieša iedarbība, kas stājas spēkā automātiski.

               Pirmās instances tiesa 6. pantu ir interpretējusi kļūdaini tādēļ, ka tā uzskatīja, ka tiesiskā iedarbība no Komisijas lēmuma izriet tikai tad, ja dalībvalsts pieņem pasākumus, kuru pieņemšana ietilpst to pilnvarās. Atbilstoši prasītāju viedoklim no Komisijas lēmuma tomēr daļēji izriet tāda tiesiskā iedarbība kā noplicināšanas aizliegums un projektu izvērtēšanas pienākums, kas stājas spēkā automātiski bez jebkādiem dalībvalstu īstenošanas pasākumiem.

               3)

                  Lietderīgas tiesiskās aizsardzības neesamība.

               Eiropas Kopienu tiesībās administratīvajā un tiesas procesā esot spēkā procesa sacīkstes princips. Saskaņā ar šo principu lietas dalībniekiem praksē būtu jābūt tiesībām iesniegt prasību vai citiem lietderīgiem tiesiskiem līdzekļiem pret lēmumu. Ja tiktu noliegtas tiesības iesniegt prasību, tad prasītājiem nevienā šī procesa stadijā nebūtu iespēja apstrīdēt iestādes lēmumu, ar kuru viņu zemesgabali tiek iekļauti Natura 2000 tīklā un tiem uzlikti ierobežojumi noplicināšanas aizlieguma un izvērtēšanas pienākuma veidā. Runa esot par lēmumu, ar kuru tika galēji izlemts par teritoriju statusu kā Natura 2000 teritorijām.

      (1)  OV L 40, 1. lpp.

      (2)  OV L 206, 7. lpp.


title: Lieta T-202/15: Vispārējās tiesas 2015. gada 20. novembra rīkojums – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”) Kopienas preču zīme — Kopienas grafiskas preču zīmes “WORLD OF BINGO” reģistrācijas pieteikums — Absolūts atteikuma pamats — Aprakstošs raksturs — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

text:
               1.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 38/59

         Vispārējās tiesas 2015. gada 20. novembra rīkojums – Zitro IP/ITSB (“WORLD OF BINGO”)
   (Lieta T-202/15) (1)

   (Kopienas preču zīme - Kopienas grafiskas preču zīmes “WORLD OF BINGO” reģistrācijas pieteikums - Absolūts atteikuma pamats - Aprakstošs raksturs - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)
   (2016/C 038/79)
   Tiesvedības valoda – spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Zitro IP Sàrl (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – A. Canela Giménez, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji – V. Melgar un J. Crespo Carrillo)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas ceturtās padomes 2015. gada 23. februāra lēmumu lietā R 1899/2014–4 attiecībā uz pieteikumu reģistrēt grafisku apzīmējumu “WORLD OF BINGO” kā Kopienas preču zīmi

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Zitro IP Sàrl atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 198, 15.6.2015.


title: Lieta C-360/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

text:
               24.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/8

         Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste
   (Lieta C-360/11)
   2011/C 282/15
   Tiesvedības valoda — spāņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — L. Lozano Palacios)

      Atbildētāja: Spānijas Karaliste

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, piemērojot samazinātu PVN likmi:

                           —

                           medicīniskām vielām, kuras var parasti izmantot un kuras ir piemērotas zāļu izgatavošanai, saskaņā ar Spānijas likuma par PVN 91. panta pirmās daļas 1. punkta 5. apakšpunktu un šī panta otrās daļas 1. punkta 3. apakšpunktu;

                           —

                           medicīnas precēm, materiāliem, līdzekļiem vai ierīcēm, ko, objektīvi vērtējot, var izmantot tikai, lai novērstu, diagnosticētu, ārstētu, atvieglotu vai izārstētu cilvēku vai dzīvnieku slimības vai kaites, bet kas nav tādas, “kuras parasti izmanto, lai atvieglotu vai ārstētu invaliditāti, tikai invalīdu personīgai izmantošanai”, saskaņā ar Spānijas likuma par PVN 91. panta pirmās daļas 1. punkta 6. apakšpunkta noteikumiem;

                           —

                           ierīcēm un palīgierīcēm, ko būtībā vai galvenokārt izmanto, lai atvieglotu dzīvnieku fiziskus trūkumus, saskaņā ar Spānijas likuma par PVN 91. panta pirmās daļas pirmā punkta 6. apakšpunktu;

                           —

                           ierīcēm un palīgierīcēm, ko būtībā vai galvenokārt izmanto, lai atvieglotu cilvēku fiziskus trūkumus, bet kas nav paredzēti “invalīdu” personiskai lietošanai, lietojot šo jēdzienu tā ierastajā nozīmē, proti, atšķirīgā un ierobežotākā nozīmē no jēdziena “slimnieks”, saskaņā ar Spānijas likuma par PVN 91. panta pirmās daļas 1. punkta 6. apakšpunkta pirmo iedaļu,

                     Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) 98. pantā, lasot to kopā ar III pielikumu, paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Komisija uzskata, ka Spānijas likuma par PVN 91. panta pirmās daļas 1. punkta 5. un 6. apakšpunktā un šī panta otrās daļas 1. punkta 3. apakšpunktā paredzētā samazinātas likmes PVN sistēma pārkāpj PVN direktīvā atļauto, jo pārsniedz dalībvalstīm direktīvas III pielikuma 3. un 4. kategorijā sniegtās iespējas. Spānijas iestāžu interpretācija esot pretrunā direktīvas tekstam un sistēmai, kā arī pretēja judikatūrai, saskaņā ar kuru izņēmumi no kopējās PVN sistēmas vispārīgajām tiesību normām ir interpretējami šauri.

      (1)  OV L 347, 1. lpp.


title: Lieta T-389/09: Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūnijā — Labate /Komisija

text:
               19.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 312/30

         Prasība, kas celta 2009. gada 22. jūnijā — Labate/Komisija
   (Lieta T-389/09)
   2009/C 312/51
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Kay Labate, Tarkīnija (Itālija) (pārstāvis — I. Forrester, QC)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi bezdarbību EKL 232. panta izpratnē;

               —

               piespriest Komisijai veikt nepieciešamos pasākumus Pirmās instances tiesas rīkojuma izpildei;

               —

               piešķirt šai tiesvedībai pienācīgu prioritāti, lai izvairītos no lietas materiālu papildināšanas ar atsevišķu lūgumu par lietas paātrinātu izskatīšanu, un pasludināt spriedumu sešu nedēļu laikā;

               —

               izdot rīkojumu par tādu citu vai papildu darbību veikšanu, kādas Pirmās instances tiesa uzskata par nepieciešamām;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   2009. gada 20. februārī prasītāja iesniedza oficiālu lūgumu EKL 232. panta izpratnē, lai Komisija pieņemtu lēmumu, atzīstot, ka prasītājas mirušā vīra plaušu vēzis ir radies profesionālās darbības rezultātā Civildienesta noteikumu 73. panta un Kopējo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku izpratnē.
   Tā kā noteiktajā termiņā netika pieņemts neviens šāds lēmums vai jebkāda veida nostāja, prasītāja lūdz Pirmās instances tiesu atzīt, ka Komisija, saprātīgā termiņā nepieņemot lēmumu par lūgumu atzīt viņas vīra arodslimību, nav izpildījusi tai Civildienesta noteikumu 90. pantā un Kopējo noteikumu par Eiropas Kopienu ierēdņu apdrošināšanu pret nelaimes gadījumu un arodslimību risku 23. pantā paredzētos pienākumus un tādēļ ir atbildīga par bezdarbību EKL 232. panta izpratnē.


title: Lieta C-449/09: Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 28. oktobra rīkojums ( Sofiyski gradski sad , Bulgārija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Buulgaria OOD (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa — Preču zīmes — Direktīva 89/104/EEK — Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu tirgū EEZ bez viņa piekrišanas)

text:
               19.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 89/2

         Tiesas (piektā palāta) 2010. gada 28. oktobra rīkojums (Sofiyski gradski sad, Bulgārija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Canon Kabushiki Kaisha/IPN Buulgaria OOD

   (Lieta C-449/09) (1)

   (Reglamenta 104. panta 3. punkta pirmā daļa - Preču zīmes - Direktīva 89/104/EEK - Preču zīmes īpašnieka tiesības iebilst pret preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu tirgū EEZ bez viņa piekrišanas)
   2011/C 89/02
   Tiesvedības valoda — bulgāru

      Iesniedzējtiesa

      Sofiyski gradski sad

      Lietas dalībnieki pamata procesā

      Prasītāja: Canon Kabushiki Kaisha

      Atbildētāja: IPN Buulgaria OOD

      Priekšmets

   Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Sofiyski gradski sad — Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (OV L 40, 1. lpp.), 5. panta kopsakarā ar 7. pantu interpretācija — Oriģinālu preču paralēla ievešana bez preču zīmes piešķirto tiesību īpašnieka piekrišanas — Šī īpašnieka iespējas iebilst pret preču zīmei identiska apzīmējuma izmantošanu komercdarījumos bez viņa piekrišanas — Īpašnieka tiesību neizsmelšana

      Rezolutīvā daļa:

   Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmās Direktīvas 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka preču zīmes īpašnieks var iebilst pret preču, ko aptver šī preču zīme, pirmo laišanu tirgū Eiropas Ekonomikas zonā bez viņa piekrišanas.

      (1)  OV C 100, 17.04.2010.


title: Lieta T-783/14: Prasība, kas celta 2014. gada 25. novembrī – SolarWorld/Komisija

text:
               2.3.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 73/40

      Prasība, kas celta 2014. gada 25. novembrī – SolarWorld/Komisija
      (Lieta T-783/14)
      (2015/C 073/51)
      Tiesvedības valoda – angļu

         Lietas dalībnieki

         Prasītāja: SolarWorld AG (Bonna, Vācija) (pārstāvji – L. Ruessmann, advokāts, un J. Beck, Solicitor)

         Atbildētāja: Eiropas Komisija

         Prasītājas prasījumi:

                  —

                  atzīt prasību par pieņemamu un pamatotu;

                  —

                  atcelt apstrīdēto aktu; un

                  —

                  piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti

      Ar savu prasību prasītāja lūdz atcelt Komisijas lēmumu koriģēt tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu minimālo importa cenu, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas.
      Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza vienu pamatu apgalvojot, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas Nr. 1225/2009 (1) 8. panta 1. punktu un Padomes Regulas Nr. 597/2009 (2) 13. panta 1. punktu, koriģējot minimālo importa cenu, bet neveicot novērtējumu par to, vai koriģētā importa cena bija piemērota, lai novērstu dempinga un subsidēšanas kaitīgās sekas.

         (1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009, par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343,51. lpp.).

         (2)  Padomes 2009. gada 11. jūnijs Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 188, 93. lpp.).


title: Tiesas (sestā palāta) 2000. gada 15. jūlija spriedums lietā C-141/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 2000/52/EK — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/13

      TIESAS

   (sestā palāta)
   2000. gada 15. jūlija
   spriedums lietā C-141/03: Eiropas Kopienu Komisija pret Zviedrijas Karalisti (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 2000/52/EK - Netransponēšana noteiktajā termiņā)
   (2004/C 228/24)
   Tiesvedības valoda: zviedru
   Lietā C-141/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji J. Flett un P. Hellström) pret Zviedrijas Karalisti (pārstāvis A. Kruse) par prasību par valsts pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226.pantu, kas iesniegta 2003.gada 28.martā, Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas spriekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, tiesas sekretārs R. Grass 2004.gada 15.jūlijā pasludināja spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir sekojoša:
   Nepieņemot nepieciešamos likumdošanas, regulējošos un administratīvos noteikumus, kas ir nepieciešami, lai ievērotu Komisijas 2000.gada 26.jūlija Direktīvu 2000/52/EK, kas groza Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisko uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva.
   Zviedrijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

      (1)  OV C 146, 21.6.2003.


title: Lieta T-250/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu lietā F-44/15 Spadafora/Komisija 2016. gada 23. maijā iesniedza Sergio Spadafora

text:
               11.7.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 251/41

         Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu lietā F-44/15 Spadafora/Komisija 2016. gada 23. maijā iesniedza Sergio Spadafora

   (Lieta T-250/16 P)
   (2016/C 251/47)
   Tiesvedības valoda – itāļu

      Lietas dalībnieki

      Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Sergio Spadafora (Brisele, Beļģija) (pārstāvis – G. Belotti, advokāts)

      Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija
   Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

               —

               atcelt pārsūdzēto rīkojumu;

               —

               izspriest pirmajā instancē iesniegto prasību pēc būtības, apmierinot visus prasījumus, kurus tajā formulējis apelācijas sūdzības iesniedzējs, ieskaitot zaudējumu atlīdzību, kuras apmērs jānosaka Vispārējai tiesai taisnīgā veidā;

               —

               piespriest [Komisijai] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Šī apelācijas sūdzība ir par Civildienesta tiesas 2016. gada 7. aprīļa rīkojumu, ar kuru daļēji kā acīmredzami nepieņemama un daļēji kā acīmredzami nepamatota tika noraidīta prasība, kuras priekšmets galvenokārt bija, pirmkārt, atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ģenerāldirektora lēmumu neizvēlēties prasītāja kandidatūru nodaļas “Juridiskās konsultācijas” vadītāja amatam, un, otrkārt, piespriest atbildētājai atlīdzināt zaudējumus, kuri, viņaprāt, radušies no zaudētās iespējas tikt izvēlētam darbam šādā amatā.
   Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza piecus pamatus.

               1.

               Pirmais pamats ir par procesuālajiem pārkāpumiem Civildienesta tiesā, kas ir negatīvi ietekmējuši apelācijas sūdzības iesniedzēja intereses.

                           —

                           Šajā ziņā īpaši tiek uzsvērts, ka pārsūdzētajā rīkojumā vispār neesot sniegta nekāda argumentācija attiecībā uz prasības nepamatotības iespējami acīmredzamo raksturu.

               2.

               Otrais pamats ir par saturiski neprecīziem faktu konstatējumiem salīdzinājumā ar faktiem, kuri izriet no lietas materiāliem.

                           —

                           Šajā ziņā īpaši tiek uzsvērts, ka attiecīgajā amatā izvēlētajam pretendentam trūkstot pieredzes un esot nepareizi izvērtētas prasības attiecībā uz ģeogrāfisko līdzsvaru, kā arī uz vienādiem nopelniem.

               3.

               Trešais pamats ir par Savienības tiesību normu pārkāpumu, kas pieļauts, kandidātu priekšatlases posmā nepiemērojot nediskriminācijas pilsonības dēļ un nediskriminācijas valodas dēļ principu.

               4.

               Ceturtais pamats ir par faktu neprecīzu juridisku kvalifikāciju.

               5.

               Piektais pamats ir par neprecīzu tā apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījuma “juridisko kvalifikāciju”, kurā tas lūdza Civildienesta tiesu apstrīdētā lēmuma spēkā neesamības sekas paplašināt, lai noteiktu, ka attiecīgā atlases procedūra nav spēkā sākot no brīža, kad “apgalvotais prettiesiskums” tika konstatēts.


title: lieta C-115/09: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) 2009. gada 27. marta rīkojumu — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg

text:
               20.6.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 141/26

         Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Vācija) 2009. gada 27. marta rīkojumu — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V./Bezirksregierung Arnsberg
   (lieta C-115/09)
   2009/C 141/46
   Tiesvedības valoda — vācu

      Iesniedzējtiesa

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Lietas dalībnieki pamata procesā

   Prasītāji: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland, Landesverband Nordrhein-Westfalen e.V.
   Atbildētāja: Bezirksregierung Arnsberg

      Prejudiciālie jautājumi

               1)

               Vai Direktīvas 85/337/EEK (1) 10.a pantā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2003/35/EK (2), ir prasīts, ka nevalstiskas organizācijas, kas prasa piekļuvi dalībvalsts, kuras administratīvā procesa tiesībās ir prasīts, lai būtu noticis tiesību aizskārums, tiesām var vērsties pret jebkuru iecerētā pasākuma atļaušanai nozīmīgu vides tiesību normu pārkāpumu, tātad arī tādu tiesību normu pārkāpumu, kuras ir paredzētas tikai sabiedrības interesēs un nekādā ziņā nav paredzētas indivīdu tiesību aizsardzībai?

               2)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. jautājumu ir neierobežoti apstiprinoša:
               Vai Direktīvas 85/337/EEK 10.a pantā, ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2003/35/EK, ir prasīts, ka nevalstiskas organizācijas, kas prasa piekļuvi dalībvalsts, kuras administratīvā procesa tiesībās ir prasīts, lai būtu noticis tiesību aizskārums, tiesām var vērsties pret tādu iecerētā pasākuma atļaušanai nozīmīgu vides tiesību normu pārkāpumu, kuras ir tieši pamatotas ar Kopienu tiesībām vai ar kurām valsts tiesību sistēmā ir transponētas Kopienu vides tiesību normas, tātad arī pret tādu tiesību normu pārkāpumu, kuras ir paredzētas tikai sabiedrības interesēs un nekādā ziņā nav paredzētas indivīdu tiesību aizsardzībai?

                           a)

                           gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājumu ir pamatā apstiprinoša:
                           Vai Kopienu vides aizsardzības normām ir jāatbilst noteiktām satura prasībām, lai tās varētu apstrīdēt?

                           b)

                           gadījumā, ja atbilde uz 2. jautājuma a) punktu ir apstiprinoša:
                           Par kādām satura prasībām (piem., tieša iedarbība, aizsardzības mērķis, mērķa noteikšana) ir runa?

               3)

               Gadījumā, ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša:
               Vai no Direktīvas tieši izriet šādas, valsts iekšējās tiesībās noteiktos nosacījumus pārsniedzošas, nevalstisko organizāciju tiesības uz piekļuvi tiesai?

      (1)  Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 05.07.1985., 40.–48. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Direktīva 2003/35/EK, ar ko paredz sabiedrības līdzdalību dažu ar vidi saistītu plānu un programmu izstrādē un ar ko attiecībā uz sabiedrības līdzdalību un iespēju griezties tiesās groza Padomes Direktīvas 85/337/EEK un 96/61/EK (OV L 156, 25.06.2003., 17.–25. lpp.).


title: Lieta T-253/13: Vispārējās tiesas 2015. gada 12. novembra spriedums – Orthogen/ITSB – Arthrex (“IRAP”) Kopienas preču zīme — Spēkā neesamības atzīšanas process — Kopienas vārdiska preču zīme “IRAP” — Absolūts atlekuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts

text:
               11.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 7/18

         Vispārējās tiesas 2015. gada 12. novembra spriedums – Orthogen/ITSB – Arthrex (“IRAP”)
   (Lieta T-253/13) (1)

   (Kopienas preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Kopienas vārdiska preču zīme “IRAP” - Absolūts atlekuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts)
   (2016/C 007/24)
   Tiesvedības valoda – vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Orthogen AG (Diseldorfa, Vācija) (pārstāvji – M. Finger un S. Krüger, advokāti)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis – sākotnēji D. Walicka un A. Schifko)

      Otra procesa ITSB Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Arthrex GmbH (Garching, Vācija) (pārstāvji – R. Greiffenberg un O. Stöckel, advokāti)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelācijas pirmās padomes 2013. gada 21. februāra lēmumu lietā R 382/2012–1 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Arthrex GmbH un Orthogen AG

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               Orthogen AG sedz savus, kā arī atlīdzina Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) un Arthrex GmbH tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 207, 20.7.2013.


title: Lieta T-118/07: Vispārējās tiesas 2011. gada 18. februāra spriedums — P.P.TV /ITSB — Rentrak ( “PPT” ) (Kopienas preču zīme — Iebildumu process — Kopienas vārdiskas preču zīmes “PPT” reģistrācijas pieteikums — Agrāka valsts grafiska preču zīme “PPTV” — Relatīvs atteikuma pamatojums — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

text:
               2.4.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/19

         Vispārējās tiesas 2011. gada 18. februāra spriedums — P.P.TV/ITSB — Rentrak (“PPT”)
   (Lieta T-118/07) (1)

   (Kopienas preču zīme - Iebildumu process - Kopienas vārdiskas preču zīmes “PPT” reģistrācijas pieteikums - Agrāka valsts grafiska preču zīme “PPTV” - Relatīvs atteikuma pamatojums - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts (tagad — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts)
   2011/C 103/32
   Tiesvedības valoda — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabona, Portugāle) (pārstāvji — I. de Carvalho Simões un J.M. Conceição Pimenta, avocats)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — sākumā S. Laitinen, vēlāk D. Botis)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Rentrak Corp. (Portland, Orégon, Amerikas Savienotās Valstis)

      Priekšmets

   Prasība par ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 17. janvāra lēmumu lietā R 1040/2005-1 attiecībā uz iebildumu procesu starp P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA un Rentrak Corp.

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               P.P.TV — Publicidade de Portugal e Televisão, SA atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 155, 07.07.2007.


title: Lieta T-449/13: Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — CEDC International /ITSB — Fabryka Wódek Polmos Łańcut ( “WISENT” )

text:
               19.10.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/22

         Prasība, kas celta 2013. gada 23. augustā — CEDC International/ITSB — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (“WISENT”)
   (Lieta T-449/13)
   2013/C 304/39
   Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polija) (pārstāvis — M. Siciarek, advokāts)

      Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

      Otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S. A. (Łańcut, Polija)

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju ceturtās padomes 2013. gada 10. jūnija lēmumu lietā R 33/2012-4;

               —

               piespriest atbildētājam un otrai procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniecei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

      Reģistrēta Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums par spēkā neesamības atzīšanu: grafiska preču zīme zaļā, sarkanā un zelta krāsā, kurā attēlots vērsia un ietverts vārdisks elements “WISENT”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. un 33. klasē — Kopienas preču zīmes reģistrācija Nr. 5 142 039

      Kopienas preču zīmes īpašniece: otra procesa ITSB Apelāciju padomē dalībniece

      Lietas dalībniece, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: prasītāja

      Pieteikuma par spēkā neesamības atzīšanu pamatojums: pamatojums ir atrodams Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (KPZR) (1) 53. panta 1. punkta a) apakšpunktā, lasot to kopā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu un 8. panta 5. punktu

      Anulēšanas nodaļas lēmums: apstrīdēto Kopienas preču zīmi atzīt par spēkā neesošu

      Apelāciju padomes lēmums: apstrīdēto lēmumu atcelt

      Izvirzītie pamati: KPZR 53. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, 8. panta 5. punkta, lasot to kopā ar 76. panta 1. punktu, 75. pantu, 76. panta 1. un 2. punktu, pārkāpums

      (1)  OV L 78, 1. lpp.


title: Lieta T-260/04: Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Cestas /Komisija (Prasība atcelt tiesību aktu — Eiropas attīstības fonds — Avansa atmaksa — Paziņojums par parādu — Akts, kas nav pārsūdzams — Sagatavojošs akts — Nepieņemamība)

text:
               24.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 128/30

         Pirmās instances tiesas 2008. gada 17. aprīļa spriedums — Cestas/Komisija
   (Lieta T-260/04) (1)

   (Prasība atcelt tiesību aktu - Eiropas attīstības fonds - Avansa atmaksa - Paziņojums par parādu - Akts, kas nav pārsūdzams - Sagatavojošs akts - Nepieņemamība)
   (2008/C 128/65)
   Tiesvedības valoda — itāļu
   Lietas dalībnieki

      Prasītājs: Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas), Boloņa (Itālija) (pārstāvji — sākotnēji N. Amadei un C. Turk, pēc tam N. Amadei un P. Manzini)

      Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un F. Dintilhac)
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas (delegācijas Gvinejas Republikā) 2004. gada 21. aprīļa lēmumu, kas prasītājam tika nosūtīts ar ierakstītu vēstuli un tam pieprasīja samaksāt 959 543 835 Gvinejas frankus (EUR 397 126,02).
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt kā nepieņemamu;

               2)

                  Centro di educazione sanitaria e tecnologie appropriate sanitarie (Cestas) sedz trīs piektdaļas no saviem izdevumiem. Tas arī atlīdzina trīs piektdaļas no Komisijas tiesāšanās izdevumiem;

               3)

               Komisija sedz divas piektdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem. Tāpat tā atlīdzina divas piektdaļas no Cestas tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 217, 28.8.2004.


title: Lieta T-17/03: Pirmās instances tiesas  2006. gada 6. aprīļa  spriedums —  Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke  pret Komisiju (Valsts atbalsts — Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai — Atbalsta nepieciešamība)

text:
               3.6.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 131/38

         Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. aprīļa spriedums — Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke pret Komisiju
   (Lieta T-17/03) (1)

   (Valsts atbalsts - Pamatnostādnes par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai - Atbalsta nepieciešamība)
   (2006/C 131/70)
   Tiesvedības valoda — vācu
   Lietas dalībnieki
   Prasītājs: Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH, Gota [Gotha] (Vācija) (pārstāvis — M. Macats [M. Matzat], advokāts)
   Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kreišics [V. Kreuschitz] un V. di Buči [V. di Bucci])
   Priekšmets
   Lūgums atcelt Komisijas 2002. gada 30. oktobra Lēmumu 2002/194/EK par valsts atbalstu, ko Vācija piešķīrusi Schmitz-Gotha Fahrzeugwerke GmbH (OV 2003, L 77, 41. lpp.)
   Rezolutīvā daļa:

               1)

               prasību noraidīt;

               2)

               prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

      (1)  OV C 124, 24.05.2003.


title: Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 15. jūlijā lietā C-495/01: Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 77/388/EEK — PVN — 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts — Summa, kurai uzliek nodokli — Subsīdija, kas tieši saistīta ar cenu — Regula (EK) Nr. 603/95 — Atbalstu piešķiršana žāvētās rupjās lopbarības tirgū)

text:
               11.9.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 228/3

      TIESAS SPRIEDUMS

   (otrā palāta)
   2004. gada 15. jūlijā
   lietā C-495/01: Eiropas Kopienu Komisija pret Somijas Republiku (1)

   (Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 77/388/EEK - PVN - 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts - Summa, kurai uzliek nodokli - Subsīdija, kas tieši saistīta ar cenu - Regula (EK) Nr. 603/95 - Atbalstu piešķiršana žāvētās rupjās lopbarības tirgū)
   (2004/C 228/05)
   Tiesvedības valoda: somu
   Lietā C-496/01 Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv E. Traversa un I. Koskinen, pārstāvji, pret Somijas Republiku, ko pārstāv T. Pynnä, pārstāve, kuru atbalsta Vācijas Federatīvā Republika, ko pārstāv W.-D. Plessing un M. Lumma, pārstāvji, un Zviedrijas Karaliste, ko pārstāv A. Kruse, pārstāvis un A. Falk, pārstāve, par pieteikumu atzīt, ka, atturoties aplikt ar pievienotās vērtības nodokli atbalstu summas, kas izmaksātas, piemērojot Padomes 1995. gada 21. februāra Regulu (EK) Nr. 603/95 par žāvētās rupjās lopbarības tirgus kopīgo organizāciju (OV L 63, 1. lpp.), Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 11. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem- Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienota aprēķina bāze (OV L 145, 1. lpp.), Tiesa, otrā palāta, (šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši C. Gulmann (referents), J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore) 2004. gada 15. jūlijā ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

               1)

               Prasību noraidīt.

               2)

               Piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

               3)

               Vācijas Federatīvā Republika un Zviedrijas Karaliste sedz savus izdevumus pašas.

      (1)  OV C 58, 2.3.2002.


title: Lieta F-62/07: Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūnijā — De Fays /Komisija

text:
               25.8.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 199/53

         Prasība, kas celta 2007. gada 20. jūnijā — De Fays/Komisija
   (Lieta F-62/07)
   (2007/C 199/102)
   Tiesvedības valoda — franču
   Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Chantal De Fays, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — P.-P. Guhuchten un Ph. Reyniers, avocats)

      Atbildētājs: Eiropas Kopienu Komisija
   Prasītājas prasījumi:

               —

               atcelt Komisijas 2007. gada 16. marta lēmumu, ar kuru noraidīti prasītājas pirmstiesvedības prasījumi par zaudējumu atlīdzību;

               —

               piespriest Komisijai samaksāt summu EUR 25 000;

               —

               piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

         Pamati un galvenie argumenti
   Prasītāja iesniedza sūdzību par Iecēlējinstitūcijas 2006. gada 15. septembra lēmumu, ar kuru tai piešķirta zaudējumu atlīdzība tikai EUR 500 apmērā kā kompensācija par nemantisku kaitējumu, ko viņa cietusi sakarā ar viņas Karjeras attīstības ziņojuma (turpmāk tekstā — “KAZ”) sastādīšanu saistībā ar novērtējumu 2003., 2004. un 2005. gadā. Ar apstrīdēto lēmumu Iecēlējinstitūcija šo sūdzību noraidīja.
   Pamatojot savu prasību, prasītāja norāda, ka procedūras attiecīgā KAZ sastādīšanai notika par vēlu un radīja nedrošību attiecībā uz viņas karjeras attīstību. Turklāt tas, ka visos KAZ tika atkārtots saturs, kas, kā tiek apgalvots, bija kaitējošs un neatbilstošs, radīja nemantisku kaitējumu. Komisija neesot ievērojusi pienākumus, ko tai rada cilvēkaieņas aizsardzības princips, labas pārvaldības princips, rūpības princips un, pēc analoģijas, Kopienas tiesību normas, kas piemērojamas attiecībā uz uzmākšanos darba vietā (1).

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.); Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīva 2004/113/EK, ar kuru īsteno principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu (OV L 373, 37. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva 2002/73/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem (OV L 269, 15. lpp.).


title: Lieta C-407/10: Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika

text:
               9.10.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 274/20

         Prasība, kas celta 2010. gada 16. augustā — Eiropas Komisija/Igaunijas Republika
   (Lieta C-407/10)
   ()
   2010/C 274/31
   Tiesvedības valoda — igauņu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — A. Sipos un E. Randvere)

      Atbildētāja: Igaunijas Republika

      Prasītājas prasījumi:

               —

               atzīt, ka, nepaziņojot par normatīvu un administratīvu aktu pieņemšanu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 5. septembra Direktīvas 2007/47/EK, ar kuru groza Padomes Direktīvu 90/385/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz aktīvām implantējamām medicīnas ierīcēm, Padomes Direktīvu 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm un Direktīvu 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (1), prasības, Igaunijas Republika nav izpildījusi šajā direktīvā paredzētos pienākumus;

               —

               piespriest Igaunijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

      Pamati un galvenie argumenti

   Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesību sistēmā beidzās 2008. gada 21. decembrī.

      (1)  OV L 247, 21. lpp.


title: Lieta T-296/08: Vispārējās tiesas 2012. gada 28. marta spriedums — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung /Komisija (Trešo valstu pilsoņu integrācijas (INTI) programmas ietvaros pārskaitīts atbalsts — Saņēmējam pārskaitāmās summas noteikšana — Kļūdas vērtējumā)

text:
               12.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 138/14

         Vispārējās tiesas 2012. gada 28. marta spriedums — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisija
   (Lieta T-296/08) (1)

   (Trešo valstu pilsoņu integrācijas (INTI) programmas ietvaros pārskaitīts atbalsts - Saņēmējam pārskaitāmās summas noteikšana - Kļūdas vērtējumā)
   2012/C 138/24
   Tiesvedības valoda — vācu

      Lietas dalībnieki

      Prasītāja: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji — sākotnēji U. Claus, vēlāk S. Reichmann un L. J. Schmidt, advokāti)

      Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — sākotnēji B. Simon, pēc tam S. Grünheid, kuriem palīdz R. Van der Hout, advokāts)

      Priekšmets

   Prasība atcelt Komisijas 2008. gada 23. maija lēmumu neatzīt daļu no prasītājas segtajām izmaksām saskaņā ar līgumu par subsīdiju piešķiršanu JLS/2004/INTI/077

      Rezolutīvā daļa:

               1)

               atcelt Komisijas 2008. gada 23. maija lēmumu neatzīt daļu no Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV segtajām izmaksām saskaņā ar līgumu par subsīdiju piešķiršanu JLS/2004/INTI/077 daļā, kas attiecas uz izmaksām pozīcijās B 9, B 10, B 37, B 38 un G 5;

               2)

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pati un atlīdzina divas trešdaļas no Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumiem. Komisija sedz vienu trešdaļu no saviem tiesāšanās izdevumiem pati un atlīdzina vienu trešdaļu no Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung tiesāšanās izdevumiem.

      (1)  OV C 247, 27.09.2008.