title: 2016 m. balandžio 1 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2016/481, kuriuo panaikinamas Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas

text:
2.4.2016

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 87/24

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2016/481
   2016 m. balandžio 1 d.
   kuriuo panaikinamas Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą (1), ypač į jo 247–249 straipsnius,
   kadangi:

               (1)

               Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013 (2), kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, taikomas nuo 2016 m. gegužės 1 d. Tuo reglamentu nuo 2016 m. gegužės 1 d. pakeičiamas Reglamentas (EEB) Nr. 2913/92. Juo Komisijai taip pat suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomos tam tikros neesminės Sąjungos muitinės kodekso nuostatos, ir įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos vienodos Kodekso įgyvendinimo sąlygos;

               (2)

               naudodamasi deleguotaisiais įgaliojimais Komisija priėmė Deleguotąjį reglamentą (ES) 2015/2446 (3). Naudodamasi įgyvendinimo įgaliojimais Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2015/2447 (4). Abu šie reglamentai taip pat taikomi nuo 2016 m. gegužės 1 d.;

               (3)

               nuo Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 ir Įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2447 taikymo pradžios dienos Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 (5), kuriuo nustatomos Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 įgyvendinimo nuostatos, tampa nereikalingas ir todėl nuo tos dienos turėtų būti panaikintas;

               (4)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 panaikinamas.
   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis taikomas nuo 2016 m. gegužės 1 d.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2016 m. balandžio 1 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  OL L 302, 1992 10 19, p. 1.

      (2)  2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (OL L 269, 2013 10 10, p. 1).

      (3)  2015 m. liepos 28 d. Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) 2015/2446, kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013 papildomas išsamiomis taisyklėmis, kuriomis patikslinamos kai kurios Sąjungos muitinės kodekso nuostatos (OL L 343, 2015 12 29, p. 1).

      (4)  2015 m. lapkričio 24 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/2447, kuriuo nustatomos išsamios tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų įgyvendinimo taisyklės (OL L 343, 2015 12 29, p. 558).

      (5)  1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, 1993 10 11, p. 1).


title: 2013 m. sausio 31 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 87/2013, kuriuo ištaisoma Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 29/2012 dėl prekybos alyvuogių aliejumi standartų redakcija lenkų kalba

text:
1.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 32/7

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 87/2013
   2013 m. sausio 31 d.
   kuriuo ištaisoma Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 29/2012 dėl prekybos alyvuogių aliejumi standartų redakcija lenkų kalba
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (1), ypač į jo 113 straipsnio 1 dalies a punktą ir jo 121 straipsnio pirmos pastraipos a punktą kartu su 4 straipsniu,
   kadangi:

               (1)

               2012 m. sausio 13 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 29/2012 dėl prekybos alyvuogių aliejumi standartų (2) redakcijoje lenkų kalba yra klaida. Pirmosios iš dviejų etikečių, nurodytų to reglamento 3 straipsnio antros pastraipos d punkte, tekste klaidingai nurodoma „po alyvuogių aliejaus spaudimo gautas išspaudas“ vietoje „po alyvuogių aliejaus spaudimo gautą produktą“. Todėl reglamento redakcijoje lenkų kalba abiejų etikečių prasmė vienoda;

               (2)

               todėl reikėtų atitinkamai pataisyti įgyvendinimo Reglamentą (ES) Nr. 29/2012;

               (3)

               kad nebūtų padaryta žala ūkinės veiklos vykdytojams, kurie ėmė laikytis neteisingos prievolės, numatytos Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 29/2012 redakcijoje lenkų kalba, jiems turėtų būti leista neteisingas etiketes tam tikrą laiką naudoti. Kad toks laikotarpis būtų kiek galima trumpesnis, šis reglamentas turi įsigalioti kitą dieną po jo paskelbimo;

               (4)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Taikoma tik redakcijai lenkų kalba.
   2 straipsnis
   Produktais, kurie buvo pagaminti ir paženklinti Europos Sąjungoje ar importuoti į Sąjungą ir išleisti į laisvą apyvartą remiantis Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 29/2012 redakcija lenkų kalba prieš įsigaliojant šiam reglamentui, gali būti prekiaujama iki 2014 m. vasario 2 d.
   3 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. sausio 31 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 12, 2012 1 14, p. 14.


title: 2013 m. sausio 17 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 78/2013, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas, nustatytas tam tikroms importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno

text:
29.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 27/1

         TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 78/2013
   2013 m. sausio 17 d.
   kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas, nustatytas tam tikroms importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
   kadangi:
   A.   PROCEDŪRA

   1.   Laikinosios priemonės

               (1)

               2012 m. liepos 31 d. Reglamentu (ES) Nr. 699/2012 (2) Europos Komisija (toliau – Komisija) nustatė laikinąjį antidempingo muitą tam tikroms importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno.

               (2)

               Tyrimas inicijuotas 2011 m. lapkričio 1 d. paskelbus pranešimą apie inicijavimą (3), po to, kai 2011 m. rugsėjo 20 d. buvo gautas Europos Sąjungos plieninių sandūriniu būdu privirinamų jungiamųjų detalių apsaugos komiteto (toliau – skundo pateikėjas) skundas, pateiktas Sąjungos gamintojų, kurie Sąjungoje pagamina didžiąją dalį (šiuo atveju daugiau nei 40 %) visų tam tikrų vamzdžių arba vamzdelių jungiamųjų detalių iš geležies arba plieno, vardu.

               (3)

               Kaip nurodyta laikinojo reglamento 15 konstatuojamojoje dalyje, atliekant dempingo ir žalos tyrimą nagrinėtas laikotarpis nuo 2010 m. spalio 1 d. iki 2011 m. rugsėjo 30 d. (toliau – tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2008 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (toliau – nagrinėjamasis laikotarpis).

         2.   Tolesnė procedūra

               (4)

               Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nuspręsta nustatyti laikinąsias antidempingo priemones (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys pateikė rašytines pastabas, kuriose išdėstė savo nuomonę dėl preliminarių nustatytų faktų. Toms šalims, kurios to pageidavo, taip pat buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.

               (5)

               Komisija toliau rinko ir nagrinėjo visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas.

         3.   Atranka

               (6)

               Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos gamintojų, nesusijusių importuotojų ir eksportuojančių gamintojų atrankos negauta, patvirtinami laikinojo reglamento 5–11 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai.

         4.   Galiojančios priemonės, taikomos kitoms trečiosioms šalims

               (7)

               Primenama, kad galutinės antidempingo priemonės taikomos tam tikroms Malaizijos, Kinijos Liaudies Respublikos, Korėjos Respublikos ir Tailando kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno ir vėliau pradėjus vengti priemonių taip pat tam tikroms Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno, siunčiamoms iš Indonezijos, Šri Lankos, Filipinų ir Taivano (su tam tikromis išimtimis) (4). Pirmiau minėtos šalys toliau bus vadinamos „šalimis, kurioms taikomos antidempingo priemonės“.

         B.   NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS

               (8)

               Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 17 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamasis produktas – vamzdžių ir vamzdelių jungiamosios detalės (išskyrus lietines jungiamąsias detales, junges ir jungiamąsias detales su įsriegtais sriegiais) iš geležies arba plieno (neįskaitant nerūdijančio plieno), kurių didžiausias išorinis skersmuo neviršija 609,6 mm ir kurios naudojamos privirinimui sandūriniu būdu arba kitiems tikslams, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 ir ex 7307 99 80 (toliau – nagrinėjamasis produktas).

               (9)

               Kadangi jokių pastabų dėl nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto negauta, laikinojo reglamento 17–20 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         C.   DEMPINGAS

   1.   Rusija

   1.1.   Normalioji vertė

               (10)

               Vienas Rusijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad apskaičiuojant dempingo skirtumą turėjo būti remiamasi tik iš Rusijos bendrovių gautais duomenimis ir kad neteisinga naudoti Turkijos bendrovių duomenis. Reikėtų priminti, kad nebendradarbiavo nė vienas Rusijos eksportuojantis gamintojas, todėl Rusijai taikoma normalioji vertė buvo nustatyta pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 ir 5 dalis remiantis turimais faktais, t. y. informacija, gauta iš tų Turkijos eksportuojančių gamintojų, kurie naudoja Rusijos besiūlius plieno vamzdžius ir vamzdelius nagrinėjamojo produkto gamybai. Todėl teiginys atmetamas.

               (11)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 22–25 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         1.2.   Eksporto kaina

               (12)

               Kadangi jokių pastabų dėl eksporto kainos nustatymo negauta, laikinojo reglamento 26 ir 27 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         1.3.   Palyginimas

               (13)

               Kadangi jokių pastabų dėl eksporto vertės ir normaliosios vertės palyginimo negauta, laikinojo reglamento 28 ir 29 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         1.4.   Dempingo skirtumas

               (14)

               Vienas Rusijos eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad 23,8 % dydžio laikinasis antidempingo muitas nėra pagrįstas, atsižvelgiant į tai, kad bendrovė į Sąjungą eksportuoja tik plieno alkūnes ir tik labai mažą jų kiekį. Tačiau plieno alkūnės yra šiame tyrime nagrinėjamasis produktas ir to neužginčijo jokia kita suinteresuotoji šalis. Be to, kriterijus, kuriuo remiantis nustatoma, kad importo į Sąjungą apimtis yra nedidelė, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 5 straipsnio 7 dalyje ir 9 straipsnio 3 dalyje, taikomas tik visos šalies, o ne paskirų bendrovių mastu. Todėl teiginys atmetamas.

               (15)

               Kitas Rusijos eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad dempingo nevykdė ir kad tai įrodo tas faktas, kad daugelį kartų jis pralaimėjo plieno alkūnių ir movų tiekimo konkursus konkurentams iš Sąjungos. Kaip minėta pirmiau, primenama, kad nei vienas Rusijos eksportuojantis gamintojas šiame tyrime nebendradarbiavo, todėl Rusijai dempingas apskaičiuotas pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 ir 5 dalis remiantis turimais faktais. Net jei į teiginį būtų atsižvelgta, reikėtų pažymėti, kad konkursų pralaimėjimas konkurentams iš Sąjungos neprieštarauja išvadai dėl Rusijos eksportuojančio gamintojo vykdyto dempingo. Todėl teiginys atmetamas.

               (16)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl dempingo skirtumo skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 30 ir 31 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti nustatyti faktai patvirtinami.

               (17)

               Pagaliau nustatytas visos šalies dempingo skirtumas išreikštas CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, yra toks:

                           Bendrovė

                           Dempingo skirtumas

                           Visos bendrovės

                           23,8 %

         2.   Turkija

   2.1.   Normalioji vertė

               (18)

               Kadangi jokių pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 32–40 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         2.2.   Eksporto kaina

               (19)

               Vienas eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad pelno dydis, gautas dėl jūrų frachto, t. y. skirtumas tarp jo pirkėjams taikyto frachto ir eksportuojančio gamintojo laivybos bendrovei sumokėto frachto, turėtų būti įtrauktas į eksporto kainą. Tačiau, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 8 dalyje, eksporto kaina – tai kaina, faktiškai mokama arba mokėtina už produktą, kai jis parduodamas eksportui iš eksportuojančios šalies į Sąjungą. Pelno dydis, gautas pervežant produktą pirkėjui, negali būti laikomas paties produkto eksporto kainos dalimi. Todėl teiginys atmetamas.

               (20)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto kainos nustatymo negauta, laikinojo reglamento 41–43 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

         2.3.   Palyginimas

               (21)

               Turkijos plieno eksportuotojų asociacija (ÇIB) teigė, kad lyginant eksporto kainą ir normaliąją vertę, nepakankamai atsižvelgta į didelius besiūlių ir suvirintų vamzdelių jungiamųjų detalių kainų skirtumus. Tačiau visos bendradarbiaujančios bendrovės pateikė informaciją apie visus sandorius, susijusius su besiūlių ir suvirintų jungiamųjų detalių pardavimu. Ta informacija nuodugniai remtasi lyginant eksporto kainą ir normaliąją vertę. Kitaip tariant, besiūlės jungiamosios detalės palygintos tik su kitomis besiūlėmis jungiamosiomis detalėmis, o suvirintos jungiamosios detalės lygintos tik su kitomis suvirintomis jungiamosiomis detalėmis. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (22)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl palyginimo nepateikta, laikinojo reglamento 44 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti nustatyti faktai patvirtinami.

         2.4.   Dempingo skirtumai

   a)   Tiriamų bendrovių dempingo skirtumai

               (23)

               Primenama, kad individualus dempingo skirtumas vienam iš trijų bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų laikinai nustatytas palyginus vidutinę svertinę normaliąją vertę su bendrovės vidutine svertine nagrinėjamojo produkto eksporto į Sąjungą kaina. Kadangi jokių pastabų dėl tos bendrovės dempingo skirtumo nustatymo negauta, laikinojo reglamento 46 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

               (24)

               Apskaičiavus kitų dviejų bendradarbiaujančių bendrovių dempingą nustatyta, kad jos vykdė tikslinį dempingą tiek pasirinkto laikotarpio, tiek pasirinktų pirkėjų ir regionų atžvilgiu. Iš tiesų nustatyta aiški jų eksporto kainų tendencija – skirtingiems pirkėjams ir regionams bei skirtingu laikotarpiu taikomos kainos labai skyrėsi (iki 30 % už tokį patį nagrinėjamojo produkto modelį). Be to, palyginus vidutinę svertinę normaliąją vertę ir vidutinę svertinę eksporto kainą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalies pirmojo sakinio pirmoje dalyje nurodytą metodą apskaičiuotas dempingas neatspindėjo viso dviejų minėtų gamintojų vykdomo dempingo masto, kaip paaiškinta šio reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje. Dempingo skirtumas taip pat negalėjo būti nustatytas palyginus individualias normaliąsias vertes su visų individualių eksporto į Sąjungą sandorių kainomis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalies pirmojo sakinio antrą dalį, nes trūko pakankamų vietos sandorių, susijusių su normaliąja verte, atitinkančių eksporto sandorius, kaip nurodyta 28 konstatuojamojoje dalyje.

               (25)

               Todėl siekiant parodyti visą dviejų minėtų bendrovių vykdomo dempingo mastą, vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalimi pagal svertinį vidurkį nustatyta normalioji vertė šių bendrovių atveju palyginta su visų individualių eksporto į Sąjungą sandorių kainomis. Kadangi toks palyginimo metodas yra pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalyje numatytų dviejų pirmųjų metodų išimtis, Komisija atidžiai išnagrinėjo, ar šiuo atveju tikrai buvo įvykdytos sąlygos jam taikyti. Atskleisti nuodugnūs dempingo skaičiavimai, įskaitant nustatytą eksporto kainų struktūrą. Nė vienas Turkijos eksportuojantis gamintojas pagrindinių duomenų neužginčijo.

               (26)

               Tačiau abi bendradarbiaujančios bendrovės, ÇIB ir Turkijos vyriausybė teigė, kad nepakankamai paaiškintas tikslinis dempingas, kurį, kaip nustatyta, vykdė du Turkijos eksportuojantys gamintojai, ir kad bet kokiu atveju eksporto kainų struktūra nebuvo taikyta tyčia. Klausymo dalyvaujant bylas nagrinėjančiam pareigūnui, kurio paprašė du Turkijos eksportuotojai, metu abiem bendrovėms pateikti išsamūs paaiškinimai dėl tikslinio dempingo nustatymo ir pagrindinių dempingo skirtumo skaičiavimų. Komisija taip pat patikslino, kad net jei jų veiksmai nebuvo tyčiniai (5), jie vis tiek laikomi tiksliniu dempingu. Pažymima, kad pagal pagrindinį reglamentą nereikalaujama, kad tyrimą atliekanti institucija nustatytų galimas tikslinio dempingo priežastis, kaip antai valiutos keitimo kursų svyravimai, skirtinga regioninė kainodara ir pan. Pakanka paprasčiausiai nustatyti, kad eksporto kainų struktūra labai skiriasi nelygu pirkėjai, regionai ar laikotarpiai (6). Po klausymo kiekvienai bendrovei buvo pateikta su kiekviena jų susijusių paaiškinimų. Be to, Turkijos nuolatinei atstovybei prie Sąjungos buvo išsiųsta verbalinė nota, kurioje paaiškintas tikslinio dempingo nustatymas ir dempingo skirtumo skaičiavimui taikytas metodas. Taip pat kito klausymo dalyvaujant bylas nagrinėjančiam pareigūnui, kurio paprašė ÇIB, metu ÇIB buvo pateikti išsamūs paaiškinimai dėl tikslinio dempingo nustatymo ir pagrindinių dempingo skirtumo skaičiavimų.

               (27)

               Tyrimo metu kiekvieno iš dviejų eksportuojančių gamintojų atveju buvo nustatyti trys aiškūs eksporto kainų struktūros tipai, apimantys didžiąją dalį pardavimo eksportui į Sąjungą, t. y. eksporto kainos labai skyrėsi nelygu skirtingi pirkėjai, regionai ir laikotarpiai, kaip įrodyta šalims atskleistais pagrindiniais duomenimis. Tai nustatyta nuodugniai išnagrinėjus išskirtines šio atvejo aplinkybes, kuriomis remiantis nuspręsta taikyti tikslinio dempingo nustatymo metodą. Nustačius didelius eksporto kainos skirtumus, ir kadangi tik vieno iš tų trijų eksporto kainų struktūros tipų pakaktų, kad būtų taikytas svertinis vidurkis visų eksporto sandorių individualiomis kainomis palyginimo metodas, nuspręsta, kad šis palyginimo metodas yra tinkamas šiam konkrečiam atvejui. Be to, kiekvienos iš šių dviejų bendrovių atveju, bendra dempingo suma, nustatyta palyginus vidutinę svertinę normaliąją vertę ir vidutinę svertinę nagrinėjamojo produkto eksporto į Sąjungą kainą (pirmasis simetrinis metodas), gerokai skiriasi nuo dempingo sumos, nustatytos palyginus pagal svertinį vidurkį nustatytą normaliąją vertę su visų individualių eksporto į Sąjungą sandorių kainomis (asimetrinis metodas), kaip įrodyta šalims atskleistais pagrindiniais duomenimis. Todėl galima daryti išvadą, kad taikant pirmąjį simetrinį metodą nebūtų deramai atskleistas konkrečiu laikotarpiu, konkrečiuose regionuose ir konkrečių pirkėjų atžvilgiu vykdytas tikslinis dempingas. Kitaip tariant, taikant pirmąjį simetrinį metodą nustatytas dempingo skirtumas iki galo neatspindėtų dviejų minėtų bendrovių vykdomo dempingo masto.

               (28)

               Taip pat nebuvo įmanoma dempingo skirtumo nustatyti palyginus individualias normaliąsias vertes ir individualias visų eksporto į Sąjungą sandorių kainas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalies pirmojo sakinio antrą dalį (antrasis simetrinis metodas). Pagal tą metodą nustatomi individualūs vietos sandoriai, kuriuos galima palyginti su individualiais eksporto sandoriais, atsižvelgiant į tokius veiksnius, kaip antai parduotas kiekis ir sandorio data. Kadangi nepakanka vietos sandorių, susijusių su normaliąja verte, atitinkančių eksporto sandorius, dempingo skirtumo nebuvo įmanoma nustatyti taikant antrąjį simetrinį metodą. Todėl atsižvelgiant į nustatytą eksporto kainų struktūrą, iš kurios matyti, kad kainos iš esmės skyrėsi nelygu skirtingi pirkėjai, regionai ir laikotarpiai, ir į tai, kad abu simetriniai metodai neatspindėtų viso dempingo masto, pagal 2 straipsnio 11 dalies antrą sakinį nuspręsta dempingo skirtumą nustatyti taikant asimetrinį metodą.

               (29)

               Abi bendradarbiaujančios bendrovės ir ÇIB tvirtino, kad neteisinga lyginti į Turkijos liras konvertuotų eksporto kainų, nes produktai į Sąjungą parduodami eurais, o Turkijos lira naudojama tik buhalteriniais tikslais. Teigta, kad euro ir Turkijos liros keitimo kurso svyravimai turėjo didelio poveikio nustatant kainas, o tai neišvengiamai daro nepagrįstą poveikį eksporto kainos palyginimui skirtingais laikotarpiais. Tačiau pagal įprastinę Komisijos praktiką eksporto kainos lyginamos ir dempingo skirtumas apskaičiuojamas ta eksportuojančios šalies bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų valiuta, kuria tvarkoma buhalterinė apskaita. Reikėtų pastebėti, kad normaliajai vertei nustatyti naudotos Turkijos lira išreikštos sąnaudos ir vidaus rinkos kainos. Todėl, eksporto kainos su normaliąja verte lygintos būtent ta valiuta. Taigi vienintelis logiškas būdas eksporto kainų struktūrai nustatyti apskaičiuojant tą patį dempingą – naudoti tas pačias Turkijos lira jau išreikštas eksporto kainas. Pagal pagrindinį reglamentą nėra būtina nagrinėti galimų tikslinio dempingo priežasčių, kaip antai valiutos keitimo kurso svyravimas (7). Todėl teiginys atmetamas.

               (30)

               Abu bendradarbiaujantys eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad siekiant nustatyti eksporto kainų struktūrą reikėtų atsižvelgti į palyginamųjų rūšių produktų kainų svertinį vidurkį, o ne aritmetinį kainų vidurkį. Tačiau pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalyje nurodyta eksporto kainų struktūra, o ne vidutinių svertinių eksporto kainų struktūra ar eksporto verčių struktūra. Taikant vidutinę svertinę eksporto kainą būtų iškraipyta analizė, nes būtų atsižvelgiama į eksporto kiekį, o ne vien į eksporto kainas. Bet kuriuo atveju, net naudojant vidutines svertines kainas vietoj aritmetinio eksporto kainų vidurkio, vis tiek būtų galima nustatyti eksporto kainų struktūrą, iš kurios matyti, kad kainos gerokai skiriasi nelygu pirkėjai, regionai ir laikotarpiai. Dvi šalys nesutiko su tuo, kad labai skiriasi eksporto kainų struktūra, jei iš viso tokių skirtumų esama, kai apskaičiavimui naudojami svertiniai vidurkiai. Pažymima, kad šalys neužginčijo faktinių nustatytų faktų, pagrįstų aritmetiniu vidurkiu, t. y. tinkamu metodu, kaip paaiškinta pirmiau. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (31)

               ÇIB teigė, kad prilyginimo nuliui metodas yra nepagrįstas, ir nurodė į PPO apeliacinės tarybos ataskaitą (8) (Ataskaita dėl patalynės; angl. Bed Linen Report), kurioje nustatyta, kad prilyginimo nuliui metodas prieštarauja PPO antidempingo susitarimui. Tačiau Bendrasis Teismas (9) patvirtino, kad Ataskaitos dėl patalynės išvados negali būti taikomos tikslinio dempingo atveju. Iš tiesų Ataskaita dėl patalynės susijusi tik su prilyginimo nuliui praktika taikant pirmąjį simetrinį metodą ir negali būti taikoma šiai priemonei, kai ji naudojama taikant asimetrinį metodą. Todėl net jei, kaip nustatė PPO apeliacinė taryba, tai gali iš tikrųjų prieštarauti 1994 m. Antidempingo kodekso 2.4.2 straipsniui ir yra neteisinga taikyti prilyginimo nuliui metodą pirmojo simetrinio metodo kontekste, ypač jei nėra eksporto kainos struktūros, tai neprieštarauja tai nuostatai ar pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 daliai, ir nėra neteisinga pagal to reglamento 2 straipsnio 10 dalį taikyti prilyginimo nuliui praktiką asimetrinio metodo kontekste, jei įvykdytos abi to metodo taikymo sąlygos. Be to, nustatyta, kad prilyginimo nuliui metodas yra būtinas matematiniu požiūriu, siekiant atskirti pagal asimetrinį ir pirmąjį simetrinį metodą gautus rezultatus. Nesant tokio sumažinimo, taikant asimetrinį metodą visada bus gauti tokie patys rezultatai kaip ir pirmojo simetrinio metodo atveju. Taigi šis teiginys atmetamas.

               (32)

               ÇIB taip pat teigė, kad prilyginimo nuliui metodas pažeidžia mažesniojo muito taisyklę. Teigta, kad taikant prilyginimo nuliui metodą buvo apskaičiuoti didesni nei iš tiesų turėjo būti nustatyti dempingo skirtumai.

               (33)

               Tačiau prilyginimo nuliui praktika taikant asimetrinį metodą netrukdo taikyti mažesniojo muito taisyklės. Visų trijų bendradarbiaujančių bendrovių dempingo skirtumai, neatsižvelgiant į taikytą metodą, buvo palyginti su bendrovių žalos pašalinimo lygiais, siekiant užtikrinti, kad muitas būtų nustatytas pagal mažesnįjį iš šių dviejų rodiklių. Todėl teiginys atmetamas.

               (34)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl tiriamų bendrovių dempingo skirtumų skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 47 ir 48 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti nustatyti faktai patvirtinami.

         b)   Nebendradarbiaujančioms bendrovėms nustatytas dempingo skirtumas

               (35)

               Kadangi jokių pastabų dėl nebendradarbiaujančioms bendrovėms nustatyto dempingo skirtumo negauta, laikinojo reglamento 49 konstatuojamojoje dalyje išdėstyti preliminarūs nustatyti faktai patvirtinami.

               (36)

               Galutinai nustatytas visos šalies dempingo skirtumas išreikštas CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi yra toks:

                           Bendrovė

                           Dempingo skirtumas (%)

                           RSA

                           9,6

                           Sardogan

                           2,9

                           Unifit

                           12,1

                           Visos kitos bendrovės

                           16,7

         D.   ŽALA

   1.   Sąjungos gamyba, Sąjungos pramonė ir Sąjungos suvartojimas

               (37)

               Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos gamybos, Sąjungos pramonės ir suvartojimo negauta, patvirtinamos laikinojo reglamento 51–54 konstatuojamosios dalys.

         2.   Importas iš nagrinėjamųjų šalių

   2.1.   Suvestinis nagrinėjamo importo poveikio vertinimas

               (38)

               Po pirminio faktų atskleidimo ÇIB teigė, kad suvestinis importo iš abiejų nagrinėjamųjų šalių dempingo kaina vertinimas nėra pagrįstas. Iš esmės ÇIB pakartojo Turkijos eksportuojančių gamintojų po inicijavimo pateiktas pastabas ir teigė, kad importo iš Rusijos ir Turkijos apimties ir kainų tendencijos skiriasi.

               (39)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad, kaip jau teigta laikinojo reglamento 59 konstatuojamojoje dalyje, atlikus tyrimą nustatyta, kad importo iš Turkijos apimtis išliko stabili, o importo iš Rusijos apimtis absoliučiais skaičiais didėja. Tačiau, atsižvelgiant į paklausos sumažėjimą nagrinėjamuoju laikotarpiu, abiejų šalių importui tenkančios rinkos dalys didėja.

               (40)

               Tuo pat metu jų kainodara nelabai skiriasi – vidutinės Rusijos kainos yra šiek tiek mažesnės, bet yra labai panašios į vidutines Turkijos kainas. Taip pat šiuo atžvilgiu primenama, kad atlikus tyrimą nustatytas didelis abiejų šalių bendrovių vykdytas priverstinis kainų mažinimas – iki 30 % (žr. laikinojo reglamento 65 konstatuojamąją dalį). Todėl šis teiginys atmetamas.

               (41)

               ÇIB taip pat tvirtino, kad importą iš Turkijos reikėtų laikyti nereikšmingu ir pabrėžė, kad ankstesniu atveju, susijusiu su panašiu produktu, t. y. vamzdžių ir vamzdelių jungiamųjų detalių iš KLR, Kroatijos, Slovakijos, Taivano ir Tailando (10) atveju, importas iš Slovakijos ir Taivano buvo laikomas nereikšmingu (nors viršijo de minimis ribą) ir todėl nebuvo vertinamas kartu su importu dempingo kaina iš kitų šalių.

               (42)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad tikrai buvo nustatyta, jog vamzdžių ir vamzdelių jungiamųjų detalių iš KLR, Kroatijos, Slovakijos, Taivano ir Tailando importas buvo vykdomas dempingo kaina, ir nepaisant to, kad jis viršijo 1 % rinkos dalies ribą, jis nebuvo vertinamas kartu su kitu importu dempingo kaina. Tačiau padėtis minėtu atveju labai skyrėsi nuo šiuo atveju aptariamos padėties, nes importo iš Slovakijos ir Taivano rinkos dalis iš tikrųjų smarkiai mažėjo ir šis importas nebuvo laikomas reikšmingu, palyginti su importo iš kitų šalių apimtimi, todėl buvo laikoma, kad jis nesukėlė žalos. Tuo tarpu šiuo atveju importo iš Turkijos ir Rusijos rinkos dalis didėja ir kiekvienos iš šių šalių importo apimtis yra panaši. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (43)

               ÇIB taip pat tvirtino, kad importas iš Turkijos ir Rusijos nėra panašus pagal konkurencijos sąlygas, nes „skiriasi geografinė pardavimo koncentracija.“ Ji pateikė statistinių duomenų, įrodančių, kad per TL Turkija daugiau nei 70 % produktų pardavė Ispanijoje, Prancūzijoje, Italijoje ir Lenkijoje, o Rusija beveik visą savo pardavimą orientavo į Čekiją ir Vokietiją.

               (44)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad skirtinga geografinė pardavimo koncentracija negali būti laikoma skirtingų konkurencijos sąlygų rodikliu. Atsižvelgiant į tai, kad Sąjunga yra bendra rinka, bet kokių importuojamų produktų įvežimo punktas paprastai nelemia tų produktų konkurencingumo tarpusavyje ir su panašiu produktu. Kalbant apie konkurencijos sąlygas taip pat primenama, kad Rusijos ir Turkijos importo kainos panašios ir abiejų šalių atvejais jomis buvo priverstinai mažinamos Sąjungos kainos, ir kad jų pardavimo kanalai yra panašūs. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (45)

               Kadangi jokių kitų pastabų dėl suvestinio importo iš nagrinėjamų šalių dempingo kaina vertinimo negauta, laikinojo reglamento 55–60 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.

         2.2.   Nagrinėjamojo produkto importo dempingo kaina apimtis, rinkos dalis, kainos ir priverstinis kainų mažinimas

               (46)

               Kadangi jokių pastabų dėl nagrinėjamo importo dempingo kaina apimties, rinkos dalies, kainų ir priverstinio kainų mažinimo negauta, laikinojo reglamento 61-65 konstatuojamųjų dalių teiginiai patvirtinami.

               (47)

               Primenama, kad dėl nagrinėjamųjų šalių kilmės nagrinėjamojo produkto pardavimo Sąjungoje dempingo kaina Sąjungos pramonės kainos priverstinai sumažintos maždaug 30 %.

         3.   Sąjungos pramonės padėtis

               (48)

               Po pirminio faktų atskleidimo ÇIB ir Turkijos vyriausybė teigė, kad atsižvelgdama į tai, kad nuo 2008 m. iki TL pabaigos Sąjungos pramonės dalis padidėjo 3 %, Komisija turėjo padaryti išvadą, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonei materialinės žalos nepadaryta.

               (49)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad visų pirma laikinajame reglamente (žr., pvz., laikinojo reglamento 72, 86 arba 91 konstatuojamąsias dalis) aiškiai nurodyta, kad Sąjungos pramonės rinkos dalis nežymiai padidėjo. Antra, laikinojo reglamento 72 konstatuojamojoje dalyje patikslinta, kad padidėjusi rinkos dalis atspindi faktą, kad Sąjungos gamintojų parduodamas kiekis nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo šiek tiek mažiau nei suvartojimas.

               (50)

               Be to, be atsargų sumažėjimo, kaip nurodyta toliau, tai yra vienintelis žalos rodiklis, rodantis teigiamą raidą nagrinėjamuoju laikotarpiu. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (51)

               Turkijos vyriausybė taip pat tvirtino, kad mažėjančios atrinktų Sąjungos gamintojų laikotarpio pabaigos atsargos rodo, kad Sąjungos pramonei žala nebuvo daroma.

               (52)

               Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad iš tiesų, kaip teigiama laikinojo reglamento 79 konstatuojamojoje dalyje, atrinktų Sąjungos gamintojų laikotarpio pabaigos atsargos 2008 m. – TL sumažėjo 18 %.

               (53)

               Tuo pačiu pripažįstama, kad atsargų sumažėjimą būtų galima vertinti teigiamu ženklu, tačiau tik tokiu atveju, jei pardavimas didėtų sparčiau nei gamyba. Tačiau šio tyrimo atveju taip nėra. Priešingai, šiuo atveju atsargų sumažėjimas reiškia, kad gamybos apimtis mažėja greičiau nei pardavimas. Šiuo atveju atsargų sumažėjimo negalima laikyti teigiamu poslinkiu. Todėl šis teiginys atmetamas.

               (54)

               Kadangi jokių kitų argumentų ar pastabų negauta, laikinojo reglamento 66-88 konstatuojamosios dalys patvirtinamos, įskaitant išvadą, kad Sąjungos pramonei padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje.

         E.   PRIEŽASTINIS RYŠYS

   1.   Importo dempingo kaina poveikis

               (55)

               Kadangi negauta jokių konkrečių pastabų, laikinojo reglamento 90–93 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.

         2.   Kitų veiksnių poveikis

               (56)

               Po pirminio faktų atskleidimo ÇIB ir Turkijos vyriausybė tvirtino, kad bet kokios Sąjungos pramonės patirtos žalos faktinė priežastis būtų importas mažomis kainomis iš kitų trečiųjų šalių ir ypač iš šalių, kurioms taikomos antidempingo priemonės.

               (57)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad, kaip minėta laikinojo reglamento 96 konstatuojamojoje dalyje, iš aštuonių šalių, kurioms taikomos antidempingo priemonės, į Sąjungos rinką toliau importuota, nors jų rinkos dalis sumažėjo nuo 21 % 2008 m. iki 17 % per TL. Vidutinės to importo kainos paprastai yra mažesnės už importo dempingo kaina iš nagrinėjamųjų šalių. Net ir atsižvelgiant į taikomą antidempingo muitą, tokio importo kainos išlieka mažos ir panašios su importo iš Rusijos ir Turkijos kainomis bei yra gerokai mažesnės už vidutines Sąjungos gamintojų kainas.

               (58)

               Tačiau pažymima, kad turima labai nedaug šalių, kurioms taikomos antidempingo priemonės (kaip ir visų trečiųjų šalių), statistinės informacijos ir duomenų apie vidutines kainas, o nustatytas kainų skirtumas nebūtinai yra galutinis ir gali būti skirtingų produktų asortimento rezultatas. Be to, akivaizdi importo iš šalių, kurioms taikomos antidempingo priemonės, mažėjimo tendencija. Taigi, daroma išvada, kad dėl jo nenutrūksta Sąjungos pramonei padarytos žalos ir padidėjusio importo dempingo kaina iš Turkijos ir Rusijos priežastinis ryšys.

               (59)

               Importo iš kitų trečiųjų šalių rinkos dalis nagrinėjamuoju laikotarpiu sumažėjo nuo 7 % 2008 m. iki 6 % per TL, o Rusijos ir Turkijos rinkos dalis padidėjo. Vidutinės šio importo kainos buvo paprastai didesnės už importo dempingo kaina iš nagrinėjamųjų šalių kainas ir panašios į vidutines Sąjungos gamintojų kainas, todėl laikoma, kad dėl jų nenutrūksta Sąjungos pramonei padarytos žalos ir padidėjusio importo dempingo kaina iš Turkijos ir Rusijos priežastinis ryšys. Todėl šis teiginys atmetamas ir patvirtinama preliminari išvada, kad dėl importo iš trečiųjų šalių nenutrūksta priežastinis ryšys.

               (60)

               Turkijos vyriausybė taip pat tvirtino, kad visą Sąjungos pramonės patirtą žalą galėjo sukelti dėl sumažėjusios paklausos išaugusios gamybos sąnaudos.

               (61)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad, kaip minėta laikinojo reglamento 101 konstatuojamojoje dalyje, labai tikėtina, kad 2008–2009 m. finansų ir ekonomikos krizė buvo sumažėjusios jungiamųjų detalių paklausos priežastis. 2008–2009 m. laikotarpiu suvartojimas sumažėjo daugiau nei 40 % ir nagrinėjamuoju laikotarpiu išliko tokio žemo lygio (nors per TL šiek tiek padidėjo). Atsižvelgiant į tai, kad pastovios išlaidos sudaro maždaug 40 % Sąjungos gamintojų gamybos sąnaudų, dėl sumažėjusios paklausos, pardavimo ir našumo vieneto gamybos išlaidos gerokai padidėjo. Akivaizdu, kad tai darė reikšmingą poveikį Sąjungos pramonės pelningumui.

               (62)

               Tuo pačiu metu bet kokį neigiamą padidėjusių vieneto gamybos sąnaudų poveikį dar sustiprino tai, kad Sąjungos pramonės kainos mažėjo dėl didelio spaudimo kainoms ir didelio priverstinio kainų mažinimo dėl importo dempingo kaina iš Turkijos ir Rusijos. Įprastomis rinkos sąlygomis Sąjungos pramonė turėtų galimybę sumažinti bet kokių padidėjusių vieneto gamybos sąnaudų poveikį bent jau išlaikydama normalų kainų lygį, o tai buvo iš tiesų neįmanoma tokiomis sąlygomis, kai dėl importo dirbtinai mažomis dempingo kainomis iš nagrinėjamųjų šalių darytas didelis spaudimas kainoms.

               (63)

               Todėl šis teiginys atmetamas ir daroma galutinė išvada, kad bet koks neigiamas paklausos sumažėjimo poveikis nėra toks, kad dėl jo nutrūktų Sąjungos pramonės patirtos žalos ir importo dempingo kaina iš Rusijos ir Turkijos priežastinis ryšys.

               (64)

               Kadangi jokių kitų argumentų ar pastabų negauta, laikinojo reglamento 94-106 konstatuojamosios dalys patvirtinamos, įskaitant išvadą, kad importas dempingo kaina iš nagrinėjamųjų šalių padarė materialinės žalos Sąjungos pramonei, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 dalyje.

         F.   SĄJUNGOS INTERESAI

               (65)

               Po pirminio faktų atskleidimo ÇIB tvirtino, kad nustačius bet kokias priemones susidarys tokios aplinkybės, kad skundo pateikėjas ERNE Fittings įgis monopolinę padėtį Sąjungos rinkoje.

               (66)

               Šiuo atžvilgiu pažymima, kad ERNE yra tik vienas iš dviejų skundo pateikėjų ir kad antrasis, INTERFIT yra panašaus dydžio kaip ir ERNE. Be to, laikinajame reglamente pateiktoje informacijoje apie atrinktus Sąjungos gamintojus taip pat nurodomas trečiasis Sąjungos gamintojas – Virgilio CENA & Figli. Sąjungoje esama ir daug mažesnių bendrovių, gaminančių ir parduodančių nagrinėjamąjį produktą, taip pat daug importuojama iš kitų šaltinių. Atsižvelgiant į tai, manoma, kad nėra pavojaus, kad ERNE įgis monopolinę padėtį.

               (67)

               Kadangi jokių kitų pastabų negauta, laikinojo reglamento 107-117 konstatuojamosios dalys patvirtinamos, įskaitant išvadą, kad nėra įtikinamų priežasčių, dėl kurių importui dempingo kaina iš nagrinėjamųjų šalių nereikėtų nustatyti priemonių.

         G.   GALUTINĖS PRIEMONĖS

   1.   Žalos pašalinimo lygis

               (68)

               Kadangi negauta jokių konkrečių pastabų, laikinojo reglamento 118–120 konstatuojamųjų dalių teiginiai patvirtinami.

         2.   Galutinės priemonės

               (69)

               Atsižvelgiant į padarytas išvadas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų bei remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsniu, manoma, kad importuojamam Rusijos ir Turkijos kilmės nagrinėjamajam produktui nustatytino galutinio antidempingo muito dydis turėtų prilygti mažiausiam iš nustatytų dempingo skirtumo ir žalos pašalinimo lygių pagal mažesniojo muito taisyklę, o tai visais atvejais yra dempingo skirtumas.

               (70)

               Rusijos atveju, nebendradarbiaujant eksportuojantiems Rusijos gamintojams, dempingo skirtumas apskaičiuotas visos šalies mastu, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 21–31 konstatuojamosiose dalyse, ir tas skirtumas patvirtinamas.

               (71)

               Turkijos atveju, atsižvelgiant į tai, kad bendradarbiavimo lygis laikytas santykinai žemu, kitoms bendrovėms dempingo skirtumas nustatytas pagrįstu metodu, o gautas skirtumas buvo didesnis už didžiausią iš trims bendradarbiaujančioms bendrovėms nustatytų individualių skirtumų, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 49 konstatuojamojoje dalyje, ir tas gautas dempingo skirtumas patvirtinamas.

               (72)

               Remiantis tuo, kas išdėstyta, siūlomos tokios muito normos:

                           Šalis

                           Bendrovė

                           Galutinis antidempingo muitas (%)

                           Rusija

                           Visos bendrovės

                           23,8

                           Turkija

                           RSA

                           9,6

                           Sardogan

                           2,9

                           Unifit

                           12,1

                           Visos kitos bendrovės

                           16,7

               (73)

               Šiame reglamente nurodytos konkrečioms bendrovėms taikomos antidempingo muito normos buvo nustatytos remiantis šio tyrimo išvadomis. Todėl jos atitinka tų bendrovių padėtį, nustatytą atliekant tyrimą. Taigi šios muito normos (kitaip nei muitas visos šalies mastu, taikomas visoms kitoms bendrovėms) taikomos tik importuojamiems nagrinėjamųjų šalių kilmės produktams, kuriuos pagamino bendrovės, t. y. konkretūs nurodyti juridiniai asmenys. Importuojamiems produktams, pagamintiems bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas ir adresas konkrečiai nepaminėti šio reglamento rezoliucinėje dalyje, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai paminėtomis bendrovėmis, negali būti taikomos šios normos – jiems bus taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma.

               (74)

               Bet koks prašymas taikyti individualiai bendrovėms nustatytą antidempingo muito normą (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įsteigus naują gamybos arba pardavimo subjektą) turėtų būti nedelsiant siunčiamas Komisijai (11), nurodant visą susijusią informaciją, visų pirma informaciją apie bendrovės veiklos, susijusios su gamyba ir pardavimu vidaus bei eksporto rinkose, pasikeitimus, kuriuos lėmė, pavyzdžiui, minėtas pavadinimo arba gamybos ir pardavimo subjekto pasikeitimas. Prireikus reglamentas bus atitinkamai iš dalies pakeistas atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios muito normos, sąrašą.

               (75)

               Visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kurių pagrindu ketinta rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą tam tikroms importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinųjų muitų sumas (toliau – galutinis atskleidimas). Be to, nustatytas laikotarpis, per kurį, atskleidus šią informaciją, šalys galėjo pareikšti prieštaravimus.

               (76)

               Po galutinio atskleidimo pastabų pateikė skundo pateikėjas, du bendradarbiaujantys eksportuojantys Turkijos gamintojai ir ÇIB. Tiek Turkijos gamintojai, tiek ÇIB paprašė būti išklausytais ir jiems tokia galimybė buvo suteikta.

               (77)

               Skundo pateikėjas sutiko su visomis atskleistomis išvadomis. Dviejų Turkijos eksportuotojų ir ÇIB žodžiu ir raštu pateiktose pastabose buvo pakartotos jau po pirminio faktų atskleidimo pateiktos pastabos. Pažymima, kad nė viena suinteresuotoji šalis neužginčijo pagrindinių duomenų.

               (78)

               Atsakymas į teiginį dėl asimetrinio metodo taikymo, kai skaičiuojant dempingą buvo panaudotas prilyginimo nuliui metodas, ir tokių veiksmų pagrindimas pateikti 24–33 konstatuojamosiose dalyse. Turkijos liros naudojimas nustatant eksporto kainų struktūrą paaiškintas ir į su tuo susijusį teiginį atsakyta 29 konstatuojamojoje dalyje. Kodėl nustatant eksporto kainų struktūros tipus vietoj vidutinių svertinių kainų naudotas aritmetinis kainų vidurkis ir su tuo susijusio teiginio paaiškinimas pateiktas 30 konstatuojamojoje dalyje. Prašymas pelno dydį, gautą dėl jūrų frachto, įtraukti į eksporto kainą aprašytas ir atsisakymas jį tenkinti pateiktas 19 konstatuojamojoje dalyje. Teiginys, kad nėra pagrindo atlikti suvestinio Turkijos ir Rusijos importo vertinimo atsižvelgiant į skirtingą geografinę Turkijos ir Rusijos pardavimo koncentraciją aprašytas ir jo atmetimas paaiškintas 43 ir 44 konstatuojamosiose dalyse. Teiginys, kad Sąjungos pramonei žalos nepadaryta, nes jos rinkos dalis didėjo, nagrinėtas ir jo atmetimas paaiškintas 48–50 konstatuojamosiose dalyse.

               (79)

               Atsižvelgiant į tai, kad po galutinio faktų atskleidimo nebuvo pateikta argumentų, dėl kurių būtų galima keisti atvejo vertinimo išvadas, nėra pagrindo keisti pirmiau paaiškintas išvadas.

         H.   GALUTINIS LAIKINOJO MUITO SURINKIMAS

               (80)

               Manoma, kad, atsižvelgiant į nustatyto dempingo skirtumo dydį, taip pat į Sąjungos pramonei padarytos žalos lygį, būtina galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinuoju reglamentu nustatytas laikinojo antidempingo muito sumas neviršijant šiuo reglamentu nustatytų galutinių muitų sumos,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   1.   Importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms (išskyrus lietines jungiamąsias detales, junges ir jungiamąsias detales su įsriegtais sriegiais) iš geležies ar plieno (išskyrus nerūdijantį plieną), kurių didžiausias išorinis skersmuo yra ne didesnis kaip 609,6 mm, kurios naudojamos privirinimui sandūriniu būdu ar kitiems tikslams ir kurių klasifikaciniai KN kodai šiuo metu yra ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 ir ex 7307 99 80 (TARIC kodai 7307931191, 7307931193, 7307931194, 7307931195, 7307931199, 7307931991, 7307931993, 7307931994, 7307931995, 7307931999, 7307998092, 7307998093, 7307998094, 7307998095 ir 7307998098), nustatomas galutinis antidempingo muitas.
   2.   Galutinio antidempingo muito normos, taikomos 1 dalyje aprašyto ir toliau išvardytų bendrovių pagaminto produkto neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra šios:

               Šalis

               Bendrovė

               Antidempingo muitas (%)

               Papildomas TARIC kodas

               Rusija

               Visos bendrovės

               23,8

               —

               Turkija

               RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Stambulas

               9,6

               B295

               SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Stambulas

               2,9

               B296

               UNIFIT BORU BAĞLANTI ELEM. END. MAM. SAN. VE TİC. AȘ, Tuzla, Stambulas

               12,1

               B297

               Visos kitos bendrovės

               16,7

               B999

         3.   Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
   2 straipsnis
   Galutinai surenkamos garantijomis užtikrintos laikinojo antidempingo muito, nustatyto Reglamentu (ES) Nr. 699/2012 tam tikroms importuojamoms Rusijos ir Turkijos kilmės vamzdžių ir vamzdelių jungiamosioms detalėms iš geležies arba plieno, sumos.
   3 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. sausio 17 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         E. GILMORE

      (1)  OL L 343, 2009 12 22, p. 51.

      (2)  OL L 203, 2012 7 31, p. 37.

      (3)  OL C 320, 2011 11 1, p. 4.

      (4)  OL L 275, 2008 10 16, p. 18 ir OL L 233, 2009 9 4, p. 1.

      (5)  Byla T-274/02 Ritek Corp. ir Prodisc Technology Inc. prieš Tarybą, [2006] Rink. ECR II 4305, 57 punktas.

      (6)  Byla T-274/02 Ritek Corp. ir Prodisc Technology Inc. prieš Tarybą, [2006] Rink. ECR II 4305, 60 punktas.

      (7)  Byla T-274/02 Ritek Corp. ir Prodisc Technology Inc. prieš Tarybą, [2006] Rink. ECR II 4305, 51 punkto paskutinis sakinys.

      (8)  PPO apeliacinės tarybos ataskaita Europos bendrijos. Iš Indijos importuojamai medvilninei patalynei taikomi antidempingo muitai.

      (9)  Byla T-274/02 Ritek Corp. ir Prodisc Technology Inc. prieš Tarybą, [2006] Rink. ECR II 4305, 98–103 punktai.

      (10)  OL L 234, 1995 10 3, p. 4.

      (11)  European Commission, Directorate-General for Trade, Directorate H, Office N105 08/20, 1049 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.


title: 2013 m. vasario 21 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 160/2013, kuriuo dėl leidimo naudoti diklazurilą kaip pašarų priedą turėtojo pavadinimo iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 162/2003, (EB) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 ir Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 888/2011  Tekstas svarbus EEE

text:
22.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 49/50

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 160/2013
   2013 m. vasario 21 d.
   kuriuo dėl leidimo naudoti diklazurilą kaip pašarų priedą turėtojo pavadinimo iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 162/2003, (EB) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 ir Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 888/2011
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2003 m. rugsėjo 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1831/2003 dėl priedų, skirtų naudoti gyvūnų mityboje (1), ypač į jo 13 straipsnio 3 dalį,
   kadangi:

               (1)

               „Janssen Pharmaceutica NV“ pagal Reglamento (EB) Nr. 1831/2003 13 straipsnio 3 dalį pateikė prašymą pakeisti leidimo turėtojo pavadinimą šiuose Komisijos reglamentuose: 2003 m. sausio 30 d. Reglamente (EB) Nr. 162/2003 dėl leidimo naudoti pašarų priedą (2), 2008 m. spalio 3 d. Reglamente (EB) Nr. 971/2008 dėl naujos pašarų priedo kokcidiostato naudojimo paskirties (3), 2010 m. gruodžio 2 d. Reglamente (ES) Nr. 1118/2010 dėl leidimo naudoti diklazurilą kaip mėsinių viščiukų pašarų priedą (leidimo turėtojas Janssen Pharmaceutica N.V.) ir kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2430/1999 (4), 2011 m. vasario 23 d. Reglamente (ES) Nr. 169/2011 dėl leidimo naudoti diklazurilą kaip perlinių vištų lesalų priedą (leidimo turėtojas „Janssen Pharmaceutica N.V.“) (5), 2011 m. rugsėjo 5 d. Komisijos įgyvendinimo reglamente (ES) Nr. 888/2011, kuriuo dėl leidimo naudoti diklazurilą kaip pašarų priedą mėsiniams kalakutams (leidimo turėtojas „Janssen Pharmaceutica N.V.“ iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2430/1999 (6);

               (2)

               pareiškėjas tvirtina, kad 2011 m. liepos 7 d.„Janssen Pharmaceutica NV“ padalinį „Janssen Animal Health“ įsigijo bendrovė „Elli Lilly and Company Ltd.“, kuriai dabar priklauso priedo diklazurilo rinkodaros teisės. Pareiškėjas pateikė savo prašymą patvirtinančių duomenų;

               (3)

               pasiūlytasis leidimo sąlygų pakeitimas yra tik administracinio pobūdžio, todėl nėra būtinybės iš naujo vertinti atitinkamo priedo. Apie šią paraišką pranešta Europos maisto saugos tarnybai;

               (4)

               kad bendrovei „Elli Lilly and Company Ltd.“ būtų leidžiama naudotis turimomis rinkodaros teisėmis, būtina pakeisti leidimų sąlygas;

               (5)

               Reglamentai (EB) Nr. 162/2003, (EB) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 ir Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 888/2011 turėtų būti atitinkamai iš dalies keičiami;

               (6)

               saugos priežasčių, dėl kurių reikėtų nedelsiant pradėti taikyti reglamentų (EB) Nr. 162/2003, (ES) Nr. 971/2008, (ES) Nr. 1118/2010, (ES) Nr. 169/2011 ir Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 888/2011 pakeitimus, padarytus šiuo reglamentu, nėra, todėl tikslinga nustatyti pereinamąjį laikotarpį, per kurį būtų sunaudotos turimos atsargos;

               (7)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 162/2003 dalinis pakeitimas
   Reglamento (EB) Nr. 162/2003 priedo 2 skiltyje žodžiai „Janssen Pharmaceutica NV“ pakeičiami žodžiais „Elli Lilly and Company Ltd.“
   2 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 971/2008 dalinis pakeitimas
   Reglamento (EB) Nr. 971/2008 priedo 2 skiltyje žodžiai „Janssen Pharmaceutica NV“ pakeičiami žodžiais „Elli Lilly and Company Ltd.“
   3 straipsnis
   Reglamento (ES) Nr. 1118/2010 dalinis pakeitimas
   Reglamento (ES) Nr. 1118/2010 priedo 2 skiltyje žodžiai „Janssen Pharmaceutica NV“ pakeičiami žodžiais „Elli Lilly and Company Ltd.“
   4 straipsnis
   Reglamento (ES) Nr. 169/2011 dalinis pakeitimas
   Reglamento (ES) Nr. 169/2011 priedo 2 skiltyje žodžiai „Janssen Pharmaceutica N.V.“ pakeičiami žodžiais „Elli Lilly and Company Ltd.“
   5 straipsnis
   Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 888/2011 dalinis pakeitimas
   Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 888/2011 priedo 2 skiltyje žodžiai „Janssen Pharmaceutica N.V.“ pakeičiami žodžiais „Elli Lilly and Company Ltd.“
   6 straipsnis
   Pereinamojo laikotarpio priemonė
   Turimas priedo atsargas, atitinkančias iki šio reglamento įsigaliojimo taikomas nuostatas, galima toliau tiekti rinkai ir naudoti iki jos išsibaigs.
   7 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. vasario 21 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 268, 2003 10 18, p. 29.

      (2)  OL L 26, 2003 1 31, p. 3.

      (3)  OL L 265, 2008 10 4, p. 3.

      (4)  OL L 317, 2010 12 3, p. 5.

      (5)  OL L 49, 2011 2 24, p. 6.

      (6)  OL L 229, 2011 9 6, p. 9.


title: 2013 m. vasario 1 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 94/2013, kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 162/2011 nuostatos, susijusios su Ispanijos ryžių intervenciniais centrais

text:
2.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 33/17

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 94/2013
   2013 m. vasario 1 d.
   kuriuo iš dalies keičiamos Reglamento (ES) Nr. 162/2011 nuostatos, susijusios su Ispanijos ryžių intervenciniais centrais
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (1), ypač į jo 41 straipsnį kartu su 4 straipsniu,
   kadangi:

               (1)

               2011 m. vasario 21 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 162/2011, kuriuo nustatomi grūdų intervenciniai centrai (2), priede nurodyti grūdų intervenciniai centrai;

               (2)

               remiantis 2009 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1272/2009, kuriuo nustatomos bendros išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su žemės ūkio produktų supirkimu ir pardavimu taikant valstybės intervenciją (3), 55 straipsnio 1 dalimi, Ispanija pateikė Komisijai iš dalies pakeistą grūdų intervencinių centrų, atitinkančių būtiniausius Sąjungos teisės aktais nustatytus reikalavimus, sąrašą ir šiems centrams priklausančių saugojimo patalpų sąrašą (4);

               (3)

               Reglamentas (ES) Nr. 162/2011 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas ir centrams priklausančių saugojimo patalpų sąrašas su visa ūkinės veiklos vykdytojams, kuriems taikoma valstybės intervencija, būtina informacija skelbiamas internete;

               (4)

               šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (ES) Nr. 162/2011 priedas iš dalies keičiamas taip, kaip nustatyta šio reglamento priede.
   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. vasario 1 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 47, 2011 2 22, p. 11.

      (3)  OL L 349, 2009 12 29, p. 1.

      (4)  Intervencinių centrų sandėliavimo patalpų adresai nurodyti Europos Komisijos interneto svetainėje EUROPA/agriculture http://ec.europa.eu/agriculture/cereals/legislation/index_en.htm.

      PRIEDAS
      Reglamento (ES) Nr. 162/2011 priedo dalis „ISPANIJA“ keičiama taip:

         „ISPANIJA

                     Andalucía

                     Aragón

                     Castilla y León

                     Castilla-La Mancha

                     Extremadura

                     Navarra“


title: 2011 m. gruodžio 21 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1380/2011, kuriuo dėl specialių sąlygų veisliniams ir produkciniams Ratitae genties paukščiams iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 798/2008  Tekstas svarbus EEE

text:
23.12.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 343/25

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1380/2011
   2011 m. gruodžio 21 d.
   kuriuo dėl specialių sąlygų veisliniams ir produkciniams Ratitae genties paukščiams iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 798/2008
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvą 2009/158/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą naminiais paukščiais ir perinti skirtais kiaušiniais ir jų importą iš trečiųjų šalių (1), ypač į jos 25 straipsnio 1 dalies b punktą,
   kadangi:

               (1)

               2008 m. rugpjūčio 8 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 798/2008, kuriuo nustatomas trečiųjų šalių, teritorijų, zonų ar skyrių, iš kurių galima importuoti į Bendriją ir vežti tranzitu per Bendriją naminius paukščius ir naminių paukščių produktus, sąrašas ir veterinarijos sertifikatų reikalavimai (2), VIII priede nustatytos specialios sąlygos, taikomos veislinių ir produkcinių ne Ratitae genties naminių paukščių importui ir perinti skirtų kiaušinių bei vienadienių ne Ratitae genties paukščių jauniklių importui;

               (2)

               minėto priedo II dalies 2 punkte numatyta, kad jei vienadieniai paukščių jaunikliai nėra auginami valstybėje narėje, kuri importavo perinti skirtus kiaušinius, jie turi būti pervežti tiesiai į galutinę paskirties vietą ir ten laikomi mažiausiai tris savaites nuo išperinimo datos. Šio reikalavimo paisoma atitinkamo veterinarijos sertifikato dėl vienadienių paukščių jauniklių pavyzdžio, nustatyto Direktyvos 2009/158/EB IV priede, I dalyje;

               (3)

               Reglamento (EB) Nr. 798/2008 IX priede nustatytos specialios sąlygos, taikomos Ratitae genties veislinių ir produkcinių paukščių, perinti skirtų kiaušinių ir vienadienių paukščių jauniklių importui. Šiuo metu į šias specialias sąlygas nėra įtraukta nuostata dėl Ratitae genties paukščių, atitinkanti minėto reglamento VIII priedo II dalies 2 punkto nuostatą dėl naminių paukščių;

               (4)

               patirtis, įgyta taikant šią naminiams paukščiams skirtą nuostatą, rodo, kad ją tikslinga taikyti ir vienadieniams Ratitae genties paukščių jaunikliams;

               (5)

               todėl Reglamentas (EB) Nr. 798/2008 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;

               (6)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 798/2008 IX priedo II dalies 3 punktas pakeičiamas taip:

                  „3.

                     Ratitae genties paukščiai, išperinti iš importuotų perinti skirtų kiaušinių, ne mažiau nei tris savaites nuo išperinimo dienos laikomi perykloje arba įmonėje (-ėse), į kurią (-as) jie buvo nusiųsti po išperinimo.
                  Jeigu vienadieniai Ratitae genties paukščių jaunikliai auginami ne toje pačioje valstybėje narėje, kuri importavo perinti skirtus kiaušinius, jie turi būti nuvežti tiesiai į galutinę paskirties vietą (nurodytą Tarybos direktyvos 2009/158/EEB (3) IV priedo gyvūnų veterinarijos sertifikato 2 pavyzdžio I.10 ir I.11 punktuose) ir joje laikomi ne trumpiau nei tris savaites nuo išperinimo dienos.

   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

   Jis taikomas nuo 2012 m. vasario 1 d.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 21 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 343, 2009 12 22, p. 74.

      (2)  OL L 226, 2008 8 23, p. 1.

      (3)  OL L 343, 2009 12 22, p. 74.“


title: 2013 m. vasario 15 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 131/2013, kuriuo nustatomos išimtinės priemonės dėl nekvotinio cukraus ir izogliukozės išleidimo į Sąjungos rinką taikant sumažintą pertekliaus mokestį 2012–2013 prekybos metais

text:
16.2.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 45/1

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 131/2013
   2013 m. vasario 15 d.
   kuriuo nustatomos išimtinės priemonės dėl nekvotinio cukraus ir izogliukozės išleidimo į Sąjungos rinką taikant sumažintą pertekliaus mokestį 2012–2013 prekybos metais
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1), ypač į jo 64 straipsnio 2 dalį ir 186 straipsnį kartu su 4 straipsniu,
   kadangi:

               (1)

               2011–2012 cukraus prekybos metais baltojo cukraus vidutinė didmeninė gamintojo pardavimo kaina Sąjungoje siekė 175 % orientacinės kainos, kuri lygi 404 EUR už toną, ir apie 275 EUR už toną viršijo pasaulinės rinkos kainą. Šiuo metu Sąjungoje laikosi pastovi kaina – apie 700 EUR už toną, kuri yra didžiausia po cukraus rinkos organizavimo reformos ir dėl kurios sunku užtikrinti optimalias lanksčias cukraus tiekimo Sąjungos rinkai sąlygas. Numatoma, kad 2012–2013 prekybos metais ši ir taip didelė kaina toliau augs ir gali kilti didelių rinkos sutrikimų pavojus, kurio turėtų būti išvengta taikant reikiamas priemones;

               (2)

               atsižvelgiant į 2012–2013 m. prognozuojamą pasiūlą ir paklausą, numatoma, kad laikotarpio pabaigoje atsargų kiekis cukraus rinkoje bus bent 0,5 mln. tonų mažesnis nei 2011–2012 m. Nustatant šį skaičių jau atsižvelgta į importą iš trečiųjų šalių, kurioms taikomi tam tikri lengvatiniai susitarimai;

               (3)

               kita vertus, tikintis gero derliaus apskaičiuota, kad pagaminto cukraus kiekis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 56 straipsnyje nustatytą cukraus kvotą viršys beveik 5 400 000 tonų. Atsižvelgiant į numatomus cukraus gamintojų sutartinius įsipareigojimus dėl pramoninio cukraus naudojimo tam tikriems produktams gaminti, kaip numatyta to reglamento 62 straipsnyje, ir į nekvotinio cukraus eksporto įsipareigojimus 2012–2013 m., dar liktų nepanaudotas didelis – ne mažiau kaip 2 000 000 tonų – kiekis nekvotinio cukraus. Dalis šio cukraus galėtų būti pateikta rinkai, siekiant pagerinti nepakankamos cukraus pasiūlos Sąjungos maisto produktų rinkoje padėtį ir išvengti pernelyg didelio kainų kilimo;

               (4)

               siekiant užtikrinti sklandų rinkos veikimą, būtina pateikti rinkai nekvotinį cukrų. 2012–2013 prekybos metais turėtų būti suteikta galimybė tokią priemonę taikyti kiekvieną kartą, kai reikia;

               (5)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 186 ir 188 straipsnius, kai reikia, gali būti imamasi priemonių, skirtų pašalinti rinkos sutrikimus arba sutrikimų pavojų, jei visų pirma šie sutrikimai kyla dėl didelio kainų pakilimo Sąjungoje, su sąlyga, kad šio tikslo nepavyktų pasiekti kitomis tame reglamente numatytomis priemonėmis. Atsižvelgiant į dabartines rinkos sąlygas, Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nepateiktos jokios konkrečios priemonės, skirtos didelių cukraus kainų tendencijoms riboti ir sudarančios sąlygas tiekti cukrų Sąjungos rinkai už pagrįstas kainas, išskyrus kainas, nustatytas pagal to reglamento 186 straipsnį;

               (6)

               kad nesusikauptų perteklinis kiekis, Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 64 straipsnio 2 dalimi Komisija įgaliojama nustatyti pakankamai didelį pertekliaus mokestį cukrui ir izogliukozei, pagamintiems viršijant kvotą. 2006 m. birželio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 967/2006, nustatančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 318/2006 išsamias nekvotinės gamybos cukraus sektoriuje įgyvendinimo taisykles (2), 3 straipsnio 1 dalyje nustatytas mokestis – 500 EUR už toną;

               (7)

               ribotam cukraus kiekiui, pagamintam viršijant kvotą, turėtų būti nustatytas sumažintas pertekliaus mokestis, kurio dydis už toną leistų vienodomis sąlygomis veikti visiems Sąjungos cukraus gamintojams, užtikrinant gerą Sąjungos cukraus rinkos veikimą ir padedant sumažinti Sąjungos ir pasaulinės rinkos cukraus kainų skirtumą nesukeliant perviršio kaupimosi Sąjungos rinkoje pavojaus;

               (8)

               kadangi Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 nustatytos kvotos cukrui ir izogliukozei, panaši priemonė turėtų būti taikoma atitinkamam izogliukozės kiekiui, pagamintam viršijant kvotą, nes izogliukozė tam tikra prasme yra komercinis cukraus pakaitalas;

               (9)

               siekdami padidinti pasiūlą, cukraus ir izogliukozės gamintojai turėtų valstybių narių kompetentingoms institucijoms teikti paraiškas gauti sertifikatus, kuriais jiems būtų leista, taikant sumažintą pertekliaus mokestį, Sąjungos rinkoje parduoti tam tikrus cukraus ir izogliukozės kiekius, pagamintus viršijant kvotą;

               (10)

               sumažintas pertekliaus mokestis turėtų būti mokamas po to, kai priimama paraiška, bet prieš išduodant sertifikatą;

               (11)

               siekiant greitai padidinti pasiūlą, sertifikatai turėtų galioti ribotą laiką;

               (12)

               nustačius kiekių, dėl kurių kiekvienas gamintojas gali teikti paraišką per vieną paraiškų teikimo laikotarpį, viršutines ribas ir išduodant tik paraiškų teikėjų pagamintų produktų pardavimo sertifikatus, turėtų būti užkirstas kelias spekuliaciniams veiksmams pasinaudojant šiuo reglamentu sukurta sistema;

               (13)

               pateikdami paraiškas cukraus gamintojai turėtų įsipareigoti už cukrinius runkelius, naudojamus jų paraiškoje nurodytam cukraus kiekiui pagaminti, mokėti minimalią kainą. Turėtų būti nustatyti mažiausi privalomi paraiškų tinkamumo reikalavimai;

               (14)

               valstybių narių kompetentingos institucijos apie gautas paraiškas turėtų pranešti Komisijai. Siekiant tokius pranešimus supaprastinti ir suvienodinti, turėtų būti parengti jų pavyzdžiai;

               (15)

               Komisija turėtų užtikrinti, kad sertifikatai būtų išduodami tik laikantis šiame reglamente nustatytų kiekybinių apribojimų. Todėl prireikus Komisijai turėtų būti suteikta teisė nustatyti gautoms paraiškoms taikytiną paskirstymo koeficientą;

               (16)

               valstybės narės turėtų nedelsdamos informuoti pareiškėjus, ar patvirtinamas visas jų paraiškose nurodytas kiekis ar jo dalis;

               (17)

               kompetentingos institucijos turėtų pranešti Komisijai apie kiekius, dėl kurių išduoti sertifikatai, pagal kuriuos taikomas sumažintas pertekliaus mokestis. Šiuo tikslu Komisija turėtų parengti reikalingus pavyzdžius;

               (18)

               į Sąjungos rinką išleistiems cukraus kiekiams, kurie viršija pagal šį reglamentą išduotuose sertifikatuose nurodytus kiekius, turėtų būti taikomas Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 64 straipsnio 2 dalyje nustatytas pertekliaus mokestis. Todėl tikslinga numatyti, kad kiekvienas pareiškėjas, kuris nesilaiko įsipareigojimo į Sąjungos rinką išleisti jam išduotame sertifikate nurodyto cukraus kiekio, taip pat turėtų sumokėti 500 EUR už toną sumą. Taikant šį nuoseklų požiūrį siekiama užtikrinti, kad nebūtų piktnaudžiaujama šiuo reglamentu nustatytu mechanizmu;

               (19)

               siekiant pagal 2006 m. birželio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 952/2006 dėl Tarybos reglamento (EB) Nr. 318/2006 taikymo taisyklių, susijusių su cukraus vidaus rinkos valdymu ir kvotų sistema (3), 13 straipsnio 1 dalį nustatyti vidutines į Sąjungos rinką išleisto kvotinio ir nekvotinio cukraus kainas, cukrus, dėl kurio pagal šį reglamentą išduotas sertifikatas, turėtų būti laikomas kvotiniu cukrumi;

               (20)

               pagal 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimo 2007/436/EB (Euratomas) dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (4) 2 straipsnio 1 dalies a punktą įnašai ir kiti mokesčiai, numatyti pagal bendrą cukraus sektoriaus rinkų organizavimą, turi būti laikomi nuosavaisiais ištekliais. Todėl būtina nustatyti tokių sumų nustatymo datą, kaip apibrėžta 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2007/436/EB (Euratomas) dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (5), 2 straipsnio 2 dalyje ir 6 straipsnio 3 dalies a punkte;

               (21)

               šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Laikinas pertekliaus mokesčio sumažinimas
   1.   Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnio 1 dalies, nustatomas 224 EUR už toną pertekliaus mokestis už ne didesnį kaip 150 000 tonų cukraus kiekį baltojo cukraus ekvivalentu ir 8 000 tonų izogliukozės kiekį sausosios medžiagos ekvivalentu, pagamintus viršijant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 VI priede nustatytą kvotą ir išleistus į Sąjungos rinką 2012–2013 prekybos metais.
   2.   1 pastraipoje nustatytas sumažintas pertekliaus mokestis mokamas po to, kai priimama 2 straipsnyje nurodyta paraiška, prieš išduodant 6 straipsnyje nurodytą sertifikatą.
   2 straipsnis
   Sertifikatų paraiškos
   1.   Kad pasinaudotų 1 straipsnyje nustatytomis sąlygomis, cukraus ir izogliukozės gamintojai teikia sertifikatų paraiškas.
   2.   Paraiškas gali teikti tik cukrinių runkelių ir cukranendrių cukrų arba izogliukozę gaminančios įmonės, kurios yra patvirtintos pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 57 straipsnį ir kurioms pagal to reglamento 56 straipsnį 2012–2013 prekybos metams skirta gamybos kvota.
   3.   Kiekvienu paraiškų teikimo laikotarpiu vienas pareiškėjas gali pateikti ne daugiau kaip vieną paraišką dėl cukraus ir vieną paraišką dėl izogliukozės.
   4.   Sertifikatų paraiškos teikiamos faksu arba elektroniniu paštu valstybės narės, kurioje įmonė patvirtinta, kompetentingai institucijai. Valstybių narių kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad elektroninės paraiškos būtų pasirašytos saugiu elektroniniu parašu, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 1999/93/EB (6).
   5.   Kad paraiškos būtų priimtos, jos turi atitikti šias sąlygas:

               a)

               paraiškose nurodoma:

                           i)

                           pareiškėjo pavadinimas, adresas ir PVM mokėtojo kodas, ir

                           ii)

                           prašomi cukraus ir izogliukozės kiekiai tonomis, išreikšti baltojo cukraus ekvivalentu ir izogliukozės sausosios medžiagos ekvivalentu, suapvalinti iki sveiko skaičiaus;

               b)

               šiuo paraiškos teikimo laikotarpiu prašomi cukraus ir izogliukozės kiekiai tonomis, išreikšti baltojo cukraus ekvivalentu ir izogliukozės sausosios medžiagos ekvivalentu, atitinkamai neviršija 50 000 ir 2 500 tonų;

               c)

               jei paraiška susijusi su cukrumi, už cukraus kiekį, nurodytą pagal šio reglamento 6 straipsnį išduotuose sertifikatuose, pareiškėjas įsipareigoja mokėti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 49 straipsnyje nustatytą minimalią runkelių kainą;

               d)

               paraiška rengiama valstybės narės, kurioje paraiška teikiama, valstybine kalba arba viena iš valstybinių kalbų;

               e)

               paraiškoje pateikiama nuoroda į šį reglamentą ir nurodoma nustatyta galutinė paraiškų teikimo data;

               f)

               šiame reglamente nustatytų sąlygų pareiškėjas nepapildo kitomis sąlygomis.

         6.   Paraiška, pateikta nesilaikant 1–5 dalyse nustatytų reikalavimų, nepriimama.
   7.   Pateikus paraišką, jos nebegalima atsiimti arba pakeisti, net jei patvirtinamas ne visas paraiškoje nurodytas kiekis.
   3 straipsnis
   Paraiškų teikimas
   Paraiškų teikimo laikotarpio pabaiga – 2013 m. vasario 26 d. 12 val. Briuselio laiku.
   4 straipsnis
   Valstybių narių pranešimas apie paraiškas
   1.   Valstybių narių kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į 2 straipsnyje išdėstytas sąlygas, nusprendžia, ar paraiškos yra priimtinos. Jei kompetentingos institucijos nusprendžia, kad paraiška nepriimtina, jos nedelsdamos informuoja pareiškėją.
   2.   Apie praėjusį paraiškų teikimo laikotarpį pateiktas priimtinas paraiškas kompetentinga institucija Komisijai praneša vėliausiai penktadienį faksu arba elektroniniu paštu. Pranešime neteikiami 2 straipsnio 5 dalies a punkto i papunktyje nurodyti duomenys. Valstybės narės, kuriose paraiškų nepateikta, tačiau kurioms 2012–2013 prekybos metais buvo skirtos cukraus arba izogliukozės kvotos, taip pat laikydamosi to paties termino siunčia Komisijai pranešimus, kad paraiškų negauta.
   3.   Pranešimų forma ir turinys nustatomi remiantis Komisijos valstybėms narėms pateiktais pavyzdžiais.
   5 straipsnis
   Ribų viršijimas
   Gavusi valstybių narių kompetentingų institucijų pagal 4 straipsnio 2 dalį pateiktus pranešimus, kuriuose nurodyta, kad paraiškose nurodyti kiekiai viršija 1 straipsnyje nustatytas ribas, Komisija:

               a)

               nustato paskirstymo koeficientą, kurį valstybės narės taiko kiekiams, nurodytiems visose sertifikatų paraiškose, apie kurias buvo pranešta;

               b)

               atmeta visas paraiškas, apie kurias dar nepranešta.

         6 straipsnis
   Sertifikatų išdavimas
   1.   Nepažeisdama 5 straipsnio, dešimtą darbo dieną, einančią po tos savaitės, kurią baigėsi paraiškų teikimo laikotarpis, kompetentinga institucija išduoda sertifikatus pagal paraiškas, apie kurias Komisijai buvo pranešta pagal 4 straipsnio 2 dalį.
   2.   Kiekvieną pirmadienį valstybės narės praneša Komisijai cukraus ir (arba) izogliukozės kiekius, dėl kurių praėjusią savaitę buvo išduoti sertifikatai.
   3.   Sertifikato pavyzdys pateikiamas priede.
   7 straipsnis
   Sertifikatų galiojimas
   Sertifikatai galioja iki antro mėnesio, einančio po išdavimo mėnesio, pabaigos.
   8 straipsnis
   Sertifikatų perleidžiamumas
   Su sertifikatais susijusios teisės ir įsipareigojimai neperleidžiami.
   9 straipsnis
   Pranešimas apie kainas
   Taikant Reglamento (EB) Nr. 952/2006 13 straipsnio 1 dalį, parduoto cukraus kiekis, nurodytas pagal šį reglamentą išduotame sertifikate, laikomas kvotinio cukraus kiekiu.
   10 straipsnis
   Stebėsena
   1.   Pareiškėjai į savo mėnesinius pranešimus, numatytus Reglamento (EB) Nr. 952/2006 21 straipsnio 1 dalyje, įtraukia kiekius, dėl kurių jiems išduoti sertifikatai pagal šio reglamento 6 straipsnį.
   2.   Iki 2013 m. spalio 31 d. kiekvienas sertifikato pagal šį reglamentą turėtojas valstybių narių kompetentingoms institucijoms pateikia įrodymą, kad visi jo sertifikatuose nurodyti kiekiai yra išleisti į Sąjungos rinką. Už kiekvieną sertifikate nurodytą toną, kuri nėra išleista į Sąjungos rinką dėl kitų nei force majeure priežasčių, taikomas 276 EUR už toną mokestis.
   3.   Valstybės narės apie kiekius, neišleistus į Sąjungos rinką, praneša Komisijai.
   4.   Valstybės narės apskaičiuoja ir praneša Komisijai kiekvieno gamintojo viršijant kvotą pagaminto bendro cukraus ir izogliukozės kiekio ir kiekių, kuriuos tie gamintojai realizavo pagal Reglamento (EB) Nr. 967/2006 4 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, skirtumą. Jei likę gamintojo nekvotinio cukraus arba izogliukozės kiekiai yra mažesni už tam gamintojui pagal šį reglamentą patvirtintus kiekius, gamintojas to skirtumo atžvilgiu moka 500 EUR už toną.
   5.   3 ir 4 dalyse nurodyti pranešimai pateikiami ne vėliau kaip 2014 m. birželio 30 d.
   11 straipsnis
   Sumų nustatymo data
   Taikant Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000 2 straipsnio 2 dalį ir 6 straipsnio 3 dalies a punktą, Sąjungai mokėtina suma nustatoma tą dieną, kai pareiškėjas sumoka pertekliaus mokestį pagal šio reglamento 1 straipsnio 2 dalį.
   12 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis nustoja galioti 2014 m. birželio 30 d.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. vasario 15 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 176, 2006 6 30, p. 22.

      (3)  OL L 178, 2006 7 1, p. 39.

      (4)  OL L 163, 2007 6 23, p. 17.

      (5)  OL L 130, 2000 5 31, p. 1.

      (6)  OL L 13, 2000 1 19, p. 12.

      PRIEDAS

         6 straipsnio 3 dalyje nurodyto sertifikato pavyzdys

      Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnyje nustatyto mokesčio sumažinimo 2012–2013 prekybos metais
      SERTIFIKATAS

                  Valstybė narė

                  Kvotos turėtojas

                  Produktas

                  Paraiškose nurodyti kiekiai

                  Patvirtinti kiekiai

                  Sumokėtas mokestis (EUR už toną)

                  224

                  2012–2013 prekybos metais Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnyje nurodytas mokestis netaikomas šiame sertifikate patvirtintiems kiekiams, jei laikomasi Įgyvendinimo reglamente (ES) Nr. 131/2013, ypač jo 2 straipsnio 5 dalies c punkte, nustatytų taisyklių.

                  Valstybės narės kompetentingos institucijos atstovo parašas

                  Išdavimo data

                  Sertifikatas galioja iki antro mėnesio, einančio po išdavimo dienos, pabaigos.


title: 2013 m. kovo 22 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 281/2013, kuriuo nustatomos išimtinės priemonės dėl nekvotinio cukraus ir izogliukozės išleidimo į Sąjungos rinką taikant sumažintą pertekliaus mokestį 2012–2013 prekybos metais

text:
23.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 84/19

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 281/2013
   2013 m. kovo 22 d.
   kuriuo nustatomos išimtinės priemonės dėl nekvotinio cukraus ir izogliukozės išleidimo į Sąjungos rinką taikant sumažintą pertekliaus mokestį 2012–2013 prekybos metais
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1), ypač į jo 64 straipsnio 2 dalį ir 186 straipsnį kartu su 4 straipsniu,
   kadangi:

               (1)

               2011–2012 cukraus prekybos metais baltojo cukraus vidutinė didmeninė gamintojo pardavimo kaina Sąjungoje siekė 175 % orientacinės kainos, kuri lygi 404 EUR už toną, ir apie 275 EUR už toną viršijo pasaulinės rinkos kainą. Šiuo metu Sąjungoje laikosi pastovi kaina – apie 700 EUR už toną, kuri yra didžiausia po cukraus rinkos organizavimo reformos ir dėl kurios sunku užtikrinti optimalias lanksčias cukraus tiekimo Sąjungos rinkai sąlygas. Numatoma, kad 2012–2013 prekybos metais ši ir taip didelė kaina toliau augs ir gali kilti didelių rinkos sutrikimų pavojus, kurio turėtų būti išvengta taikant reikiamas priemones;

               (2)

               atsižvelgiant į 2012–2013 m. prognozuojamą pasiūlą ir paklausą, numatoma, kad laikotarpio pabaigoje atsargų kiekis cukraus rinkoje bus bent 0,5 mln. tonų mažesnis nei 2011–2012 m. Nustatant šį skaičių jau atsižvelgta į importą iš trečiųjų šalių, kurioms taikomi tam tikri lengvatiniai susitarimai;

               (3)

               kita vertus, tikintis gero derliaus apskaičiuota, kad pagaminto cukraus kiekis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 56 straipsnyje nustatytą cukraus kvotą viršys beveik 5 400 000 tonų. Atsižvelgiant į numatomus cukraus gamintojų sutartinius įsipareigojimus dėl pramoninio cukraus naudojimo tam tikriems produktams gaminti, kaip numatyta to reglamento 62 straipsnyje, ir į nekvotinio cukraus eksporto įsipareigojimus 2012–2013 m., dar liktų nepanaudotas didelis – ne mažiau kaip 2 000 000 tonų – kiekis nekvotinio cukraus. Dalis šio cukraus galėtų būti pateikta rinkai, siekiant pagerinti nepakankamos cukraus pasiūlos Sąjungos maisto produktų rinkoje padėtį ir išvengti pernelyg didelio kainų kilimo;

               (4)

               siekiant užtikrinti sklandų rinkos veikimą, būtina pateikti rinkai nekvotinį cukrų. 2012–2013 prekybos metais turėtų būti suteikta galimybė tokią priemonę taikyti kiekvieną kartą, kai reikia;

               (5)

               pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 186 ir 188 straipsnius, kai reikia, gali būti imamasi priemonių, skirtų pašalinti rinkos sutrikimus arba sutrikimų pavojų, jei visų pirma šie sutrikimai kyla dėl didelio kainų pakilimo Sąjungoje, su sąlyga, kad šio tikslo nepavyktų pasiekti kitomis tame reglamente numatytomis priemonėmis. Atsižvelgiant į dabartines rinkos sąlygas, Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nepateiktos jokios konkrečios priemonės, skirtos didelių cukraus kainų tendencijoms riboti ir sudarančios sąlygas tiekti cukrų Sąjungos rinkai už pagrįstas kainas, išskyrus kainas, nustatytas pagal to reglamento 186 straipsnį;

               (6)

               kad nesusikauptų perteklinis kiekis, Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 64 straipsnio 2 dalimi Komisija įgaliojama nustatyti pakankamai didelį pertekliaus mokestį cukrui ir izogliukozei, pagamintiems viršijant kvotą. 2006 m. birželio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 967/2006, nustatančio Tarybos reglamento (EB) Nr. 318/2006 išsamias nekvotinės gamybos cukraus sektoriuje įgyvendinimo taisykles (2), 3 straipsnio 1 dalyje nustatytas mokestis – 500 EUR už toną;

               (7)

               ribotam cukraus kiekiui, pagamintam viršijant kvotą, turėtų būti nustatytas sumažintas pertekliaus mokestis, kurio dydis už toną leistų vienodomis sąlygomis veikti visiems Sąjungos cukraus gamintojams, užtikrinant gerą Sąjungos cukraus rinkos veikimą ir padedant sumažinti Sąjungos ir pasaulinės rinkos cukraus kainų skirtumą nesukeliant perviršio kaupimosi Sąjungos rinkoje pavojaus;

               (8)

               kadangi Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 nustatytos kvotos cukrui ir izogliukozei, panaši priemonė turėtų būti taikoma atitinkamam izogliukozės kiekiui, pagamintam viršijant kvotą, nes izogliukozė tam tikra prasme yra komercinis cukraus pakaitalas;

               (9)

               siekdami padidinti pasiūlą, cukraus ir izogliukozės gamintojai turėtų valstybių narių kompetentingoms institucijoms teikti paraiškas gauti sertifikatus, kuriais jiems būtų leista, taikant sumažintą pertekliaus mokestį, Sąjungos rinkoje parduoti tam tikrus cukraus ir izogliukozės kiekius, pagamintus viršijant kvotą;

               (10)

               sumažintas pertekliaus mokestis turėtų būti mokamas po to, kai priimama paraiška, bet prieš išduodant sertifikatą;

               (11)

               siekiant greitai padidinti pasiūlą, sertifikatai turėtų galioti ribotą laiką;

               (12)

               nustačius kiekių, dėl kurių kiekvienas gamintojas gali teikti paraišką per vieną paraiškų teikimo laikotarpį, viršutines ribas ir išduodant tik paraiškų teikėjų pagamintų produktų pardavimo sertifikatus, turėtų būti užkirstas kelias spekuliaciniams veiksmams pasinaudojant šiuo reglamentu sukurta sistema;

               (13)

               pateikdami paraiškas cukraus gamintojai turėtų įsipareigoti už cukrinius runkelius, naudojamus jų paraiškoje nurodytam cukraus kiekiui pagaminti, mokėti minimalią kainą. Turėtų būti nustatyti mažiausi privalomi paraiškų tinkamumo reikalavimai;

               (14)

               valstybių narių kompetentingos institucijos apie gautas paraiškas turėtų pranešti Komisijai. Siekiant tokius pranešimus supaprastinti ir suvienodinti, turėtų būti parengti jų pavyzdžiai;

               (15)

               Komisija turėtų užtikrinti, kad sertifikatai būtų išduodami tik laikantis šiame reglamente nustatytų kiekybinių apribojimų. Todėl prireikus Komisijai turėtų būti suteikta teisė nustatyti gautoms paraiškoms taikytiną paskirstymo koeficientą;

               (16)

               valstybės narės turėtų nedelsdamos informuoti pareiškėjus, ar patvirtinamas visas jų paraiškose nurodytas kiekis ar jo dalis;

               (17)

               kompetentingos institucijos turėtų pranešti Komisijai apie kiekius, dėl kurių išduoti sertifikatai, pagal kuriuos taikomas sumažintas pertekliaus mokestis. Šiuo tikslu Komisija turėtų parengti reikalingus pavyzdžius;

               (18)

               į Sąjungos rinką išleistiems cukraus kiekiams, kurie viršija pagal šį reglamentą išduotuose sertifikatuose nurodytus kiekius, turėtų būti taikomas Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 64 straipsnio 2 dalyje nustatytas pertekliaus mokestis. Todėl tikslinga numatyti, kad kiekvienas pareiškėjas, kuris nesilaiko įsipareigojimo į Sąjungos rinką išleisti jam išduotame sertifikate nurodyto cukraus kiekio, taip pat turėtų sumokėti 500 EUR už toną sumą. Taikant šį nuoseklų požiūrį siekiama užtikrinti, kad nebūtų piktnaudžiaujama šiuo reglamentu nustatytu mechanizmu;

               (19)

               siekiant pagal 2006 m. birželio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 952/2006 dėl Tarybos reglamento (EB) Nr. 318/2006 taikymo taisyklių, susijusių su cukraus vidaus rinkos valdymu ir kvotų sistema (3), 13 straipsnio 1 dalį nustatyti vidutines į Sąjungos rinką išleisto kvotinio ir nekvotinio cukraus kainas, cukrus, dėl kurio pagal šį reglamentą išduotas sertifikatas, turėtų būti laikomas kvotiniu cukrumi;

               (20)

               pagal 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimo 2007/436/EB (Euratomas) dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (4) 2 straipsnio 1 dalies a punktą įnašai ir kiti mokesčiai, numatyti pagal bendrą cukraus sektoriaus rinkų organizavimą, turi būti laikomi nuosavaisiais ištekliais. Todėl būtina nustatyti tokių sumų nustatymo datą, kaip apibrėžta 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2007/436/EB (Euratomas) dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos (5), 2 straipsnio 2 dalyje ir 6 straipsnio 3 dalies a punkte;

               (21)

               šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Laikinas pertekliaus mokesčio sumažinimas
   1.   Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnio 1 dalies, nustatomas 172 EUR už toną pertekliaus mokestis už ne didesnį kaip 150 000 tonų cukraus kiekį baltojo cukraus ekvivalentu ir 8 000 tonų izogliukozės kiekį sausosios medžiagos ekvivalentu, pagamintus viršijant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 VI priede nustatytą kvotą ir išleistus į Sąjungos rinką 2012–2013 prekybos metais.
   2.   1 pastraipoje nustatytas sumažintas pertekliaus mokestis mokamas po to, kai priimama 2 straipsnyje nurodyta paraiška, prieš išduodant 6 straipsnyje nurodytą sertifikatą.
   2 straipsnis
   Sertifikatų paraiškos
   1.   Kad pasinaudotų 1 straipsnyje nustatytomis sąlygomis, cukraus ir izogliukozės gamintojai teikia sertifikatų paraiškas.
   2.   Paraiškas gali teikti tik cukrinių runkelių ir cukranendrių cukrų arba izogliukozę gaminančios įmonės, kurios yra patvirtintos pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 57 straipsnį ir kurioms pagal to reglamento 56 straipsnį 2012–2013 prekybos metams skirta gamybos kvota.
   3.   Kiekvienu paraiškų teikimo laikotarpiu vienas pareiškėjas gali pateikti ne daugiau kaip vieną paraišką dėl cukraus ir vieną paraišką dėl izogliukozės.
   4.   Sertifikatų paraiškos teikiamos faksu arba elektroniniu paštu valstybės narės, kurioje įmonė patvirtinta, kompetentingai institucijai. Valstybių narių kompetentingos institucijos gali reikalauti, kad elektroninės paraiškos būtų pasirašytos saugiu elektroniniu parašu, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 1999/93/EB (6).
   5.   Kad paraiškos būtų priimtos, jos turi atitikti šias sąlygas:

               a)

               paraiškose nurodoma:

                           i)

                           pareiškėjo pavadinimas, adresas ir PVM mokėtojo kodas, ir

                           ii)

                           prašomi cukraus ir izogliukozės kiekiai tonomis, išreikšti baltojo cukraus ekvivalentu ir izogliukozės sausosios medžiagos ekvivalentu, suapvalinti iki sveiko skaičiaus;

               b)

               šiuo paraiškos teikimo laikotarpiu prašomi cukraus ir izogliukozės kiekiai tonomis, išreikšti baltojo cukraus ekvivalentu ir izogliukozės sausosios medžiagos ekvivalentu, atitinkamai neviršija 50 000 ir 2 500 tonų;

               c)

               jei paraiška susijusi su cukrumi, už cukraus kiekį, nurodytą pagal šio reglamento 6 straipsnį išduotuose sertifikatuose, pareiškėjas įsipareigoja mokėti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 49 straipsnyje nustatytą minimalią runkelių kainą;

               d)

               paraiška rengiama valstybės narės, kurioje paraiška teikiama, valstybine kalba arba viena iš valstybinių kalbų;

               e)

               paraiškoje pateikiama nuoroda į šį reglamentą ir nurodoma nustatyta galutinė paraiškų teikimo data;

               f)

               šiame reglamente nustatytų sąlygų pareiškėjas nepapildo kitomis sąlygomis.

         6.   Paraiška, pateikta nesilaikant 1–5 dalyse nustatytų reikalavimų, nepriimama.
   7.   Pateikus paraišką, jos nebegalima atsiimti arba pakeisti, net jei patvirtinamas ne visas paraiškoje nurodytas kiekis.
   3 straipsnis
   Paraiškų teikimas
   Paraiškų teikimo laikotarpio pabaiga – 2013 m. balandžio 3 d. 12 val. Briuselio laiku.
   4 straipsnis
   Valstybių narių pranešimas apie paraiškas
   1.   Valstybių narių kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į 2 straipsnyje išdėstytas sąlygas, nusprendžia, ar paraiškos yra priimtinos. Jei kompetentingos institucijos nusprendžia, kad paraiška nepriimtina, jos nedelsdamos informuoja pareiškėją.
   2.   Apie praėjusį paraiškų teikimo laikotarpį pateiktas priimtinas paraiškas kompetentinga institucija Komisijai praneša vėliausiai penktadienį faksu arba elektroniniu paštu. Pranešime neteikiami 2 straipsnio 5 dalies a punkto i papunktyje nurodyti duomenys. Valstybės narės, kuriose paraiškų nepateikta, tačiau kurioms 2012–2013 prekybos metais buvo skirtos cukraus arba izogliukozės kvotos, taip pat laikydamosi to paties termino siunčia Komisijai pranešimus, kad paraiškų negauta.
   3.   Pranešimų forma ir turinys nustatomi remiantis Komisijos valstybėms narėms pateiktais pavyzdžiais.
   5 straipsnis
   Ribų viršijimas
   Gavusi valstybių narių kompetentingų institucijų pagal 4 straipsnio 2 dalį pateiktus pranešimus, kuriuose nurodyta, kad paraiškose nurodyti kiekiai viršija 1 straipsnyje nustatytas ribas, Komisija:

               a)

               nustato paskirstymo koeficientą, kurį valstybės narės taiko kiekiams, nurodytiems visose sertifikatų paraiškose, apie kurias buvo pranešta;

               b)

               atmeta visas paraiškas, apie kurias dar nepranešta.

         6 straipsnis
   Sertifikatų išdavimas
   1.   Nepažeisdama 5 straipsnio, dešimtą darbo dieną, einančią po tos savaitės, kurią baigėsi paraiškų teikimo laikotarpis, kompetentinga institucija išduoda sertifikatus pagal paraiškas, apie kurias Komisijai buvo pranešta pagal 4 straipsnio 2 dalį.
   2.   Kiekvieną pirmadienį valstybės narės praneša Komisijai cukraus ir (arba) izogliukozės kiekius, dėl kurių praėjusią savaitę buvo išduoti sertifikatai.
   3.   Sertifikato pavyzdys pateikiamas priede.
   7 straipsnis
   Sertifikatų galiojimas
   Sertifikatai galioja iki antro mėnesio, einančio po išdavimo mėnesio, pabaigos.
   8 straipsnis
   Sertifikatų perleidžiamumas
   Su sertifikatais susijusios teisės ir įsipareigojimai neperleidžiami.
   9 straipsnis
   Pranešimas apie kainas
   Taikant Reglamento (EB) Nr. 952/2006 13 straipsnio 1 dalį, parduoto cukraus kiekis, nurodytas pagal šį reglamentą išduotame sertifikate, laikomas kvotinio cukraus kiekiu.
   10 straipsnis
   Stebėsena
   1.   Pareiškėjai į savo mėnesinius pranešimus, numatytus Reglamento (EB) Nr. 952/2006 21 straipsnio 1 dalyje, įtraukia kiekius, dėl kurių jiems išduoti sertifikatai pagal šio reglamento 6 straipsnį.
   2.   Iki 2013 m. spalio 31 d. kiekvienas sertifikato pagal šį reglamentą turėtojas valstybių narių kompetentingoms institucijoms pateikia įrodymą, kad visi jo sertifikatuose nurodyti kiekiai yra išleisti į Sąjungos rinką. Už kiekvieną sertifikate nurodytą toną, kuri nėra išleista į Sąjungos rinką dėl kitų nei force majeure priežasčių, taikomas 328 EUR už toną mokestis.
   3.   Valstybės narės apie kiekius, neišleistus į Sąjungos rinką, praneša Komisijai.
   4.   Valstybės narės apskaičiuoja ir praneša Komisijai kiekvieno gamintojo viršijant kvotą pagaminto bendro cukraus ir izogliukozės kiekio ir kiekių, kuriuos tie gamintojai realizavo pagal Reglamento (EB) Nr. 967/2006 4 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą, skirtumą. Jei likę gamintojo nekvotinio cukraus arba izogliukozės kiekiai yra mažesni už tam gamintojui pagal šį reglamentą patvirtintus kiekius, gamintojas to skirtumo atžvilgiu moka 500 EUR už toną.
   5.   3 ir 4 dalyse nurodyti pranešimai pateikiami ne vėliau kaip 2014 m. birželio 30 d.
   11 straipsnis
   Sumų nustatymo data
   Taikant Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000 2 straipsnio 2 dalį ir 6 straipsnio 3 dalies a punktą, Sąjungai mokėtina suma nustatoma tą dieną, kai pareiškėjas sumoka pertekliaus mokestį pagal šio reglamento 1 straipsnio 2 dalį.
   12 straipsnis
   Įsigaliojimas
   Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis nustoja galioti 2014 m. birželio 30 d.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 22 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 176, 2006 6 30, p. 22.

      (3)  OL L 178, 2006 7 1, p. 39.

      (4)  OL L 163, 2007 6 23, p. 17.

      (5)  OL L 130, 2000 5 31, p. 1.

      (6)  OL L 13, 2000 1 19, p. 12.

      PRIEDAS

         6 straipsnio 3 dalyje nurodyto sertifikato pavyzdys

      SERTIFIKATAS
      Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnyje nustatyto mokesčio sumažinimo 2012–2013 prekybos metais

                  Valstybė narė

                  Kvotos turėtojas

                  Produktas

                  Paraiškose nurodyti kiekiai

                  Patvirtinti kiekiai

                  Sumokėtas mokestis (EUR už toną)

                  172

                  2012–2013 prekybos metais Reglamento (EB) Nr. 967/2006 3 straipsnyje nurodytas mokestis netaikomas šiame sertifikate patvirtintiems kiekiams, jei laikomasi Įgyvendinimo reglamente (ES) Nr. 281/2013, ypač jo 2 straipsnio 5 dalies c punkte, nustatytų taisyklių.

                  Valstybės narės kompetentingos institucijos atstovo parašas

                  Išdavimo data

                  Sertifikatas galioja iki antro mėnesio, einančio po išdavimo dienos, pabaigos.