title: 2013 m. kovo 19 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 276/2013 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje

text:
23.3.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 84/9

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 276/2013
   2013 m. kovo 19 d.
   dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje
   EUROPOS KOMISIJA
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (1), ypač į jo 9 straipsnio 1 dalies a punktą,
   kadangi:

               (1)

               siekiant užtikrinti, kad Reglamento (EEB) Nr. 2658/87 priede pateikta Kombinuotoji nomenklatūra būtų taikoma vienodai, būtina patvirtinti priemones, susijusias su šio reglamento priede nurodytų prekių klasifikavimu;

               (2)

               Reglamente (EEB) Nr. 2658/87 nustatytos bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės. Šios taisyklės taip pat taikomos bet kuriai kitai specialiomis Sąjungos teisės aktų nuostatomis įteisintai nomenklatūrai, kuri visiškai ar iš dalies parengta pagal Kombinuotąją nomenklatūrą arba kurioje ji papildomai detalizuojama atsižvelgiant į tarifų ir kitų su prekyba susijusių priemonių taikymo poreikius;

               (3)

               laikantis minėtų bendrųjų taisyklių, šio reglamento priede pateiktos lentelės 1 skiltyje aprašytos prekės, remiantis 3 skiltyje išdėstytais motyvais, turėtų būti klasifikuojamos priskiriant 2 skiltyje nurodytą KN kodą;

               (4)

               reikėtų nustatyti, kad šio reglamento nuostatų neatitinkančia valstybių narių muitinių suteikta privalomąja tarifine informacija apie prekių klasifikavimą Kombinuotojoje nomenklatūroje jos turėtojas galėtų remtis dar tris mėnesius, kaip nustatyta 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (2), 12 straipsnio 6 dalyje;

               (5)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Šio reglamento priede pateiktos lentelės 1 skiltyje aprašytos prekės Kombinuotojoje nomenklatūroje klasifikuojamos priskiriant lentelės 2 skiltyje nurodytą KN kodą.
   2 straipsnis
   Valstybių narių muitinių suteikta privalomąja tarifine informacija, neatitinkančia šio reglamento nuostatų, dar galima remtis tris mėnesius, kaip nustatyta Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 12 straipsnio 6 dalyje.
   3 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. kovo 19 d.

            Komisijos vardu Pirmininko pavedimu

         Algirdas ŠEMETA

            Komisijos narys

      (1)  OL L 256, 1987 9 7, p. 1.

      (2)  OL L 302, 1992 10 19, p. 1.

      PRIEDAS

                  Prekių aprašymas

                  Klasifikavimas
                  (KN kodas)

                  Motyvai

                  (1)

                  (2)

                  (3)

                  Klojamoji kompozitinės medienos plokštė, kurios matmenys – apie 0,15 × 0,02 × 3,7 m, sudaryta iš medienos atliekų plaušų (60 %), perdirbtų plastikų (HDPE) (30 %), ne plastiko priedų, užpildų, UV stabilizavimo medžiagų ir pigmentų (10 %). Plokštė gaminama ekstruzijos būdu. Jos profilis yra stačiakampis, tankis – 1,20 g/cm3.
                  Viršutinis paviršius grublėtas ir tekstūrinis, apatinis paviršius briaunuotas. Plokštė yra su grioveliais, einančiais išilgai viso jos šono.
                  Jai būdingos tvirto nelankstaus plastikinio gaminio su medžio atliekų užpildu savybės. Ji yra medienos pakaitalas ir naudojama gaminant, pavyzdžiui, klojinius ir takus.

                  3918 90 00

                  Klasifikuojama vadovaujantis Kombinuotosios nomenklatūros 1, 3 (b punktas) ir 6 bendrosiomis aiškinimo taisyklėmis ir KN kodus 3918 ir 3918 90 00 atitinkančiais prekių aprašymais.
                  Atsižvelgiant į tai, kad medienos plaušai tėra užpildas, o juos sutvirtina plastikas, kuris yra esminis gaminio požymis, gaminys nepriskirtinas 44 skirsniui kaip medienos gaminiai (taip pat žr. SS paaiškinimų 44 skirsnio paaiškinimus). Atitinkamai laikytina, kad gaminys yra klojiniams naudojamas plastikų gaminys.
                  Todėl jis klasifikuotinas kaip grindų dangos iš plastikų priskiriant KN kodą 3918 90 00.


title: 2011 m. kovo 15 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 282/2011, kuriuo nustatomos Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos įgyvendinimo priemonės

text:
23.3.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 77/1

         TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 282/2011
   2011 m. kovo 15 d.
   kuriuo nustatomos Direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos įgyvendinimo priemonės
   (nauja redakcija)
   EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvą 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos (1), ypač į jos 397 straipsnį,
   atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
   kadangi:

               (1)

               2005 m. spalio 17 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1777/2005, nustatančiame Direktyvos 77/388/EEB dėl bendros pridėtinės vertės mokesčio sistemos įgyvendinimo priemones (2), reikia padaryti svarbių pakeitimų. Siekiant aiškumo ir racionalumo reikėtų atitinkamas nuostatas išdėstyti nauja redakcija.

               (2)

               Direktyvoje 2006/112/EB pateikiamos apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu (PVM) taisyklės, kurias tam tikrais atvejais valstybės narės interpretuoja. Priėmus bendras Direktyvą 2006/112/EB įgyvendinančias nuostatas turėtų būti užtikrinta, kad tais atvejais, kai kyla arba gali kilti taikymo skirtumų, prieštaraujančių tinkamam vidaus rinkos veikimui, PVM sistemos taikymas labiau atitiktų vidaus rinkos tikslus. Šios įgyvendinimo priemonės yra teisiškai privalomos tik nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos ir nepažeidžia anksčiau valstybių narių priimtų teisės aktų teisėtumo bei aiškinimo.

               (3)

               Į šį reglamentą reikėtų įtraukti pakeitimus, kurie tapo būtini priėmus 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyvą 2008/8/EB, iš dalies keičiančią Direktyvos 2006/112/EB nuostatas, susijusias su paslaugų teikimo vieta (3).

               (4)

               Šio reglamento tikslas – užtikrinti vienodą dabartinės PVM sistemos taikymą nustatant Direktyvą 2006/112/EB įgyvendinančias taisykles, visų pirma taisykles dėl apmokestinamųjų asmenų, prekių tiekimo ir paslaugų teikimo bei apmokestinamųjų sandorių vietos. Laikantis Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnio 4 dalyje nustatyto proporcingumo principo, šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti. Vienodą taikymą geriausiai užtikrintų reglamentas, kadangi jis yra privalomas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.

               (5)

               Šiose įgyvendinimo priemonėse pateikiamos konkrečios taisyklės, paaiškinančios direktyvos taikymą tam tikrais atvejais, ir skirtos užtikrinti, kad tik tos konkrečios aplinkybės būtų vienodai traktuojamos visoje Sąjungoje. Todėl šios taisyklės nėra galutinės kitais atvejais, ir atsižvelgiant į jų formuluotę, jų taikymas turi būti ribotas.

               (6)

               Reikėtų patikslinti, kad tuo atveju, kai neapmokestinamasis asmuo keičia gyvenamąją vietą ir dėl to išveža naują transporto priemonę arba kai nauja transporto priemonė grąžinama į valstybę narę, iš kurios ji pirmiau buvo tiekiama neapmokestinant PVM neapmokestinamajam asmeniui, kuris ją grąžina, tai nelaikoma naujos transporto priemonės įsigijimu Bendrijos viduje.

               (7)

               Tam tikrų paslaugų teikimo atveju pakanka, kad paslaugų teikėjas įrodytų, jog šias paslaugas įsigyjantis apmokestinamasis arba neapmokestinamasis asmuo yra įsisteigęs ne Bendrijoje, tam, kad tų paslaugų teikimas nebūtų laikomas PVM objektu.

               (8)

               Reikėtų patikslinti, kad PVM mokėtojo kodo suteikimas apmokestinamajam asmeniui, kuris paslaugas teikia į kitą valstybę narę arba kuriam paslaugos teikiamos iš kitos valstybės narės, kai prievolė sumokėti PVM už tas paslaugas tenka tik paslaugas įsigyjančiam asmeniui (klientui), neturėtų turėti poveikio to apmokestinamojo asmens teisei pasinaudoti prekių įsigijimo Bendrijos viduje neapmokestinimu. Tačiau tuo atveju, jei įsigydamas prekes Bendrijos viduje apmokestinamasis asmuo praneša tiekėjui savo PVM mokėtojo kodą, visais atvejais laikoma, jog jis nusprendė pasirinkti, kad šie sandoriai būtų PVM objektu.

               (9)

               Dėl tolesnės vidaus rinkos integracijos atsirado didesnė būtinybė, kad skirtingose valstybėse narėse įsisteigę ir veiklą vykdantys ūkio subjektai bendradarbiautų, o pagal 1985 m. liepos 25 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2137/85 dėl Europos ekonominių interesų grupių (EEIG) (4) įsteigtos Europos ekonominių interesų grupės (EEIG) plėtotųsi. Todėl reikėtų patikslinti, kad EEIG būtų laikomos apmokestinamaisiais asmenimis tais atvejais, kai jos tiekia prekes arba teikia paslaugas už atlygį.

               (10)

               Reikia aiškiai apibrėžti maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugas, jų skirtumus ir joms taikytiną tvarką.

               (11)

               Siekiant didesnio aiškumo, reikėtų sudaryti sandorių, laikomų elektroniniu būdu teikiamomis paslaugomis, sąrašus, kurie neturėtų būti galutiniai ir išsamūs.

               (12)

               Būtina nustatyti, kad sandoris, kuris susijęs vien tik su kliento pateiktų atskirų įrenginio dalių surinkimu, būtų laikomas paslaugų teikimu, taip pat nustatyti tokių paslaugų, kai jos teikiamos neapmokestinamajam asmeniui, teikimo vietą.

               (13)

               Pasirinkimo sandorio, kaip finansinės priemonės, pardavimas turėtų būti laikomas paslaugų teikimu, atskiru nuo pagrindinių sandorių, su kuriais tas pasirinkimo sandoris yra susijęs.

               (14)

               Siekiant užtikrinti vienodą apmokestinamųjų sandorių vietos nustatymo taisyklių taikymą, reikėtų patikslinti šias sąvokas: apmokestinamojo asmens verslo įsteigimo vieta, nuolatinis padalinys, nuolatinė gyvenamoji vieta arba vieta, kur asmuo paprastai gyvena. Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, nustačius kuo aiškesnius ir objektyvesnius kriterijus turėtų būti lengviau šias sąvokas taikyti praktikoje.

               (15)

               Reikėtų nustatyti taisykles, kurios užtikrintų vienodą požiūrį į prekių tiekimą, kai tiekėjas viršija nuotolinės prekybos ribą, nustatytą prekių tiekimui į kitą valstybę narę.

               (16)

               Reikėtų patikslinti, kad keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalis yra nustatoma pagal transporto priemonės, o ne ja vežamų keleivių kelionę.

               (17)

               Įsigyjant prekes Bendrijoje, išgabenimo valstybėje narėje sandoriui taikoma apmokestinimo PVM tvarka neturėtų įtakoti įsigijimo valstybės narės teisės apmokestinti įsigijimą.

               (18)

               Tinkamas taisyklių, kuriomis reglamentuojama paslaugų teikimo vieta, taikymas iš esmės priklauso nuo paslaugas įsigyjančio asmens statuso, – ar jis yra apmokestinamasis asmuo, ar neapmokestinamasis asmuo – ir nuo jo veikimo pobūdžio. Reikia apibrėžti kokius įrodymus paslaugų teikėjas turi gauti iš paslaugas įsigyjančio asmens, kad būtų nustatyta, jog paslaugas įsigyjantis asmuo yra apmokestinamasis asmuo.

               (19)

               Reikėtų patikslinti, kad tais atvejais, kai apmokestinamajam asmeniui suteiktos paslaugos skirtos asmeniniams poreikiams, įskaitant jo darbuotojų poreikius, tenkinti, tas apmokestinamasis asmuo negali būti laikomas veikiančiu kaip apmokestinamasis asmuo. Siekiant nustatyti, ar paslaugas įsigyjantis asmuo veikia kaip apmokestinamasis asmuo, pakanka jo PVM mokėtojo kodą pranešti paslaugų teikėjui, kad būtų nustatytas šis veikimo pobūdis, išskyrus atvejus, kai paslaugų teikėjas turi kitos informacijos. Reikėtų taip pat užtikrinti, kad viena tiek verslo, tiek asmeniniais tikslais įsigyta paslauga būtų apmokestinama tik vienoje vietoje.

               (20)

               Siekiant tiksliai nustatyti paslaugas įsigyjančio asmens įsisteigimo vietą, paslaugų teikėjas turi patikrinti šio paslaugas įsigyjančio asmens pateiktą informaciją.

               (21)

               Nedarant poveikio bendrai taisyklei dėl paslaugų teikimo apmokestinamajam asmeniui vietos, jeigu paslaugos teikiamos daugiau nei vienoje vietoje įsisteigusiam asmeniui, turėtų būti nustatytos taisyklės, kurios padėtų teikėjui nustatyti paslaugas įsigyjančio asmens nuolatinį padalinį, į kurį paslauga yra teikiama, atsižvelgiant į aplinkybes. Jeigu paslaugų teikėjas negali nustatyti šios vietos, turėtų būti nustatytos taisyklės, skirtos paslaugų teikėjo prievolėms paaiškinti. Šiomis taisyklėmis neturėtų būti trukdoma paslaugas įsigyjančio asmens prievolėms ar jos keičiamos.

               (22)

               Be to, reikėtų patikslinti, kada paslaugų teikėjas turi nustatyti paslaugas įsigyjančio asmens, neatsižvelgiant į tai, ar jis yra apmokestinamasis ar neapmokestinamasis asmuo, statusą, veikimo pobūdį ir vietą.

               (23)

               Nedarant poveikio principo, susijusio su piktnaudžiavimo atvejais, bendram taikymui šio reglamento nuostatoms, tikslinga priminti, kad jis taikomas visų pirma tam tikroms šio reglamento nuostatoms.

               (24)

               Tam tikros konkrečios paslaugos, pavyzdžiui, televizijos transliavimo teisių rodyti futbolo rungtynes perleidimas, tekstų vertimas, paslaugos, susijusios su PVM grąžinimu ir tarpininko paslaugos, teikiamos neapmokestinamajam asmeniui, yra teikiamos tarp valstybių narių arba tarp ūkio subjektų, įsisteigusių ne Bendrijoje. Siekiant didesnio teisinio aiškumo, turėtų būti aiškiai nustatyta šių paslaugų teikimo vieta.

               (25)

               Turėtų būti patikslinta, kad tarpininko, veikiančio kito asmens vardu ir jo naudai, kuris dalyvauja teikiant apgyvendinimo paslaugas viešbučių sektoriuje, teikiamoms paslaugoms netaikoma speciali taisyklė dėl paslaugų, susijusių su nekilnojamuoju turtu, teikimo.

               (26)

               Jei įvairios paslaugos, teikiamos organizuojant laidotuves, sudaro vieną paslaugą, būtina apibrėžti paslaugų teikimo vietos taisyklę.

               (27)

               Siekiant užtikrinti vienodą kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ir kitų panašių renginių paslaugoms taikomą tvarką, reikėtų apibrėžti galimybę patekti į tokius renginius ir naudotis su šia galimybe susijusiomis pagalbinėmis paslaugomis.

               (28)

               Reikia patikslinti tvarką, taikytiną maitinimo paslaugoms ir aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugoms, teikiamoms transporto priemonėje, kai keleiviai vežami kelių šalių teritorijose.

               (29)

               Atsižvelgiant į tai, kad konkrečios transporto priemonės nuomos taisyklės priklauso nuo jos valdymo ar naudojimo laikotarpio, reikia ne tik nustatyti, ką reikėtų laikyti transporto priemone, bet ir patikslinti tokių paslaugų teikimui taikytiną tvarką tuo atveju, kai sutartys sudaromos iš karto viena po kitos. Be to, reikia nustatyti vietą, kurioje transporto priemonė faktiškai perduodama klientui.

               (30)

               Tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis mokamas kreditinės arba debetinės kortelės aptarnavimo mokestis, susijęs su sandoriu, neturėtų sumažinti to sandorio apmokestinamosios vertės.

               (31)

               Reikia patikslinti, kad lengvatinis mokesčio tarifas gali būti taikomas, palapinių, priekabinių namelių ir kilnojamųjų namelių, stovinčių stovyklauti įrengtose vietose ir naudojamų apgyvendinimui, nuomos paslaugoms.

               (32)

               Profesinis mokymas arba perkvalifikavimas nepriklausomai nuo kurso trukmės turėtų apimti mokymą, tiesiogiai susijusį su amatu ar profesija, taip pat mokymą, skirtą profesinėms žinioms įgyti arba atnaujinti.

               (33)

               Platininėms monetoms neturėtų būti taikomas neapmokestinimas PVM, nustatytas valiutai, banknotams ir monetoms.

               (34)

               Reikia patikslinti, kad su prekių importu susijusių paslaugų teikimo neapmokestinimas PVM, kai tokių paslaugų vertė įtraukta į apmokestinamąją vertę, turėtų būti taikomas transporto paslaugų, susijusių su gyvenamosios vietos keitimu, teikimui.

               (35)

               Prekėms, kurias pirkėjas gabena už Bendrijos ribų ir kurios skirtos transporto priemonėms, kurias asmenys, kiti nei fiziniai asmenys, pavyzdžiui, viešosios teisės subjektai ir asociacijos, naudoja ne komerciniais tikslais, įrengti arba aprūpinti, neturėtų būti taikomas eksporto sandoriams nustatytas neapmokestinimas PVM.

               (36)

               Siekiant užtikrinti vienodą administracinę praktiką, taikomą apskaičiuojant minimalią neapmokestinamų eksportuojamųjų prekių, gabenamų keleivių asmeniniame bagaže, vertę, reikėtų suderinti tokio apskaičiavimo nuostatas.

               (37)

               Reikėtų patikslinti, kad tam tikrų eksportui priskiriamų sandorių neapmokestinimas PVM turėtų būti taikomas ir paslaugoms, kurioms taikoma speciali elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms apmokestinti skirta schema.

               (38)

               Pagal Europos mokslinių tyrimų infrastruktūros konsorciumo (ERIC) Bendrijos teisinį pagrindą įsteigiamos organizacijos neapmokestinimo PVM tikslais turėtų būti laikomos tarptautinėmis organizacijomis tik tuo atveju, jei jos atitinka tam tikras sąlygas. Todėl reikėtų nustatyti kriterijus, kuriuos tos organizacijos turi atitikti, kad būtų neapmokestintos.

               (39)

               Pagal diplomatinius ir konsulinius susitarimus arba pripažintoms tarptautinėms organizacijoms ar tam tikroms ginkluotosioms pajėgoms tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos neapmokestinamos PVM laikantis tam tikrų kiekybinių apribojimų ir sąlygų. Kad iš kitos valstybės narės prekes tiekiantis ar paslaugas teikiantis apmokestinamasis asmuo galėtų įsitikinti, ar laikomasi minėtų sąlygų ir apribojimų, reikėtų nustatyti neapmokestinimo PVM sertifikatą.

               (40)

               Elektronine forma pateikti importo dokumentai taip pat turėtų būti pripažįstami kaip suteikiantys teisę į atskaitą, jei jie atitinka tokius pačius reikalavimus, kaip ir popierine forma pateikti dokumentai.

               (41)

               Jeigu prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas turi nuolatinį padalinį valstybės narės, kurioje atsiranda prievolė sumokėti PVM, teritorijoje, reikia patikslinti, kokiomis aplinkybėmis tam padaliniui tenka prievolės sumokėti PVM.

               (42)

               Reikėtų patikslinti, kad apmokestinamasis asmuo, įsteigęs savo verslą valstybės narės, kurioje atsiranda prievolė sumokėti mokestį, teritorijoje, turi būti laikomas toje valstybėje narėje įsisteigusiu apmokestinamuoju asmeniu mokesčio mokėjimo tikslais net tuo atveju, jeigu jo verslo įsisteigimo vieta nedalyvauja tiekiant prekes ar teikiant paslaugas.

               (43)

               Reikėtų patikslinti, kad kiekvienas apmokestinamasis asmuo tam tikrų apmokestinamųjų sandorių atvejais turi pranešti savo PVM mokėtojo kodą, kai tik jis jam suteikiamas, kad būtų sudarytos sąlygos veiksmingiau rinkti mokesčius.

               (44)

               Siekiant užtikrinti vienodą ūkio subjektų traktavimą, turėtų būti nustatyti investicinio aukso svoriai, kurie yra pripažįstami tauriųjų metalų rinkose, ir nustatyta bendra data, kurią bus nustatoma aukso monetų vertė.

               (45)

               Speciali schema Bendrijoje neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, elektroniniu būdu teikiantiems paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims, įsisteigusiems arba turintiems nuolatinę gyvenamąją vietą Bendrijoje, taikoma esant tam tikroms sąlygoms. Kai minėtos sąlygos nebetenkinamos, turėtų būti aiškiai nurodytos dėl to kylančios pasekmės.

               (46)

               Tam tikri pakeitimai padaryti dėl Direktyvos 2008/8/EB priėmimo. Atsižvelgiant į tai, kad te pakeitimai yra susiję su transporto priemonių ilgalaikės nuomos apmokestinimu PVM nuo 2013 m. sausio 1 d., ir su elektroniniu būdu teikiamų paslaugų apmokestinimu PVM nuo 2015 m. sausio 1 d., reikėtų patikslinti, kad atitinkamos šio reglamento nuostatos taikomos tik nuo tų datų,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   I   SKYRIUS

      DALYKAS

   1 straipsnis
   Šis reglamentas nustato tam tikrų Direktyvos 2006/112/EB I–V ir VII–XII antraštinių dalių nuostatų įgyvendinimo priemones.
   II   SKYRIUS

      TAIKYMO SRITIS

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB I ANTRAŠTINĖ DALIS)

   2 straipsnis
   Šie sandoriai nelaikomi įsigijimo Bendrijos viduje sandoriais, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 2 straipsnio 1 dalies b punkte:

               a)

               naujos transporto priemonės išvežimas, kurį atlieka neapmokestinamasis asmuo keisdamas gyvenamąją vietą, jeigu tiekimo metu negalėjo būti taikomas Direktyvos 2006/112/EB 138 straipsnio 2 dalies a punkte numatytas neapmokestinimas;

               b)

               neapmokestinamojo asmens atliekamas naujos transporto priemonės grąžinimas į valstybę narę, iš kurios ji buvo iš pradžių jam tiekiama taikant Direktyvos 2006/112/EB 138 straipsnio 2 dalies a punkte numatytą neapmokestinimą.

         3 straipsnis
   Nedarant poveikio Direktyvos 2006/112/EB 59a straipsnio pirmos pastraipos b punkto taikymui, toliau nurodytos paslaugos nėra PVM objektas, jei teikėjas įrodo, kad pagal šio reglamento V skyriaus 4 skirsnio 3 ir 4 poskirsnius nustatyta šių paslaugų teikimo vieta yra ne Bendrijoje:

               a)

               nuo 2013 m. sausio 1 d. – Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta paslauga;

               b)

               nuo 2015 m. sausio 1 d. – Direktyvos 2006/112/EB 58 straipsnyje išvardytos paslaugos;

               c)

               Direktyvos 2006/112/EB 59 straipsnyje išvardytos paslaugos.

         4 straipsnis
   Apmokestinamasis asmuo, turintis teisę į jo prekių įsigijimo Bendrijos viduje neapmokestinimą pagal Direktyvos 2006/112/EB 3 straipsnį, tą teisę išlaiko, jei pagal tos direktyvos 214 straipsnio 1 dalies d arba e punktą tam apmokestinamajam asmeniui yra suteiktas PVM mokėtojo kodas dėl gaunamų paslaugų, už kurias jis turi sumokėti PVM, arba dėl paslaugų, kurias jis suteikė kitos valstybės narės teritorijoje ir už kurias PVM moka tik paslaugų gavėjas.
   Vis dėlto, jei prekes įsigyjant Bendrijos viduje tas apmokestinamasis asmuo šį PVM mokėtojo kodą praneša prekių tiekėjui, laikoma, kad jis pasinaudojo tos direktyvos 3 straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe.
   III   SKYRIUS

      APMOKESTINAMIEJI ASMENYS

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB III ANTRAŠTINĖ DALIS)

   5 straipsnis
   Pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2137/85 įsteigta Europos ekonominių interesų grupė (EEIG), kuri tiekia prekes arba teikia paslaugas savo nariams arba trečiosioms šalims už atlygį, yra apmokestinamasis asmuo, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 9 straipsnio 1 dalyje.
   IV   SKYRIUS

      APMOKESTINAMIEJI SANDORIAI

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB 24–29 STRAIPSNIAI)

   6 straipsnis
   1.   Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos – tai žmonėms vartoti skirto paruošto ir neparuošto maisto arba gėrimų, arba ir maisto, ir gėrimų tiekimas kartu teikiant pakankamai pagalbinių paslaugų, kuriomis sudaromos sąlygos tą maistą ir gėrimus vartoti iš karto. Maisto arba gėrimų, arba ir maisto, ir gėrimų tiekimas – tai tik visumos, kurioje dominuoja paslaugos, sudėtinė dalis. Maitinimo paslaugos yra tokių paslaugų teikimas paslaugų teikėjo patalpose, o aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos yra tokių paslaugų teikimas ne paslaugų teikėjo patalpose.
   2.   Paruošto ar neparuošto maisto arba gėrimų, arba ir maisto, ir gėrimų tiekimas, įskaitant gabenimą arba jo neįskaitant, bet neteikiant kitų pagalbinių paslaugų, nelaikomas maitinimo arba aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugomis, kaip apibrėžta 1 dalyje.
   7 straipsnis
   1.   Elektroninėmis priemonėmis teikiamos paslaugos, kaip nurodyta Direktyvoje 2006/112/EB, apima paslaugas, kurios teikiamos internetu arba elektroniniu tinklu, dėl kurių pobūdžio jų teikimas yra iš esmės automatizuotas bei reikalauja minimalaus žmogaus įsikišimo ir kurių teikimo neįmanoma užtikrinti be informacinių technologijų panaudojimo.
   2.   1 dalis taikoma visų pirma:

               a)

               skaitmeninių produktų tiekimui, įskaitant programinę įrangą ir jos dalinį keitimą arba atnaujinimą;

               b)

               paslaugoms, suteikiančioms ar palaikančioms vietą įmonei arba asmeniui elektroniniame tinkle, pavyzdžiui, tinklavietėje arba tinklalapyje;

               c)

               paslaugoms, automatiškai generuojamoms iš kompiuterio internetu arba elektroniniu tinklu, įvedus gavėjui konkrečius duomenis;

               d)

               teisės pateikti prekes arba paslaugas parduoti interneto svetainėje, veikiančioje kaip elektroninė prekyvietė, kurioje potencialūs pirkėjai siūlo kainas automatizuota tvarka ir kurioje suinteresuoti asmenys informuojami apie pardavimą elektroniniu paštu, automatiškai generuojamu iš kompiuterio, perleidimui už atlygį;

               e)

               informacijos interneto paslaugų paketams, kuriuose telekomunikacijos sudaro tik papildomą antraeilę dalį (pavyzdžiui, paketai, kurie apima ne vien tik prieigą prie interneto, bet ir kitus elementus, pavyzdžiui, turinio puslapius, suteikiančius prieigą prie žinių, orų prognozių arba pranešimų apie keliones; žaidimų aikšteles; svetainių prieglobą; prieigą prie internetinių diskusijų ir t. t.);

               f)

               I priede išvardytoms paslaugoms.

         3.   1 dalis netaikoma visų pirma:

               a)

               radijo ir televizijos transliavimo paslaugoms;

               b)

               telekomunikacijų paslaugoms;

               c)

               prekėms, kai užsakymas ir apdorojimas atliekamas elektroniniu būdu;

               d)

               pastoviosios atminties kompaktinėms plokštelėms, diskeliams ir panašioms materialioms laikmenoms;

               e)

               spausdintai medžiagai, pavyzdžiui, knygoms, informaciniams biuleteniams, laikraščiams arba žurnalams;

               f)

               kompaktiniams diskams ir garso kasetėms;

               g)

               vaizdo kasetėms ir skaitmeniniams vaizdo diskams;

               h)

               į pastoviosios atminties kompaktinius diskus įrašytiems žaidimams;

               i)

               specialistų, pavyzdžiui, teisininkų ir finansų konsultantų, konsultuojančių klientus elektroniniu paštu, paslaugoms;

               j)

               mokymo paslaugoms, kai dėstytojas kurso medžiagą persiunčia internetu arba elektroniniu tinklu, pavyzdžiui, nuotoliniu ryšiu;

               k)

               atjungties kompiuterinės įrangos fizinio remonto paslaugoms;

               l)

               autonominio duomenų saugojimo paslaugoms;

               m)

               reklamos paslaugoms, pavyzdžiui, laikraščiuose, afišose arba televizijoje;

               n)

               informacijos telefonu paslaugoms;

               o)

               mokymo paslaugoms, kai mokymas vyksta tik susirašinėjimo būdu, pavyzdžiui, kursams paštu;

               p)

               įprastinėms aukciono paslaugoms, kurioms reikalingas tiesioginis žmogaus įsikišimas, nepriklausomai nuo to, kokiu būdu siūloma kaina;

               q)

               su vaizdu susijusioms telefono paslaugoms, kitaip vadinamoms vaizdo telefono paslaugoms;

               r)

               prieigai prie interneto ir visuotinio žiniatinklio;

               s)

               internetu teikiamoms telefono paslaugoms.

         8 straipsnis
   Jei apmokestinamasis asmuo vien tik surenka įvairias įrenginio dalis, kurias visas jam pateikia jo klientas, tas sandoris laikomas paslaugų teikimu, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 24 straipsnio 1 dalyje.
   9 straipsnis
   Pasirinkimo sandorio pardavimas, kai toks pardavimas laikomas sandoriu, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 135 straipsnio 1 dalies f punkte, laikomas paslaugų teikimu, kaip apibrėžta tos direktyvos 24 straipsnio 1 dalyje. Toks paslaugų teikimas yra atskiras nuo pagrindinių sandorių, su kuriais tos paslaugos yra susijusios.
   V   SKYRIUS

      APMOKESTINAMŲJŲ SANDORIŲ VIETA

      1   SKIRSNIS

         Sąvokos

   10 straipsnis
   1.   Taikant Direktyvos 2006/112/EB 44 ir 45 straipsnius, apmokestinamojo asmens verslo įsisteigimo vieta, yra ta vieta, kurioje vykdomos verslo centrinio administravimo funkcijos.
   2.   Siekiant nustatyti 1 dalyje nurodytą vietą, atsižvelgiama į tai, kur priimami svarbiausi verslo bendrojo valdymo sprendimai, kur yra registruota verslo buveinė ir kur vyksta verslo vadovų susitikimai.
   Kai pagal šiuos kriterijus neįmanoma tiksliai nustatyti verslo įsisteigimo vietos, pirmenybė teikiama vietai, kur priimami svarbiausi verslo bendrojo valdymo sprendimai.
   3.   Vien tik pašto adresas negali būti laikomas apmokestinamojo asmens verslo įsteigimo vieta.
   11 straipsnis
   1.   Taikant Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnį, „nuolatinis padalinys“ – tai padalinys, kuris nėra šio reglamento 10 straipsnyje nurodyta verslo įsisteigimo vieta, apibūdinamas kaip pakankamai nuolatinis ir turintis tinkamą žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūrą, kad jis galėtų gauti šio padalinio poreikiams tenkinti teikiamas paslaugas ir jomis naudotis.
   2.   Taikant toliau nurodytus straipsnius, „nuolatinis padalinys“ – tai padalinys, kuris nėra šio reglamento 10 straipsnyje nurodyta verslo įsisteigimo vieta, apibūdinamas kaip pakankamai nuolatinis ir turintis tinkamą žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūrą, kad jis galėtų teikti savo teikiamas paslaugas:

               a)

               Direktyvos 2006/112/EB 45 straipsnis;

               b)

               nuo 2013 m. sausio 1 d. – Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 2 dalies antra pastraipa;

               c)

               iki 2014 m. gruodžio 31 d. – Direktyvos 2006/112/EB 58 straipsnis;

               d)

               Direktyvos 2006/112/EB 192a straipsnis.

         3.   PVM mokėtojo kodo turėjimo savaime nepakanka, kad apmokestinamasis asmuo būtų laikomas turinčiu nuolatinį padalinį.
   12 straipsnis
   Taikant Direktyvą 2006/112/EB, apmokestinamojo arba neapmokestinamojo fizinio asmens nuolatinė gyvenamoji vieta – tai adresas, įrašytas į gyventojų ar panašų registrą, arba adresas, kurį tas asmuo nurodė atitinkamai mokesčių institucijai, išskyrus atvejus, kai esama įrodymų, kad šis adresas neatitinka tikrovės.
   13 straipsnis
   Vieta, kurioje fizinis apmokestinamasis arba neapmokestinamasis asmuo „paprastai gyvena“, kaip nurodyta Direktyvoje 2006/112/EB, – tai vieta, kurioje tas fizinis asmuo paprastai gyvena dėl asmeninių ir profesinių ryšių.
   Jei profesiniai ryšiai yra kitoje šalyje nei asmeniniai ryšiai arba jei profesinių ryšių nėra, vieta, kurioje asmuo paprastai gyvena, nustatoma pagal asmeninius ryšius, rodančius glaudžią to fizinio asmens ir jo gyvenamosios vietos sąsają.

      2   SKIRSNIS

         Prekių tiekimo vieta

         (Direktyvos 2006/112/EB 31–39 straipsniai)

   14 straipsnis
   Jeigu kalendoriniais metais viršijama valstybės narės pagal Direktyvos 2006/112/EB 34 straipsnį taikoma riba, minėtos direktyvos 33 straipsnio nuostatos nekeičia prekių, kitų nei akcizais apmokestinamų produktų, tiekimų, įvykdytų tais pačiais kalendoriniais metais iki tol, kol buvo viršyta valstybės narės tais kalendoriniais metais taikoma riba, vietos, jeigu laikomasi visų šių sąlygų:

               a)

               prekių tiekėjas nepasinaudojo pasirinkimo teise, numatyta minėtos direktyvos 34 straipsnio 4 dalyje;

               b)

               jo patiektų prekių vertė neviršijo ribos ankstesniais kalendoriniais metais.

         Tačiau dėl Direktyvos 2006/112/EB 33 straipsnio pasikeičia šių tiekimų į valstybę narę, kurioje baigiasi prekių išsiuntimas ar gabenimas, vieta:

               a)

               prekių tiekimo, dėl kurio einamaisiais kalendoriniais metais viršyta valstybės narės tiems kalendoriniams metams taikyta riba;

               b)

               visų vėlesnių prekių tiekimų toje valstybėje narėje tais kalendoriniais metais;

               c)

               prekių tiekimų toje valstybėje narėje kalendoriniais metais, einančiais po kalendorinių metų, kuriais įvyko a punkte minimas įvykis.

         15 straipsnis
   Keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalis, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112EB 37 straipsnyje, nustatoma pagal transporto priemonės kelionę, o ne pagal kiekvieno keleivio kelionę.

      3   SKIRSNIS

         Prekių įsigijimo Bendrijos viduje vieta

         (Direktyvos 2006/112/EB 40, 41 ir 42 straipsniai)

   16 straipsnis
   Įsigijus prekes Bendrijoje, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 20 straipsnyje, valstybė narė, į kurią buvo išsiųstos arba nugabentos prekės, naudojasi apmokestinimo teise neatsižvelgdama į apmokestinimo PVM tvarką, kuri sandoriui buvo taikoma valstybėje narėje, kurioje prasidėjo prekių išsiuntimas ar gabenimas.
   Prekių tiekėjo prašymą koreguoti PVM, kurį jis nurodė sąskaitoje faktūroje ir apie kurį jis pranešė valstybei narei, kurioje prasidėjo prekių išsiuntimas ar gabenimas, minėta valstybė narė nagrinėja pagal savo vidaus taisykles.

      4   SKIRSNIS

         Paslaugų teikimo vieta

         (Direktyvos 2006/112/EB 43–59 straipsniai)

      1   poskirsnis

         Paslaugas įsigyjančio asmens statusas

   17 straipsnis
   1.   Jei paslaugų teikimo vieta priklauso nuo to, ar jas įsigyjantis asmuo yra apmokestinamasis ar neapmokestinamasis asmuo, paslaugas įsigyjančio asmens statusas nustatomas remiantis Direktyvos 2006/112/EB 9–13 ir 43 straipsniais.
   2.   Neapmokestinamasis juridinis asmuo, kuris yra įregistruotas arba turi būti įregistruotas PVM mokėtoju pagal Direktyvos 2006/112/EB 214 straipsnio 1 dalies b punktą dėl to, kad jo prekių įsigijimai Bendrijos viduje yra PVM objektas, arba dėl to, kad jis pasinaudojo galimybe, kad tos operacijos taptų PVM objektu, laikomas apmokestinamuoju asmeniu, kaip apibrėžta tos direktyvos 43 straipsnyje.
   18 straipsnis
   1.   Tais atvejais, kai paslaugų teikėjas neturi kitos informacijos, jis gali laikyti Bendrijoje įsisteigusį paslaugas įsigyjantį asmenį apmokestinamuoju asmeniu:

               a)

               kai paslaugas įsigyjantis asmuo jam pranešė savo individualų PVM mokėtojo kodą, jeigu jis gauna šio PVM mokėtojo kodo ir su juo susijusio pavadinimo bei adreso galiojimo patvirtinimą pagal 2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (5) 31 straipsnį;

               b)

               kai paslaugas įsigyjantis asmuo dar nėra gavęs individualaus PVM mokėtojo kodo, tačiau informuoja paslaugų teikėją, kad yra paprašęs jį suteikti, jeigu jis gauna kitą įrodymą, patvirtinantį, kad paslaugas įsigyjantis asmuo yra apmokestinamasis asmuo arba neapmokestinamasis juridinis asmuo, kuris privalo būti įregistruotas PVM mokėtoju, ir taikydamas įprastas prekybos saugumo priemones, pavyzdžiui, susijusias su tapatybės ar mokėjimų patikrinimais, tinkamai patikrina, ar paslaugas įsigyjantis asmuo jam pateikė tikslią informaciją.

         2.   Tais atvejais, kai paslaugų teikėjas neturi kitos informacijos, jis gali laikyti, kad Bendrijoje įsisteigęs paslaugas įsigyjantis asmuo turi neapmokestinamojo asmens statusą, jei jis įrodo, kad tas paslaugas įsigyjantis asmuo nepranešė jam savo individualaus PVM mokėtojo kodo.
   3.   Tais atvejais, kai paslaugų teikėjas neturi kitos informacijos, jis gali laikyti už Bendrijos ribų įsisteigusį paslaugas įsigyjantį asmenį apmokestinamuoju asmeniu:

               a)

               kai jis gauna iš paslaugas įsigyjančio asmens sertifikatą, kurį paslaugas įsigyjančio asmens kompetentinga mokesčių institucija išdavė kaip patvirtinimą, kad tas asmuo vykdo ekonominę veiklą, suteikiančią jam teisę susigrąžinti PVM pagal 1986 m. lapkričio 17 d. Tarybos direktyvą 86/560/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su apyvartos mokesčiais, suderinimo – pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiems asmenims, neįsisteigusiems Bendrijos teritorijoje, tvarka (6);

               b)

               kai paslaugas įsigyjantis asmuo neturi tokio sertifikato, jeigu jis turi PVM ar lygiavertį kodą, kurį paslaugas įsigyjančiam asmeniui suteikė įsisteigimo šalis ir kuris yra naudojamas verslui identifikuoti, arba kitą įrodymą, patvirtinantį, kad paslaugas įsigyjantis asmuo yra apmokestinamasis asmuo, ir taikydamas įprastas prekybos saugumo priemones, pavyzdžiui, susijusias su tapatybės ar mokėjimų patikrinimais, tinkamai patikrina, ar paslaugas įsigyjantis asmuo jam pateikė tikslią informaciją.

      2   poskirsnis

         Paslaugas įsigyjančio asmens veikimo pobūdis

   19 straipsnis
   Taikant taisykles dėl paslaugų teikimo vietos, nustatytas Direktyvos 2006/112/EB 44 ir 45 straipsniuose, apmokestinamasis asmuo arba apmokestinamuoju asmeniu laikomas neapmokestinamasis juridinis asmuo, kuris gauna paslaugas išimtinai savo privatiems poreikiams, įskaitant savo darbuotojų poreikius, tenkinti, laikomas neapmokestinamuoju asmeniu.
   Išskyrus atvejus, kai paslaugų teikėjas turi kitos informacijos, pavyzdžiui, apie suteiktų paslaugų pobūdį, jis gali laikyti, kad paslaugos yra skirtos paslaugas įsigyjančio asmens verslo poreikiams tenkinti, jeigu šiam sandoriui atlikti įsigyjantis asmuo pranešė savo individualų PVM mokėtojo kodą.
   Tais atvejais, kai ta pati paslauga yra skirta tiek privatiems poreikiams, įskaitant paslaugas įsigyjančio asmens darbuotojų poreikius, tiek verslo poreikiams tenkinti, tokios paslaugos teikimui išimtinai taikomas Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnis, jeigu nėra piktnaudžiaujama.

      3   poskirsnis

         Paslaugas įsigyjančio asmens vieta

   20 straipsnis
   Jeigu paslaugų apmokestinamajam asmeniui arba apmokestinamuoju asmeniu laikomam neapmokestinamajam juridiniam asmeniui teikimas priklauso Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnio taikymo sričiai, o tas apmokestinamasis asmuo yra įsisteigęs vienoje šalyje, arba, jei jis nėra įsteigęs savo verslo arba neturi nuolatinio padalinio, turi nuolatinę gyvenamąją vietą ir paprastai gyvena vienoje šalyje, tas paslaugų teikimas yra apmokestinamas toje šalyje.
   Paslaugų teikėjas tą vietą nustato remdamasis paslaugas įsigyjančio asmens pateikta informacija, ir patikrina tą informaciją taikydamas įprastas prekybos saugumo priemones, pavyzdžiui, susijusias su tapatybės ar mokėjimų patikrinimais.
   Ta informacija gali būti, be kita ko, valstybės narės, kurioje įsisteigęs įsigyjantis asmuo, suteiktas PVM mokėtojo kodas.
   21 straipsnis
   Jeigu paslaugų apmokestinamajam asmeniui arba apmokestinamuoju asmeniu laikomam neapmokestinamajam juridiniam asmeniui teikimas priklauso Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnio taikymo sričiai, o tas apmokestinamasis asmuo yra įsisteigęs daugiau nei vienoje šalyje, toks paslaugų teikimas yra apmokestinamas PVM toje šalyje, kurioje tas apmokestinamasis asmuo yra įsteigęs savo verslą.
   Tačiau, jei paslaugos yra teikiamos apmokestinamojo asmens nuolatiniam padaliniui, esančiam kitoje vietoje nei ta, kur paslaugas įsigyjantis asmuo yra įsteigęs savo verslą, toks paslaugų teikimas yra apmokestinamas PVM toje vietoje, kur yra tą paslaugą gaunantis ir savo poreikiams ja besinaudojantis nuolatinis padalinys.
   Kai apmokestinamasis asmuo nėra įsteigęs savo verslo ar neturi nuolatinio padalinio, paslauga apmokestinama PVM toje vietoje, kur apmokestinamasis asmuo turi nuolatinę gyvenamąją vietą arba paprastai gyvena.
   22 straipsnis
   1.   Siekdamas nustatyti paslaugas įsigyjančio asmens, kuriam teikiama paslauga, nuolatinio padalinio vietą, paslaugų teikėjas patikrina teikiamos paslaugos pobūdį ir naudojimą.
   Tais atvejais, kai pagal teikiamos paslaugos pobūdį ir naudojimą paslaugų teikėjas negali nustatyti nuolatinio padalinio, kuriam teikiama paslauga, vietos, paslaugų teikėjas, nustatydamas tą nuolatinį padalinį ypatingą dėmesį kreipia į tai, ar sutartyje, užsakymo blanke ir PVM mokėtojo kodu, kurį suteikė paslaugas įsigyjančio asmens valstybė narė ir kurį paslaugas įsigyjantis asmuo jam pranešė, nuolatinis padalinys yra nurodytas kaip paslaugą įsigyjantis asmuo, ir į tai, ar nuolatinis padalinys yra subjektas, kuris moka už paslaugą.
   Jeigu paslaugą įsigyjančio asmens, kuriam teikiama paslauga, nuolatinio padalinio negalima nustatyti pagal šios dalies pirmą ir antrą pastraipas, arba jeigu paslaugos, kurioms taikomas Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnis, yra teikiamos apmokestinamajam asmeniui pagal sutartį dėl vienos ar daugiau paslaugų, kurių naudojimo negalima nustatyti ir kiekybiškai įvertinti, paslaugų teikėjas pagrįstai laiko, kad paslaugos teikiamos toje vietoje, kur paslaugas įsigyjantis asmuo yra įsteigęs savo verslą.
   2.   Taikant šį straipsnį nedaromas poveikis paslaugas įsigyjančio asmens prievolėms.
   23 straipsnis
   1.   Nuo 2013 m. sausio 1 d. kai pagal Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą paslaugų teikimas yra apmokestinamas paslaugas įsigyjančio asmens įsisteigimo vietoje arba, jei tas asmuo nėra įsisteigęs, toje vietoje, kur jis turi nuolatinę gyvenamąją vietą ar paprastai gyvena, paslaugų teikėjas tą vietą nustato remdamasis faktine paslaugas įsigyjančio asmens pateikta informacija ir tą informaciją patikrina taikydamas įprastas prekybos saugumo priemones, pavyzdžiui, susijusias su tapatybės ar mokėjimų patikrinimais.
   2.   Jeigu pagal Direktyvos 2006/112/EB 58 ir 59 straipsnius paslaugų teikimas yra apmokestinamas paslaugas įsigyjančio asmens įsisteigimo vietoje arba, jei tas asmuo nėra įsisteigęs, toje vietoje, kur jis turi nuolatinę gyvenamąją vietą ar paprastai gyvena, paslaugų teikėjas tą vietą nustato remdamasis paslaugas įsigyjančio asmens pateikta informacija ir tą informaciją patikrina taikydamas įprastas prekybos saugumo priemones, pavyzdžiui, susijusias su tapatybės ar mokėjimų patikrinimais.
   24 straipsnis
   1.   Nuo 2013 m. sausio 1 d. kai paslaugos, kurioms taikoma Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 2 dalies pirma pastraipa, yra teikiamos neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs daugiau nei vienoje šalyje arba turi nuolatinę gyvenamąją vietą vienoje šalyje ir įprastą gyvenamąją vietą kitoje, nustatant tų paslaugų teikimo vietą pirmenybė teikiama tai vietai, kurioje geriausiai užtikrinamas apmokestinimas faktinio vartojimo vietoje.
   2.   Jeigu paslaugos, kurioms taikomi Direktyvos 2006/112/EB 58 ir 59 straipsniai, yra teikiamos neapmokestinamajam asmeniui, kuris yra įsisteigęs daugiau nei vienoje šalyje arba turi nuolatinę gyvenamąją vietą vienoje šalyje ir įprastą gyvenamąją vietą kitoje, nustatant tų paslaugų teikimo vietą pirmenybė teikiama tai vietai, kurioje geriausiai užtikrinamas apmokestinimas faktinio vartojimo vietoje.

      4   poskirsnis

         Bendroji nuostata dėl įsigyjančio asmens statuso, veikimo pobūdžio ir vietos įvertinimo

   25 straipsnis
   Taikant taisykles dėl paslaugų teikimo vietos atsižvelgiama tik į apmokestinimo momentu buvusias aplinkybes. Jeigu nėra piktnaudžiaujama, bet koks vėlesnis gautos paslaugos paskirties pasikeitimas neturi įtakos paslaugų teikimo vietos nustatymui.

      5   poskirsnis

         Bendrosiomis taisyklėmis reglamentuojamų paslaugų teikimas

   26 straipsnis
   Sandoriui, pagal kurį asmuo perleidžia apmokestinamiesiems asmenims televizijos transliavimo teises rodyti futbolo rungtynes, taikomas Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnis.
   27 straipsnis
   Paslaugų teikimui, susijusiam su prašymo grąžinti PVM pateikimu ar su PVM sumų grąžinimu pagal 2008 m. vasario 12 d. Tarybos direktyvą 2008/9/EB, nustatančią Direktyvoje 2006/112/EB numatyto pridėtinės vertės mokesčio grąžinimo apmokestinamiesiems asmenims, kurie nėra įsisteigę PVM grąžinančioje valstybėje narėje, o yra įsisteigę kitoje valstybėje narėje, išsamias taisykles (7), taikomas Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnis.
   28 straipsnis
   Paslaugų, teikiamų organizuojant laidotuves, jei jos sudaro vieną paslaugą, teikimas priklauso Direktyvos 2006/112/EB 44 ir 45 straipsnių taikymo sričiai.
   29 straipsnis
   Nedarant poveikio šio reglamento 41 straipsniui, tekstų vertimo paslaugų teikimas priklauso Direktyvos 2006/112/EB 44 ir 45 straipsnių taikymo sričiai.

      6   poskirsnis

         Tarpininkavimo paslaugų teikimas

   30 straipsnis
   Paslaugų, kurias teikia tarpininkai, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 46 straipsnyje, teikimas apima tarpininkų, kurie veikia teikiamos paslaugos gavėjo vardu ir jo naudai, paslaugas bei paslaugas, kurias teikia tarpininkai, veikiantys teikiamų paslaugų teikėjo vardu ir jo naudai.
   31 straipsnis
   Paslaugoms, kurias teikia tarpininkai, veikdami kito asmens vardu ir jo naudai, ir kurios yra tarpininkavimas teikiant apgyvendinimo paslaugas viešbučių sektoriuje arba sektoriuose, kurių funkcija panaši, taikomas:

               a)

               Direktyvos 2006/112/EB 44 straipsnis, jeigu jos teikiamos apmokestinamajam asmeniui, veikiančiam kaip toks, arba apmokestinamuoju asmeniu laikomam neapmokestinamajam juridiniam asmeniui;

               b)

               Direktyvos 2006/112/EB 46 straipsnis, jeigu jos teikiamos neapmokestinamajam asmeniui.

      7   poskirsnis

         Kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ir panašių paslaugų teikimas

   32 straipsnis
   1.   Paslaugos, kuriomis suteikiama galimybė patekti į kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ar panašius renginius, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 53 straipsnyje, apima paslaugų, kurių pagrindinė savybė – suteikti teisę patekti į renginį mainais už bilietą arba apmokėjus, įskaitant apmokėjimą įsigyjant abonementą arba mokant reguliarią įmoką, teikimą.
   2.   1 dalis taikoma visų pirma:

               a)

               teisei patekti į pramoginius renginius, teatro spektaklius, cirko pasirodymus, muges, pramogų parkus, koncertus, parodas ir kitus panašius kultūros renginius;

               b)

               teisei patekti į sporto renginius, pavyzdžiui, rungtynes arba varžybas;

               c)

               teisei patekti į švietimo ir mokslo renginius, pavyzdžiui, konferencijas ir seminarus.

         3.   1 dalis netaikoma infrastruktūros, pavyzdžiui, gimnastikos salių ir pan., naudojimui už mokestį.
   33 straipsnis
   Direktyvos 2006/112/EB 53 straipsnyje nurodytos papildomos paslaugos apima paslaugas, tiesiogiai susijusias su įėjimu į kultūros, meno, sporto, mokslo, švietimo, pramogų ar panašius renginius, kurios renginyje dalyvaujančiam asmeniui teikiamos atskirai už atlygį.
   Tokios papildomos paslaugos apima visų pirma naudojimąsi rūbine ar sanitarijos įranga, tačiau neapima vien su bilietų pardavimu susijusių tarpininkavimo paslaugų.

      8   poskirsnis

         Pagalbinių transporto paslaugų teikimas ir kilnojamojo turto vertinimas bei aptarnavimas

   34 straipsnis
   Paslaugų teikimo neapmokestinamajam asmeniui, kai apmokestinamasis asmuo vien tik surenka įvairias įrenginio dalis, kurias visas jam pateikė jo klientas, vieta nustatoma pagal Direktyvos 2006/112/EB 54 straipsnį, išskyrus atvejus, kai surenkamos prekės tampa nekilnojamojo turto dalimi.

      9   poskirsnis

         Maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugų teikimas transporto priemonėse

   35 straipsnis
   Keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalis, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112EB 57 straipsnyje, nustatoma pagal transporto priemonės kelionę, o ne pagal kiekvieno keleivio kelionę.
   36 straipsnis
   Kai maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos yra teikiamos keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, tų paslaugų teikimui taikomas Direktyvos 2006/112/EB 57 straipsnis.
   Kai maitinimo bei aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos yra teikiamos ne keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, tačiau valstybės narės arba trečiosios šalies teritorijoje, tų paslaugų teikimui taikomas tos direktyvos 55 straipsnis.
   37 straipsnis
   Visos maitinimo paslaugos arba aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos, teikiamos Bendrijoje, iš dalies – keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, iš dalies – valstybės narės teritorijoje, tačiau ne keleivių vežimo Bendrijoje maršruto dalyje, teikimo vieta nustatoma pagal teikimo vietos nustatymo taisykles, taikytinas maitinimo paslaugos arba aprūpinimo maistu ir gėrimais paslaugos teikimo pradžioje.

      10   poskirsnis

         Transporto priemonių nuoma

   38 straipsnis
   1.   Transporto priemonės, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnyje ir 59 straipsnio pirmos pastraipos g punkte, apima motorines ir nemotorines transporto priemones, taip pat kitą įrangą ir įtaisus, skirtus žmonėms ar daiktams vežti iš vienos vietos į kitą, kuriuos galima tempti, traukti arba stumti transporto priemonėmis, paprastai suprojektuotus taip, kad galėtų vežti, ir iš tikrųjų galinčius tai daryti.
   2.   1 dalyje nurodytos transporto priemonės visų pirma yra šios:

               a)

               sausumos transporto priemonės, pavyzdžiui, automobiliai, motociklai, dviračiai, triračiai, ir priekabiniai nameliai;

               b)

               priekabos ir puspriekabės;

               c)

               geležinkelių vagonai;

               d)

               laivai;

               e)

               orlaiviai;

               f)

               specialiai ligoniams ar sužeistiesiems vežti pritaikytos transporto priemonės;

               g)

               žemės ūkio traktoriai ir kitos žemės ūkio transporto priemonės;

               h)

               mechaniškai arba elektra varomi neįgaliųjų vežimėliai.

         3.   1 dalyje nurodytomis transporto priemonėmis nelaikomos visam laikui imobilizuotos transporto priemonės ir konteineriai.
   39 straipsnis
   1.   Taikant Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnį, transporto priemonės, kuri yra nuomos objektas, nepertraukiamo valdymo ar naudojimo trukmė nustatoma remiantis susijusių šalių sutartimi.
   Sutartimi remiamasi kaip prielaida, kuri gali būti paneigta bet kokiais faktiniais ir teisiniais įrodymais, kuriais siekiama nustatyti faktinę nepertraukiamo valdymo ar naudojimo trukmę.
   Jeigu sutartyje nurodyta trumpalaikės nuomos, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnyje, trukmė viršijama dėl force majeure priežasčių, tai neturi įtakos nustatant transporto priemonės nepertraukiamo valdymo ar naudojimo trukmę.
   2.   Jeigu tos pačios šalys vieną po kitos sudaro sutartis dėl tos pačios transporto priemonės nuomos, trukmė – tai transporto priemonės nepertraukiamo valdymo ar naudojimo trukmė pagal visas tas sutartis.
   Taikant pirmą pastraipą sutartis ir jos pratęsimai laikomi viena po kitos sudarytomis sutartimis.
   Tačiau trumpalaikės nuomos sutarties arba sutarčių, sudarytų prieš sutartį, kuri laikoma ilgalaike, trukmė neginčijama, jeigu nėra piktnaudžiaujama.
   3.   Jeigu nėra piktnaudžiaujama, taikant 2 dalį vėlesnės viena po kitos sudaromos sutartys tarp tų pačių šalių dėl skirtingų transporto priemonių nelaikomos viena po kitos sudarytomis sutartimis.
   40 straipsnis
   Vieta, kurioje transporto priemonė yra faktiškai perduodama klientui, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 56 straipsnio 1 dalyje, laikoma ta vieta, kurioje klientas arba jo vardu veikianti trečioji šalis ją fiziškai perima.

      11   poskirsnis

         Paslaugų teikimas neapmokestinamiesiems asmenims už Bendrijos ribų

   41 straipsnis
   Tekstų vertimo paslaugų, kurios teikiamos ne Bendrijoje įsisteigusiam neapmokestinamajam asmeniui, teikimui taikomas Direktyvos 2006/112/EB 59 straipsnio pirmos pastraipos c punktas.
   VI   SKYRIUS

      APMOKESTINAMOJI VERTĖ

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB VII ANTRAŠTINĖ DALIS)

   42 straipsnis
   Kai prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas reikalauja, kad tuo atveju, jei atsiskaitoma kreditine arba debetine kortele, klientas dalį sumos sumokėtų jam arba kitai įmonei ir kai bendrai kliento mokėtinai kainai mokėjimo būdas įtakos neturi, ta suma taip pat sudaro prekių tiekimo arba paslaugų teikimo apmokestinamosios vertės dalį pagal Direktyvos 2006/112/EB 73–80 straipsnius.
   VII   SKYRIUS

      TARIFAI

   43 straipsnis
   Apgyvendinimas per atostogas, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB III priedo 12 punkte, apima palapinių, priekabinių namelių arba kilnojamųjų namelių, įrengtų stovyklauti skirtose vietose ir naudojamų apgyvendinimui, nuomą.
   VIII   SKYRIUS

      NEAPMOKESTINIMAS PVM

      1   SKIRSNIS

         Tam tikros su visuomenės interesais susijusios veiklos neapmokestinimas PVM

         (Direktyvos 2006/112/EB 132, 133 ir 134 straipsniai)

   44 straipsnis
   Profesinio mokymo arba perkvalifikavimo paslaugos, teikiamos Direktyvos 2006/112/EB 132 straipsnio 1 dalies i punkte nustatytomis sąlygomis, apima mokymą, tiesiogiai susijusį su amatu arba profesija, taip pat mokymą, skirtą profesinėms žinioms įgyti arba atnaujinti. Profesinio mokymo arba perkvalifikavimo kurso trukmė neturi jokios įtakos šiam tikslui.

      2   SKIRSNIS

         Kita PVM neapmokestinama veikla

         (Direktyvos 2006/112/EB 135, 136 ir 137 straipsniai)

   45 straipsnis
   Direktyvos 2006/112/EB 135 straipsnio 1 dalies e punkte numatytas neapmokestinimas PVM netaikomas platininėms monetoms.

      3   SKIRSNIS

         Importo neapmokestinimas PVM

         (Direktyvos 2006/112/EB 143, 144 ir 145 straipsniai)

   46 straipsnis
   Direktyvos 2006/112/EB 144 straipsnyje numatytas neapmokestinimas PVM taikomas transporto paslaugoms, susijusioms su kilnojamojo turto importu keičiant gyvenamąją vietą.

      4   SKIRSNIS

         Eksporto neapmokestinimas PVM

         (Direktyvos 2006/112/EB 146 ir 147 straipsniai)

   47 straipsnis
   Asmeniniam naudojimui skirtos transporto priemonės, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 146 straipsnio 1 dalies b punkte, apima transporto priemones, kurias nekomerciniais tikslais naudoja asmenys, kiti nei fiziniai asmenys, pavyzdžiui, viešosios teisės subjektai, kaip apibrėžta tos direktyvos 13 straipsnyje, ir asociacijos.
   48 straipsnis
   Siekiant nustatyti, ar, kaip prekių, gabenamų keleivių asmeniniame bagaže, neapmokestinimo sąlyga, buvo viršyta riba, kurią pagal Direktyvos 2006/112/EB 147 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punktą nustatė valstybė narė, remiamasi sąskaitoje faktūroje nurodyta verte. Kelių prekių bendrą vertę galima naudoti tik tais atvejais, jei minėtos prekės yra nurodytos toje pačioje sąskaitoje faktūroje, kurią tas pats prekes tiekiantis apmokestinamasis asmuo išrašė tam pačiam klientui.

      5   SKIRSNIS

         Tam tikrų eksportu laikomų sandorių neapmokestinimas PVM

         (Direktyvos 2006/112/EB 151 ir 152 straipsniai)

   49 straipsnis
   Direktyvos 2006/112/EB 151 straipsnyje numatytas neapmokestinimas PVM taip pat taikomas elektroninėms paslaugoms, kai jas teikia apmokestinamasis asmuo, kuriam taikoma tos direktyvos 357–369 straipsniuose numatyta speciali schema, skirta elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms.
   50 straipsnis
   1.   Kad organizacija, steigiama kaip Europos mokslinių tyrimų infrastruktūros konsorciumas (ERIC), kaip nurodyta 2009 m. birželio 25 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 723/2009 dėl Europos mokslinių tyrimų infrastruktūros konsorciumo (ERIC) Bendrijos teisinio pagrindo (8), taikant Direktyvos 2006/112/EB 143 straipsnio 1 dalies g punktą ir 151 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktą galėtų būti pripažinta tarptautine įstaiga, ji turi atitikti visas šias sąlygas:

               a)

               ji turi atskiro juridinio asmens statusą ir visišką teisinį veiksnumą;

               b)

               ji yra įsteigta ir jos veikla reglamentuojama pagal Europos Sąjungos teisę;

               c)

               jos nariais gali būti valstybės narės ir, jei tinkama, trečiosios šalys bei tarpvyriausybinės organizacijos, bet ne privatūs subjektai;

               d)

               ji bendrai siekia konkrečių ir teisėtų tikslų, kurių pobūdis iš esmės yra neekonominis.

         2.   Direktyvos 2006/112/EB 143 straipsnio 1 dalies g punkte ir 151 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte numatytas neapmokestinimas PVM taikomas 1 dalyje nurodytai ERIC, kai priimančioji valstybė narė ją pripažįsta tarptautine įstaiga.
   Tokio neapmokestinimo apribojimai ir sąlygos nustatomi ERIC narių susitarimu vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 723/2009 5 straipsnio 1 dalies d punktu. Tais atvejais, kai prekės neišsiunčiamos ar neišgabenamos iš valstybės narės, kurioje jos tiekiamos, ir paslaugų teikimo atveju neapmokestinimas gali būti taikomas naudojant PVM grąžinimo procedūrą pagal Direktyvos 2006/112/EB 151 straipsnio 2 dalį.
   51 straipsnis
   1.   Jeigu prekių ar paslaugų gavėjas yra įsisteigęs Bendrijoje, tačiau ne toje valstybėje narėje, kurioje tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos, šio reglamento II priede numatytu atleidimo nuo PVM ir (arba) akcizų sertifikatu, atsižvelgiant į to sertifikato priede pateiktas aiškinamąsias pastabas, patvirtinama, kad sandoris gali būti neapmokestinamas pagal Direktyvos 2006/112/EB 151 straipsnį.
   Naudodama šį sertifikatą, valstybė narė, kurioje yra įsisteigęs prekių ar paslaugų gavėjas, gali nuspręsti, ar naudoti bendrą atleidimo nuo PVM ir akcizų sertifikatą, ar du atskirus sertifikatus.
   2.   Priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos 1 dalyje nurodytą sertifikatą patvirtina antspaudu. Tačiau jei tos prekės ar paslaugos yra skirtos oficialiam vartojimui, valstybės narės gali jų pačių nustatytomis sąlygomis atleisti prekių ar paslaugų gavėją nuo reikalavimo, kad sertifikatas būtų patvirtintas antspaudu. Piktnaudžiavimo atveju šis atleidimas gali būti atšauktas.
   Valstybės narės Komisijai praneša paskirtą kontaktinį punktą, nurodantį tarnybas, kurioms pavesta antspaudu tvirtinti sertifikatus, ir atvejus, kuriais jos netaiko sertifikato tvirtinimo antspaudu reikalavimo. Komisija praneša kitoms valstybėms narėms iš kitų valstybių narių gautą informaciją.
   3.   Jeigu valstybė narė, kurioje tiekiamos prekės ar teikiamos paslaugos, taiko tiesioginį atleidimą nuo mokesčio, prekių tiekėjas ar paslaugų teikėjas iš prekių ar paslaugų gavėjo turi gauti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą sertifikatą ir įtraukti jį į savo apskaitos dokumentus. Jeigu nuo mokesčio atleidžiama taikant PVM grąžinimo procedūrą pagal Direktyvos 2006/112/EB 151 straipsnio 2 dalį, sertifikatas pridedamas prie atitinkamai valstybei narei pateikiamo mokesčio grąžinimo prašymo.
   IX   SKYRIUS

      ATSKAITA

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB X ANTRAŠTINĖ DALIS)

   52 straipsnis
   Jei importo valstybė narė įdiegė elektroninę sistemą muitinės formalumams atlikti, importo dokumentas, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 178 straipsnio e punkte, apima tokių dokumentų elektronines versijas, jei galima patikrinti, kaip įgyvendinama teisė į atskaitą.
   X   SKYRIUS

      APMOKESTINAMŲJŲ ASMENŲ IR TAM TIKRŲ NEAPMOKESTINAMŲJŲ ASMENŲ PRIEVOLĖS

      (DIREKTYVOS 2006/112/EB XI ANTRAŠTINĖ DALIS)

      1   SKIRSNIS

         Asmenys, kuriems tenka prievolė sumokėti PVM mokesčių institucijoms

         (Direktyvos 2006/112/EB 192a–205 straipsniai)

   53 straipsnis
   1.   Taikant Direktyvos 2006/112/EB 192a straipsnį atsižvelgiama tik į apmokestinamojo asmens nuolatinį padalinį, kai jis apibūdinamas kaip pakankamai nuolatinis ir turintis tinkamą žmogiškųjų ir techninių išteklių struktūrą, kad jis galėtų vykdyti prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, kuriame jis dalyvauja.
   2.   Jeigu apmokestinamasis asmuo turi nuolatinį padalinį valstybės narės, kurioje atsiranda prievolė sumokėti PVM, teritorijoje, laikoma, kad šis padalinys nedalyvauja tiekiant prekes ar teikiant paslaugas, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 192a straipsnio b punkte, išskyrus tuos atvejus, kai tas apmokestinamasis asmuo naudoja to nuolatinio padalinio techninius ir žmogiškuosius išteklius sandoriams, kurie yra tų apmokestinamųjų prekių teikimo ar apmokestinamųjų paslaugų teikimo toje valstybėje narėje neatsiejama dalis, vykdyti prieš tą prekių tiekimą ar paslaugų teikimą arbą jo metu.
   Jei nuolatinio padalinio ištekliai naudojami tik pagalbinėms administracinėms užduotims atlikti, kaip antai apskaitai tvarkyti, sąskaitoms faktūroms išrašyti ir skoliniams reikalavimams tenkinti, nelaikoma, kad jie naudojami tiekiant prekes ar teikiant paslaugas.
   Tačiau jeigu sąskaita faktūra išrašoma su nuolatinio padalinio valstybės narės suteiktu PVM mokėtojo kodu, laikoma, kad tas nuolatinis padalinys dalyvavo tiekiant prekes ar teikiant paslaugas toje valstybėje narėje, nebent yra kitokių įrodymų.
   54 straipsnis
   Jeigu apmokestinamasis asmuo savo verslo vietą įsteigė valstybės narės, kurioje atsiranda prievolė sumokėti PVM, teritorijoje, Direktyvos 2006/112/EB 192a straipsnis netaikomas nepriklausomai nuo to, ar ta verslo vieta dalyvauja jam toje valstybėje narėje tiekiant prekes ar teikiant paslaugas.

      2   SKIRSNIS

         Įvairios nuostatos

         (Direktyvos 2006/112/EB 272 ir 273 straipsniai)

   55 straipsnis
   Direktyvos 2006/112/EB 262 straipsnyje nurodytų sandorių atveju iš apmokestinamųjų asmenų, kuriems buvo suteiktas PVM mokėtojo kodas pagal minėtos direktyvos 214 straipsnį, ir neapmokestinamųjų juridinių asmenų, įregistruotų PVM mokėtojais, kai jie veikia kaip tokie, reikalaujama nedelsiant savo prekių tiekėjams ar paslaugų teikėjams pranešti savo PVM mokėtojo kodą.
   Iš Direktyvos 2006/112/EB 3 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų apmokestinamųjų asmenų, turinčių teisę į jų prekių įsigijimo Bendrijos viduje neapmokestinimą pagal šio reglamento 4 straipsnio pirmą pastraipą, nereikalaujama pranešti savo PVM mokėtojo kodo savo prekių tiekėjams, kai jiems PVM mokėtojo kodas suteiktas pagal tos direktyvos 214 straipsnio 1 dalies d arba e punktą.
   XI   SKYRIUS

      SPECIALIOS SCHEMOS

      1   SKIRSNIS

         Investiciniam auksui skirta speciali schema

         (Direktyvos 2006/112/EB 344–356 straipsniai)

   56 straipsnis
   Tauriųjų metalų rinkose pripažįstami svoriai, kaip nurodyta Direktyvos 2006/112/EB 344 straipsnio 1 dalies l punkte, apima bent jau šio reglamento III priede išvardytus prekyboje naudojamus vienetus ir svorius.
   57 straipsnis
   Sudarant Direktyvos 2006/112/EB 345 straipsnyje nurodytą aukso monetų sąrašą, „kaina“ ir „atviros rinkos vertė“, kaip nurodyta tos direktyvos 344 straipsnio 1 dalies 2 punkte, yra kaina ir atviros rinkos vertė kiekvienų metų balandžio 1 d. Jeigu balandžio 1 d. nėra ta diena, kurią šios vertės nustatomos, naudojamos sekančią dieną po tos dienos nustatytos vertės.

      2   SKIRSNIS

         Speciali schema, skirta neįsisteigusiems apmokestinamiesiems asmenims, teikiantiems elektronines paslaugas neapmokestinamiesiems asmenims

         (Direktyvos 2006/112/EB 357–369 straipsniai)

   58 straipsnis
   Jeigu neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo, kuris naudojasi specialia Direktyvos 2006/112/EB 357–369 straipsniuose nustatyta schema, skirta elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms, per kalendorinių metų ketvirtį atitinka bent vieną iš tos direktyvos 363 straipsnyje nustatytų eliminavimo iš schemos kriterijų, registravimosi valstybė narė atima to neįsisteigusio apmokestinamojo asmens teisę naudotis specialia schema. Tokiais atvejais neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui gali būti bet kada tą ketvirtį atimta teisė naudotis specialia schema.
   Elektroniniu būdu teikiamų paslaugų, suteiktų iki eliminavimo iš schemos, bet tą kalendorinį metų ketvirtį, kurį asmeniui nustojama taikyti speciali schema, atžvilgiu neįsisteigęs apmokestinamasis asmuo pagal Direktyvos 2006/112/EB 364 straipsnį pateikia PVM deklaraciją už visą ketvirtį. Reikalavimas pateikti šią deklaraciją neturi jokios įtakos reikalavimui, jeigu toks yra, registruotis PVM mokėtoju pagal įprastas taisykles valstybėje narėje.
   59 straipsnis
   Deklaracijoje nurodytas mokestinis laikotarpis (kalendorinis ketvirtis), kaip apibrėžta Direktyvos 2006/112/EB 364 straipsnyje, yra atskiras mokestinis laikotarpis.
   60 straipsnis
   Pateikus, kaip numatyta Direktyvos 2006/112/EB 364 straipsnyje, PVM deklaraciją, vėliau keisti joje pateiktus skaičius galima tik taisant tą deklaraciją, o ne tikslinant vėlesnę deklaraciją.
   61 straipsnis
   PVM deklaracijose naudojantis elektroniniu būdu teikiamoms paslaugoms skirta specialia schema, numatyta Direktyvos 2006/112/EB 357–369 straipsniuose, nurodytos sumos neapvalinamos iki kito artimiausio didesnės vertės arba iki artimiausio mažesnės vertės piniginio vieneto. Tiksli PVM suma deklaruojama ir pervedama.
   62 straipsnis
   Registravimosi valstybė narė, kuri gauna didesnę, nei PVM deklaracijoje, pateiktoje dėl elektroniniu būdu teikiamų paslaugų pagal Direktyvos 2006/112/EB 364 straipsnį, nurodytą sumą, permokėtą sumą tiesiogiai grąžina apmokestinamajam asmeniui.
   Jeigu registravimosi valstybė narė gavo sumą pagal PVM deklaraciją, kuri, kaip buvo nustatyta vėliau, buvo užpildyta neteisingai ir jeigu tą sumą minėta valstybė narė jau paskirstė vartojimo valstybėms narėms, tos valstybės narės tiesiogiai grąžina neįsisteigusiam apmokestinamajam asmeniui permokėtą sumą ir informuoja registravimosi valstybę narę apie būtinus patikslinimus.
   63 straipsnis
   Pagal Direktyvos 2006/112/EB 367 straipsnį mokamos PVM sumos yra konkrečios PVM deklaracijos, pateiktos pagal tos direktyvos 364 straipsnį, sumos. Visi vėlesni mokamų sumų pakeitimai gali būti atliekami tik darant nuorodą į tą deklaraciją ir negali būti priskirti kitai deklaracijai arba tikslinami vėliau pateikiamoje deklaracijoje.
   XII   SKYRIUS

      BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

   64 straipsnis
   Reglamentas (EB) Nr. 1777/2005 panaikinamas.
   Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal IV priede pateiktą atitikmenų lentelę.
   65 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
   Jis taikomas nuo 2011 m. liepos 1 d.
   Tačiau:

               —

               3 straipsnio a punktas, 11 straipsnio 2 dalies b punktas, 23 straipsnio 1 dalis ir 24 straipsnio 1 dalis taikomi nuo 2013 m. sausio 1 d.,

               —

               3 straipsnio b punktas taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.,

               —

               11 straipsnio 2 dalies c punktas taikomas iki 2014 m. gruodžio 31 d.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2011 m. kovo 15 d.

            Tarybos vardu

            Pirmininkas

         MATOLCSY Gy.

      (1)  OL L 347, 2006 12 11, p. 1.

      (2)  OL L 288, 2005 10 29, p. 1.

      (3)  OL L 44, 2008 2 20, p. 11.

      (4)  OL L 199, 1985 7 31, p. 1.

      (5)  OL L 268, 2010 10 12, p. 1.

      (6)  OL L 326, 1986 11 21, p. 40.

      (7)  OL L 44, 2008 2 20, p. 23.

      (8)  OL L 206, 2009 8 8, p. 1.

      I PRIEDAS

         Šio reglamento 7 straipsnis

                  1.

                  Direktyvos 2006/112/EB II priedo 1 punktas:

                              a)

                              svetainių ir tinklalapių priegloba;

                              b)

                              automatizuota programų nuotolinė priežiūra internetu;

                              c)

                              nuotolinis sistemų administravimas;

                              d)

                              duomenų saugojimas internetiniu režimu, duomenis išsaugant ir parsisiunčiant elektroniniu būdu;

                              e)

                              reikiamos disko vietos suteikimas internetu.

                  2.

                  Direktyvos 2006/112/EB II priedo 2 punktas:

                              a)

                              prieiga prie programinės įrangos, įskaitant pirkimų (apskaitos) programas, antivirusines programas ir jų atnaujinimo paketus, taip pat tokios programinės įrangos parsisiuntimas;

                              b)

                              programinė įranga, sauganti nuo nepageidaujamos internetinės reklamos;

                              c)

                              parsisiunčiamos valdomosios programos, tokios kaip programinė įranga, naudojama sukurti sąsają tarp kompiuterių ir periferinių įrenginių, pvz., spausdintuvų;

                              d)

                              automatizuotas interneto tinklapių filtrų diegimas internetu;

                              e)

                              automatizuotas apsauginių programų, vadinamųjų ugniasienių, diegimas internetu.

                  3.

                  Direktyvos 2006/112/EB II priedo 3 punktas:

                              a)

                              prieiga prie kompiuterio darbalaukio programų ir jų parsisiuntimas;

                              b)

                              prieiga prie nuotraukų, iliustracijų, ekrano užsklandų ir jų parsisiuntimas;

                              c)

                              knygų ir kitų elektroninių leidinių skaitmeninis turinys;

                              d)

                              internetinių laikraščių ir žurnalų prenumerata;

                              e)

                              darbo internete registracijos sistemos ir tinklapių lankomumo statistika;

                              f)

                              internetu skelbiamos žinios, eismo informacija ir orų prognozės;

                              g)

                              internetu pateikiama informacija, kurią automatiškai generuoja tam tikra programinė įranga pagal naudotojo įvedamus konkrečius duomenis, tokius kaip teisiniai ir finansiniai duomenys, taip pat nuolat atnaujinami vertybinių popierių biržos duomenys;

                              h)

                              aprūpinimas vieta reklamai, tokia kaip internetinės reklamos skydeliai ir skelbimai tinklapiuose ir interneto puslapiuose;

                              i)

                              paieškos programų ir interneto žinynų naudojimas.

                  4.

                  Direktyvos 2006/112/EB II priedo 4 punktas:

                              a)

                              prieiga prie muzikinių kūrinių ir jų parsisiuntimas į kompiuterius ir mobiliuosius telefonus;

                              b)

                              prieiga prie muzikinių intarpų, fragmentų, mobiliųjų telefonų melodijų ar kitų garsų ir jų parsisiuntimas;

                              c)

                              prieiga prie filmų ir jų parsisiuntimas;

                              d)

                              žaidimų parsisiuntimas į kompiuterius ir mobiliuosius telefonus;

                              e)

                              prieiga prie automatizuotų internetinių žaidimų, kurių veikimui būtinas internetas ar kitas panašus elektroninis tinklas, kuriame žaidėjai žaidžia nuotoliniu būdu.

                  5.

                  Direktyvos 2006/112/EB II priedo 5 punktas:

                              a)

                              automatizuotas nuotolinis mokymas, kurio veikimui būtinas internetas ar panašus elektroninis tinklas ir kuriam reikia nedidelio žmogaus įsikišimo arba jo visai nereikia, įskaitant virtualias klases, išskyrus atvejus, kai internetas ar panašus elektroninis tinklas naudojami tik kaip mokytojo ir mokinio bendravimo priemonė;

                              b)

                              užduočių sąsiuviniai, kuriuos mokiniai pildo internetu, o atliktos užduotys įvertinamos automatiškai, be žmogaus įsikišimo.

      II PRIEDAS

         Šio reglamento 51 straipsnis

         Paaiškinimai

                  1.

                  Tiekėjas ir (arba) įgaliotasis akcizais apmokestinamų prekių sandėlio savininkas šiuo sertifikatu gali naudotis kaip dokumentu, kuriuo patvirtinamas prekių tiekimo ir paslaugų teikimo arba prekių siuntų, skirtų Direktyvos 2006/112/EB 151 straipsnyje ir Direktyvos 2008/118/EB 13 straipsnyje nurodytoms nuo mokesčio (-ių) atleidžiamoms organizacijoms ir (arba) asmenims, neapmokestinimas. Todėl kiekvienam tiekėjui ir (arba) įgaliotajam akcizais apmokestinamų prekių sandėlio savininkui išrašomas vienas sertifikatas. Be to, reikalaujama, kad tiekėjas ir (arba) sandėlio savininkas įtrauktų šį sertifikatą į savo apskaitos dokumentus, vadovaudamasis jo valstybėje narėje taikomų teisės aktų nuostatomis.

                  2.

                              a)

                              Sertifikatui skirtas popierius turi atitikti Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (OL C 164, 1989 7 1, p. 3) nurodytus bendruosius techninius reikalavimus.
                              Visi egzemplioriai turi būti atspausdinti ant 210 milimetrų pločio ir 297 milimetrų ilgio balto popieriaus lapų; lapų ilgio leidžiamosios nuokrypos gali svyruoti nuo – 5 iki + 8 milimetrų.
                              Atleidimo nuo akcizų sertifikatas surašomas dviem egzemplioriais:

                                          —

                                          vienas egzempliorius skiriamas prekių siuntėjui,

                                          —

                                          kitas egzempliorius pridedamas prie produktų, kuriems taikomas akcizas.

                              b)

                              Likęs neužpildytas 5.B langelio plotas užbraukiamas, kad nebūtų įmanoma ko nors įterpti.

                              c)

                              Dokumentas privalo būti užpildytas įskaitomai ir taip, kad įrašų nebūtų galima nutrinti. Neleidžiama nei trinti, nei užbraukus rašyti viršuje. Dokumentas pildomas priimančiojoje valstybėje narėje pripažįstama kalba.

                              d)

                              Jei aprašant prekes ir (arba) paslaugas (sertifikato 5.B langelis) daroma nuoroda į prekių ar paslaugų užsakymo blanką, užpildytą kita nei priimančiojoje valstybėje narėje pripažįstama kalba, nuo mokesčio (-ių) atleidžiama organizacija arba asmuo privalo pridėti vertimą.

                              e)

                              Kita vertus, jei sertifikatas užpildomas kita nei tiekėjo (teikėjo) ar sandėlio savininko valstybės narės pripažįstama kalba, nuo mokesčio (-ių) atleidžiama organizacija arba asmuo privalo pridėti informacijos apie 5.B langelyje nurodytas prekes ir paslaugas vertimą.

                              f)

                              Pripažinta kalba reiškia vieną valstybėje narėje oficialiai vartojamų kalbų arba bet kurią kitą Sąjungoje oficialiai vartojamą kalbą, kurią, valstybės narės nurodymu, galima šiuo tikslu vartoti.

                  3.

                  Užpildydama sertifikato 3 langelį nuo mokesčio (-ių) atleidžiama organizacija arba asmuo pateikia prašymui dėl atleidimo nuo mokesčio (-ių) priimančioje valstybėje narėje įvertinti būtiną informaciją.

                  4.

                  Užpildydama sertifikato 4 langelį organizacija patvirtina dokumento 1 ir 3a langeliuose pateiktus duomenis ir paliudija, kad nuo mokesčio (-ių) atleidžiamas asmuo yra organizacijos darbuotojas.

                  5.

                              a)

                              Nuorodoje į prekių ar paslaugų užsakymo blanką (sertifikato 5.B langelyje) turi būti įrašyta bent jau užsakymo data ir numeris. Užsakymo blanke turi būti nurodyti visi sertifikato 5 langelyje paminėtieji elementai. Jei sertifikatas privalo būti patvirtintas priimančiosios valstybės kompetentingos institucijos antspaudu, antspaudu tvirtinamas ir užsakymo blankas.

                              b)

                              Akcizų numerio, kaip apibrėžta 2004 m. lapkričio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2073/2004 dėl administracinio bendradarbiavimo akcizų srityje 22 straipsnio 2 dalies a punkte, nurodyti neprivaloma, tačiau privaloma nurodyti PVM mokėtojo kodą ir (arba) mokesčių mokėtojo registracijos numerį.

                              c)

                              Valiutos turėtų būti žymimos trijų raidžių kodais pagal Tarptautinės standartų organizacijos patvirtintą ISO 4217 standartą (1).

                  6.

                  Pirmiau minėtą nuo mokesčio (-ių) atleidžiamos organizacijos arba asmens pareiškimą savo antspaudu 6 langelyje patvirtina priimančios valstybės narės kompetentinga institucija. Ši institucija gali nustatyti, kad patvirtinimą duos tik gavusi kitos tos valstybės narės institucijos sutikimą. Tokį sutikimą turi gauti kompetentinga mokesčių institucija.

                  7.

                  Tvarkai supaprastinti kompetentinga institucija gali nuo mokesčio (-ių) atleidžiamai organizacijai netaikyti reikalavimo patvirtinti sertifikatą antspaudu, kai atleidimas nuo mokesčio (-ių) susijęs su oficialiu vartojimu. Nuo mokesčio (-ių) atleidžiama organizacija turėtų paminėti apie šio reikalavimo nepaisymą sertifikato 7 langelyje.

         (1)  Toliau pateikiami kai kurie iš šiuo metu vartojamų valiutų kodų: EUR (euras), BGN (Bulgarijos levas), CZK (Čekijos krona), DKK (Danijos krona), GBP (DB svaras sterlingų), HUF (Vengrijos forintas), LTL (Lietuvos litas), PLN (Lenkijos zlotas), RON (Rumunijos lėja), SEK(Švedijos krona), USD (JAV doleris).

      III PRIEDAS

         Šio reglamento 56 straipsnis

                  Vienetas

                  Prekiaujami svoriai

                  Kg

                  12,5/1

                  Gramas

                  500/250/100/50/20/10/5/2,5/2

                  Uncija (1 uncija = 31,1035 g)

                  100/10/5/1/1/2/1/4

                  Taelis (1 taelis = 1,193 uncijos) (1)

                  10/5/1

                  Tola (10 tolų = 3,75 uncijos) (2)

                  10

         (1)  Taelis – tradicinis Kinijos naudojamas svorio matavimo vienetas. Nominali Honkongo taelio luito praba yra 990, tačiau Taivane 5 ir 10 taelių luitai gali turėti 999,9 prabą.

         (2)  Tola – tradicinis Indijos naudojamas aukso svorio matavimo vienetas. Labiausiai paplitęs luito dydis yra 10 tolų, praba – 999.

      IV PRIEDAS

         Atitikties lentelė

                  Reglamentas (EB) Nr. 1777/2005

                  Šis reglamentas

                  I skyrius

                  I skyrius

                  1 straipsnis

                  1 straipsnis

                  II skyrius

                  III ir IV skyriai

                  II skyriaus 1 skirsnis

                  III skyrius

                  2 straipsnis

                  5 straipsnis

                  II skyriaus 2 skirsnis

                  IV skyrius

                  3 straipsnio 1 dalis

                  9 straipsnis

                  3 straipsnio 2 dalis

                  8 straipsnis

                  III skyrius

                  V skyrius

                  III skyriaus 1 skirsnis

                  V skyriaus 4 skirsnis

                  4 straipsnis

                  28 straipsnis

                  III skyriaus 2 skirsnis

                  V skyriaus 4 skirsnis

                  5 straipsnis

                  34 straipsnis

                  6 straipsnis

                  29 ir 41 straipsniai

                  7 straipsnis

                  26 straipsnis

                  8 straipsnis

                  27 straipsnis

                  9 straipsnis

                  30 straipsnis

                  10 straipsnis

                  38 straipsnio 2 dalies b ir c punktai

                  11 straipsnio 1–2 dalys

                  7 straipsnio 1 ir 2 dalys

                  12 straipsnis

                  7 straipsnio 3 dalis

                  IV skyrius

                  VI skyrius

                  13 straipsnis

                  42 straipsnis

                  V skyrius

                  VIII skyrius

                  V skyriaus 1 skirsnis

                  VIII skyriaus 1 skirsnis

                  14 straipsnis

                  44 straipsnis

                  15 straipsnis

                  45 straipsnis

                  V skyriaus 2 skirsnis

                  VIII skyriaus 4 skirsnis

                  16 straipsnis

                  47 straipsnis

                  17 straipsnis

                  48 straipsnis

                  VI skyrius

                  IX skyrius

                  18 straipsnis

                  52 straipsnis

                  VII skyrius

                  XI skyrius

                  19 straipsnio 1 dalis

                  56 straipsnis

                  19 straipsnio 2 dalis

                  57 straipsnis

                  20 straipsnio 1 dalis

                  58 straipsnis

                  20 straipsnio 2 dalis

                  62 straipsnis

                  20 straipsnio 3 dalies pirma pastraipa

                  59 straipsnis

                  20 straipsnio 3 dalies antra pastraipa

                  60 straipsnis

                  20 straipsnio 3 dalies trečia pastraipa

                  63 straipsnis

                  20 straipsnio 4 dalis

                  61 straipsnis

                  VIII skyrius

                  V skyriaus 3 skirsnis

                  21 straipsnis

                  16 straipsnis

                  22 straipsnis

                  14 straipsnis

                  IX skyrius

                  XII skyrius

                  23 straipsnis

                  65 straipsnis

                  I priedas

                  I priedas

                  II priedas

                  III priedas


title: 2011 m. kovo 1 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 203/2011, kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti

text:
2.3.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 57/19

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 203/2011
   2011 m. kovo 1 d.
   kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas („Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas“) (1),
   atsižvelgdama į 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, nustatantį Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (2), ypač į jo 138 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:
   Reglamente (EB) Nr. 1580/2007, taikant daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde rezultatus, yra numatyti kriterijai, kuriuos Komisija taiko nustatydama standartines importo iš trečiųjų šalių vertes produktams ir laikotarpiams, išvardytiems minėto reglamento XV priedo A dalyje,
   PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 138 straipsnyje minimos standartinės importo vertės yra nustatytos šio reglamento priede.
   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja 2011 m. kovo 2 d.

      Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2011 m. kovo 1 d.

            Komisijos vardu, Pirmininko vardu

         José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

            Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktorius

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 350, 2007 12 31, p. 1.

      PRIEDAS
      Standartinės importo vertės, skirtos kai kurių vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti

                  (EUR/100 kg)

                  KN kodas

                  Trečiosios šalies kodas (1)

                  Standartinė importo vertė

                  0702 00 00

                  IL

                  122,2

                  MA

                  46,8

                  TN

                  113,1

                  TR

                  95,7

                  ZZ

                  94,5

                  0707 00 05

                  TR

                  159,9

                  ZZ

                  159,9

                  0709 90 70

                  MA

                  31,5

                  TR

                  100,8

                  ZZ

                  66,2

                  0805 10 20

                  EG

                  56,9

                  IL

                  78,2

                  MA

                  55,1

                  TN

                  41,5

                  TR

                  67,9

                  ZA

                  37,9

                  ZZ

                  56,3

                  0805 50 10

                  MA

                  45,9

                  TR

                  51,2

                  ZZ

                  48,6

                  0808 10 80

                  BR

                  55,2

                  CA

                  126,3

                  CN

                  90,2

                  MK

                  54,8

                  US

                  148,5

                  ZZ

                  95,0

                  0808 20 50

                  AR

                  91,1

                  CL

                  188,1

                  CN

                  52,4

                  US

                  96,8

                  ZA

                  109,6

                  ZZ

                  107,6

         (1)  Šalių nomenklatūra yra nustatyta Komisijos Reglamentu (EB) Nr. 1833/2006 (OL L 354, 2006 12 14, p. 19). Kodas „ZZ“ atitinka „kitas šalis“.


title: 2012 m. spalio 29 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1002/2012, kuriuo 181-ąjį kartą iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Al-Qaida tinklu

text:
30.10.2012

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 300/43

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1002/2012
   2012 m. spalio 29 d.
   kuriuo 181-ąjį kartą iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Al-Qaida tinklu
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 881/2002, nustatantį tam tikras specialias ribojančias priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Al-Qaida tinklu (1), ypač į jo 7 straipsnio 1 dalies a punktą ir 7a straipsnio 1 dalį,
   kadangi:

               (1)

               Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priede išvardyti asmenys, grupės ir organizacijos, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldomi, kaip numatyta tame reglamente;

               (2)

               2012 m. spalio 17 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Sankcijų komitetas nusprendė įtraukti du fizinius asmenis į asmenų, grupių ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai turėtų būti įšaldyti, sąrašą;

               (3)

               todėl Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedas turėtų būti atitinkamai atnaujintas;

               (4)

               siekiant užtikrinti, kad šiame reglamente numatytos priemonės būtų veiksmingos, šis reglamentas turėtų įsigalioti nedelsiant,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2012 m. spalio 29 d.

            Komisijos vardu Pirmininko pavedimu

            Užsienio politikos priemonių tarnybos vadovas

      (1)  OL L 139, 2002 5 29, p. 9.

      PRIEDAS
      Reglamento (EB) Nr. 881/2002 I priedas iš dalies keičiamas taip:
      Antraštinė dalis „Fiziniai asmenys“ papildoma šiais įrašais:

                  (a)

                     „Ayyub Bashir (alias a) Alhaj Qari Ayub Bashar, b) Qari Muhammad Ayub). Prievardis: a) karis, b) alchadžas. Gimimo data: a) 1966 m., b) 1964 m., c) 1969 m., d) 1971 m. Pilietybė: a) Uzbekistano, b) Afganistano. Adresas: Mir Ali, North Waziristan Agency, Federal Administered Tribal Areas, Pakistanas. Įtraukimo į sąrašą pagal 2a straipsnio 4 dalies b punktą data: 2012 10 18.“

                  (b)

                     „Aamir Ali Chaudhry (alias a) Aamir Ali Chaudary, b) Aamir Ali Choudry, c) Amir Ali Chaudry, d) Huzaifa). Gimimo data: 1986 08 03. Pilietybė: Pakistano. Paso Nr.: BN 4196361 (Pakistano paso numeris išduotas 2008 10 28, nustos galioti 2013 10 27. Nacionalinis asmens atpažinties Nr. 33202-7126636-9 (Pakistano nacionalinės tapatybės kortelės numeris). Įtraukimo į sąrašą pagal 2a straipsnio 4 dalies b punktą data: 2012 10 18.“


title: 2011 m. spalio 14 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1025/2011, kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti

text:
15.10.2011

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 270/26

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1025/2011
   2011 m. spalio 14 d.
   kuriuo nustatomos standartinės importo vertės, skirtos tam tikrų vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1),
   atsižvelgdama į 2011 m. birželio 7 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 543/2011, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės (2), ypač į jo 136 straipsnio 1 dalį,
   kadangi:
   Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 543/2011, atsižvelgiant į daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde rezultatus, nustatomi kriterijai, pagal kuriuos Komisija nustato standartines importo iš trečiųjų šalių vertes produktams ir laikotarpiams, nurodytiems jo XVI priedo A dalyje,
   PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 543/2011 136 straipsnyje minimos standartinės importo vertės yra nustatytos šio reglamento priede.
   2 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja 2011 m. spalio 15 d.

      Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 14 d.

            Komisijos vardu Pirmininko pavedimu

         José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

            Žemės ūkio ir kaimo plėtros generalinis direktorius

      (1)  OL L 299, 2007 11 16, p. 1.

      (2)  OL L 157, 2011 6 15, p. 1.

      PRIEDAS
      Standartinės importo vertės, skirtos kai kurių vaisių ir daržovių įvežimo kainai nustatyti

                  (EUR/100 kg)

                  KN kodas

                  Trečiosios šalies kodas (1)

                  Standartinė importo vertė

                  0702 00 00

                  AL

                  58,3

                  EC

                  36,3

                  MA

                  42,3

                  MK

                  53,8

                  ZA

                  35,6

                  ZZ

                  45,3

                  0707 00 05

                  AL

                  65,0

                  MK

                  64,2

                  TR

                  132,0

                  ZZ

                  87,1

                  0709 90 70

                  EC

                  33,4

                  TR

                  112,1

                  ZZ

                  72,8

                  0805 50 10

                  AR

                  59,3

                  BR

                  38,2

                  CL

                  60,5

                  TR

                  72,0

                  UY

                  56,8

                  ZA

                  73,7

                  ZZ

                  60,1

                  0806 10 10

                  BR

                  170,5

                  CL

                  79,6

                  MK

                  85,4

                  TR

                  118,4

                  ZA

                  56,1

                  ZZ

                  102,0

                  0808 10 80

                  AR

                  61,9

                  CL

                  69,6

                  CN

                  79,2

                  NZ

                  115,8

                  US

                  82,8

                  ZA

                  115,4

                  ZZ

                  87,5

                  0808 20 50

                  CL

                  85,4

                  CN

                  49,2

                  TR

                  133,7

                  ZZ

                  89,4

         (1)  Šalių nomenklatūra yra nustatyta Komisijos Reglamentu (EB) Nr. 1833/2006 (OL L 354, 2006 12 14, p. 19). Kodas „ZZ“ atitinka „kitas šalis“.


title: 2013 m. sausio 25 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 72/2013, kuriuo dėl tam tikrų laboratorijų skyrimo ES etaloninėmis laboratorijomis laikotarpio iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 180/2008 ir (EB) Nr. 737/2008  Tekstas svarbus EEE

text:
26.1.2013

               LT

               Europos Sąjungos oficialusis leidinys

               L 26/9

         KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 72/2013
   2013 m. sausio 25 d.
   kuriuo dėl tam tikrų laboratorijų skyrimo ES etaloninėmis laboratorijomis laikotarpio iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 180/2008 ir (EB) Nr. 737/2008
   (Tekstas svarbus EEE)
   EUROPOS KOMISIJA,
   atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
   atsižvelgdama į 2006 m. spalio 24 d. Tarybos direktyvą 2006/88/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, taikomų akvakultūros gyvūnams ir jų produktams, ir dėl tam tikrų vandens gyvūnų ligų prevencijos ir kontrolės (1), ypač į jos 55 straipsnio 1 dalį,
   atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos direktyvą 2009/156/EB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą (2), ypač į jos 19 straipsnio d punktą,
   kadangi:

               (1)

               2008 m. vasario 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 180/2008 dėl Bendrijos etaloninės laboratorijos arklių ligoms tirti, išskyrus afrikinę arklių ligą, ir iš dalies keičiančiu Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 VII priedą (3), Komisija penkeriems metams nuo 2008 m. liepos 1 d. paskyrė Prancūzijoje esančią agentūrą ANSES, kuriai priklauso gyvūnų sveikatos bei arklių ligų tyrimo laboratorijos, ES etalonine laboratorija arklių ligoms, išskyrus afrikinę arklių ligą, tirti ir nustatė jos funkcijas, užduotis ir darbo tvarką bendradarbiaujant su laboratorijomis, atsakingomis už užkrečiamųjų arklinių šeimos gyvūnų ligų nustatymą valstybėse narėse;

               (2)

               2008 m. liepos 28 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 737/2008, kuriuo skiriamos Bendrijos etaloninės vėžiagyvių ligų, pasiutligės ir galvijų tuberkuliozės tyrimų laboratorijos, nustatomi papildomi Bendrijos etaloninių pasiutligės ir galvijų tuberkuliozės tyrimų laboratorijų įsipareigojimai ir užduotys, ir iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 VII priedas (4), Komisija penkeriems metams nuo 2008 m. liepos 1 d. paskyrė Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science (Cefas) (Weymouth Laboratory, Jungtinė Karalystė) ES etalonine vėžiagyvių ligų tyrimų laboratorija;

               (3)

               siekiant užtikrinti Sąjungoje gautų analitinių ir diagnostinių rezultatų aukštą kokybę ir vienodumą, svarbu, kad paskirtos ES etaloninės laboratorijos arklių ligoms tirti, išskyrus afrikinę arklių ligą, ir vėžiagyvių ligoms tirti tęstų savo veiklą dar penkerius metus;

               (4)

               todėl reikėtų pratęsti laikotarpį, kuriam šios laboratorijos paskirtos ES etaloninėmis laboratorijomis;

               (5)

               įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, Reglamente (EB) Nr. 737/2008 išvardytos laboratorijos, anksčiau vadintos Bendrijos etaloninėmis laboratorijomis, dabar turėtų būti vadinamos Europos Sąjungos (ES) etaloninėmis laboratorijomis;

               (6)

               todėl Reglamentas (EB) Nr. 180/2008 ir Reglamentas (EB) Nr. 737/2008 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeisti;

               (7)

               šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,

         PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
   1 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 180/2008 1 straipsnio 1 dalyje data „2013 m. birželio 30 d.“ pakeičiama data „2018 m. birželio 30 d.“
   2 straipsnis
   Reglamento (EB) Nr. 737/2008 1 straipsnis pakeičiamas taip:

      „1 straipsnis
      Šiuo reglamentu Centre for Environment, Fisheries & Aquaculture Science (Cefas) (Weymouth Laboratory, Jungtinė Karalystė) nuo 2008 m. liepos 1 d. iki 2018 m. birželio 30 d. skiriamas ES etalonine vėžiagyvių ligų tyrimų laboratorija.“

   3 straipsnis
   Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

      Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
      Priimta Briuselyje 2013 m. sausio 25 d.

            Komisijos vardu

            Pirmininkas

         José Manuel BARROSO

      (1)  OL L 328, 2006 11 24, p. 14.

      (2)  OL L 192, 2010 7 23, p. 1.

      (3)  OL L 56, 2008 2 29, p. 4.

      (4)  OL L 201, 2008 7 30, p. 29.